prop · H403173d2 · 2017-01-01 00:00:00 — seningsavgiften inte betalas inom den den tid som anges i 15 §, ska Finans- tid som anges i 15 §, ska Finans- inspektionen lämna den obetalda inspektionen lämna den obetalda avgiften för indrivning. avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 18 § En straffavgift eller försenings- avgift faller bort i den utsträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet att ta ut avgiften vann laga kraft. 13 kap. 14 § och 14 kap. 23 § 13 kap. 14 § samt 14 kap. 13 a § andra stycket får inte överklagas. och 23 § andra stycket får inte Andra beslut av enligt denna lag eller beslut enligt och rådets förordning (EU) nr 345/2013, i den ursprungliga lydelsen, och rådets förordning (EU) nr 346/2013, i den ursprungliga lydelsen, eller och rådets förordning (EU) 2015/760, i den ursprungliga lydelsen, får över- klagas till allmän förvaltningsdomstol. Detta gäller dock inte ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 1 a eller 9 a § fråga om domstols prövning av inspektionens beslut. 1 Senaste lydelse 2016:1330. får bestämma att ett beslut om förbud, före- läggande eller återkallelse ska gälla . 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller för a)tillsynsärenden som inletts före ikraftträdandet, och b)överträdelser som inträffat före ikraftträdandet. Förslag till lag om ändring i lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter dels att 20, 27, 29, 31 och 35 §§ och rubriken närmast före 20 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas sex nya paragrafer, 20 a–20 c, 26 a, 26 b och 27 a §§, och närmast före 27 a § en ny rubrik av följande lydelse. Ingripanden mot företag som driver verksamhet enligt denna lag Ingripanden mot företag som driver verksamhet enligt denna lag och vissa fysiska personer Om ett företag åsidosätter sina skyldigheter enligt denna lag, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, bolagsordning, stadgar eller interna instruktioner som har sin grund i en författning som reglerar verksamheten, ska ingripa. ska då utfärda ett föreläggande att begränsa verksamheten, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, ett förbud att verkställa beslut eller en anmärkning. Om överträdelsen är allvarlig ska företagets tillstånd återkallas eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. får avstå från ingripande om en över- trädelse är ringa eller ursäktlig, om företaget gör rättelse eller om någon annan myndighet har vidtagit åtgärder mot företaget och dessa åtgärder bedöms tillräck- liga. ska ingripa mot någon som ingår företagets styrelse eller är dess verkställande direktör, eller ersättare för någon av dem, om företaget har befunnits ansvarigt för överträdelse av lagen (2017:000) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. Ett ingripande enligt första stycket får ske endast om över- trädelsen är allvarlig, upprepad eller systematisk och personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen. 1.beslut att personen i fråga , lägst tre och högst , inte får upprätthålla en funktion som avses i första stycket hos ett företag, eller 2.beslut om sanktionsavgift. Vid valet av ingripande ska ta hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. Särskild hänsyn ska tas till skador som har uppstått och graden av ansvar. får avstå från ingripande om 1.en överträdelse är ringa eller ursäktlig, 2.företaget gör rättelse eller om den fysiska personen verkat för att företaget gör rättelse, eller 3.någon annan myndighet har vidtagit åtgärder mot företaget eller den fysiska personen och dessa åtgärder bedöms tillräck- liga. Utöver det som anges i 20 b § ska det i försvårande riktning beaktas om företaget eller den fysiska personen har begått en överträdelse. I förmildrande riktning ska det beaktas om 1.företaget eller den fysiska personen i väsentlig utsträckning genom ett aktivt samarbete har underlättat utredning, och 2.företaget snabbt har upphört med överträdelsen, eller den fysiska personen snabbt verkat för att över- trädelsen ska upphöra, sedan den anmälts till eller påtalats av Finans- inspektionen. När det är fråga om en om åtgärder mot penningtvätt och med stöd av den lagen gäller i lägst och som högst fastställas till det högsta av räkenskapsår eller, i förekom- mande fall, motsvarande omsätt- ning på koncernnivå, företaget gjort till följd av går att fastställa, eller En sanktionsavgift för en fysisk person ska som högst fastställas till 1. två gånger den vinst som den fysiska personen erhållit till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller 2. ett belopp som per 2015 i kronor motsvarade fem Avgiften tillfaller staten. beslutas, ska särskild hänsyn tas till beslutas, ska hänsyn tas till sådana hur allvarlig den överträdelse är omständigheter som anges i 20 b § som föranlett anmärkningen eller varningen och hur länge överträ- delsen har pågått. nens finansiella ställning och, om det går att fastställa, den vinst som gjorts till följd av regelöver- En sanktionsavgift eller förse- ningsavgift faller bort i den ut- sträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet att ta ut avgiften fick laga kraft eller sanktionsföreläggandet godkändes.Sanktionsavgiften eller förse- ningsavgiften ska betalas till Finans- inspektionen efter det att beslutet om att ta ut avgiften har fått laga kraft eller sanktions- föreläggandet godkänts eller den som anges i beslutet. Frågor om ingripanden mot fysiska personer för överträdelser enligt 20 a § tas upp av Finans- inspektionen genom sanktionsföre- läggande. ska då tillämpa bestämmelserna om sank- tionsföreläggande i 15 kap. 9 a, 9 b och 9 d §§ lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. 29 § Sanktionsavgiften eller förse- ningsavgiften ska betalas till Finans- inspektionen efter det att beslutet om att ta ut avgiften har vunnit laga kraft eller den som anges i beslutet. 31 § En sanktionsavgift eller förse- ningsavgift faller bort i den ut- sträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet att ta ut avgiften vann laga kraft. beslut enligt beslut enligt 24 § andra stycket får inte överklagas. 24 § andra stycket och beslut om sanktionsföreläggande får inte över- beslut i övrigt enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Detta gäller dock inte beslut i ärenden som avses i 20 § första stycket 5 förvaltningslagen (1986:223). Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Vid beslut om sanktion enligt 20 a § ska 15 kap. 9 c § lagen (2004:297) om bank- och finansie- ringsrörelse tillämpas i fråga om domstols prövning av inspektion- ens beslut. får bestämma att ett beslut om förbud, före- läggande eller återkallelse ska gälla 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller för a)tillsynsärenden som inletts före ikraftträdandet, och b)överträdelser som inträffat före ikraftträdandet. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet . Ytterligare åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Enligt en lagrådsremiss har regeringen (Finans- departementet) beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag (2017:000) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, 2.lag (2017:000) om registrering av verkliga huvudmän, 3.lag om ändring i lotterilagen (1994:1000), 4.lag om ändring i pantbankslagen (1995:1000), 5.lag om ändring i lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet, 6.lag om ändring i kasinolagen (1999:355), 7.lag om ändring i revisorslagen (2001:883), 8.lag om ändring i lagen (2004:46) om värdepappersfonder, 9.lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 10.lag om ändring i lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, 11.lag om ändring i lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, 12.lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 13.lag om upphävande av lagen (2008:99) om tillämpning av och rådets förordning (EG) nr 1781/2006 om information om betalaren som ska åtfölja överföringar av medel, 14.lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), 15.lag om ändring i lagen (2010:751) om betaltjänster, 16.lag om ändring i försäkringsrörelselagen (2010:2043), 17.lag om ändring i fastighetsmäklarlagen (2011:666), 18.lag om ändring i lagen (2011:755) om elektroniska pengar, 19.lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244), 20.lag om ändring i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder, 21.lag om ändring i lagen (2014:275) om viss verksamhet med konsumentkrediter. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunnige och departementssekreteraren . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: I ett antal lagförslag (5, 8, 10, 11, 12, 15, 16, 18, 20 och 21) anges att sanktionsavgiften vid överträdelser ska fastställas till ett belopp som ”per (en viss dag) i kronor motsvarade ”. kronkursen den angivna dagen är känd bör beloppet, avrundat, uttryckas i svenska kronor direkt i lagtexten (se prop. 2016/17:78 s. 32 f. och Lagrådets yttrande s. 67). I några lagförslag (8, 9 och 12) finns angivet att det vid beräkning av sanktionsavgiftens storlek ska tas hänsyn till inte bara ”vinst” till följd av en regelöverträdelse utan även till ”kostnader” som undvikits. Lagrådet förordar att bestämmelserna i den delen utgår, se Lagrådets yttrande över lagrådsremissen Nya regler om marknader för finansiella instrument (MiFID II och MiFIR). Sanktionsavgiftens maximibelopp har i lagförslagen utformats på olika sätt. I flera används formuleringen ”sanktionsavgiften ska fastställas till högst det högsta av…” medan i andra samma sak har uttryckts som att sanktionsavgiften ska ”som högst fastställas till det högsta av”. Det är önskvärt om samma uttryck används i alla lagar på området. Genom hänvisning i en bestämmelse i lagförslag 3, 4 och 6 föreslås att ett antal paragrafer i 7 kap. penningtvättslagen om ingripande och tillsyn ska tillämpas som det av en överklagandebestämmelse framgår att ytterligare en paragraf av samma slag (7 kap. 19 §) ska tillämpas. Lämpligen kan hänvisningen i den första bestämmelsen kompletteras med 7 kap. 19 § och den senare bestämmelsen utgå. I lagförslag 5, 10, 11, 15, 16, 18 och 21 hänvisas i en bestämmelse till regler om sanktionsföreläggande i 15 kap. lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och i en överklagandebestämmelse till 15 kap. 9 c § samma lag. Lämpligen kan hänvisningen i den första bestämmelsen kompletteras med 15 kap. 9 c § och den senare bestämmelsen utgå. Motsvarande gäller hänvisningar till lagen om värdepappersfonder i lagförslag 20. I flera lagförslag (bl.a. 1, 9, 10, 11, 15, 16, 18, 20) finns bestämmelser om förutsättningarna för ingripande mot en företrädare i förhållande till överträdelser från företagets sida. Bestämmelserna bör ses över vid den fortsatta beredningen. Därvid bör det uppmärksammas att ett företags tidigare överträdelse inte får läggas en företrädare till last, såvida inte företrädaren själv medverkat vid överträdelsen. Vidare är det eftersträvansvärt att bestämmelserna i de olika lagarna ges en så långt möjligt likartad utformning. I merparten av lagförslagen föreslås i övergångsbestämmelserna att äldre bestämmelser ska gälla för ”tillsynsärenden som inletts före ikraft- trädandet” liksom för ”överträdelser som inträffat före ikraftträdandet”. Övergångsregleringen bör enbart anknyta till överträdelser begångna före ikraftträdandet; de nya bestämmelserna bör tillämpas i pågående tillsynsärenden som inte specifikt gäller överträdelser som inträffat före ikraftträdandet. redovisade synpunkter redovisas inte ytterligare i anslutning till de olika lagförslagen. Förslaget till lag om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (Lagförslag 1) 1 kap. 1 § och rubrikerna närmast före 1 och 2 §§ Innehållet i 1 § första stycket andra meningen och andra stycket är av sådan karaktär att det lämpar sig bättre att tas in i författningskommen- taren till paragrafen. Med den ändringen består paragrafen av endast en mening. Därmed kan rubriken närmast före 1 § ändras till ”Lagens syfte och tillämpnings- område” och rubriken närmast före 2 § utgå. 1 kap. 2 § Punkten 20 bör ges följande lydelse. 20. yrkesmässig rådgivning avseende skatter och avgifter (skatterådgivare). 1 kap. 5 § Paragrafen hänför sig till 2 § första stycket 1–8 och 10–12 och bör placeras närmast efter 2 §. Därmed ska 3 och 4 §§ betecknas 4 och 5 §§. 2 kap. 1 och 2 §§ och remissens 3 kap. 11–13 §§ I 2 kap. 1 § beskrivs vad som avses med sårbarhetsanalys och riskanalys. Vid sårbarhetsanalysen ska verksamhetsutövaren beakta produkternas eller tjänsternas art och möjliga tillvägagångssätt för att utnyttja dem för penningtvätt och finansiering av terrorism. I den efterföljande risk- analysen, som ska grundas på sårbarhetsanalysen, ska en bedömning göras av hur stor risken är att en sårbarhet utnyttjas och att produkterna eller tjänsterna används för penningtvätt eller finansiering av terrorism. Vid denna analys ska beaktas vilka slag av kunder och distributions- kanaler som finns i verksamheten och geografiska riskfaktorer. Vid sårbarhetsanalysen och riskanalysen ska verksamhetsutövaren beakta information från myndigheter om bl.a. tillvägagångssätt för penningtvätt och finansiering av terrorism. Omfattningen av sårbarhetsanalysen och riskanalysen ska bestämmas av verksamhetsutövarens storlek, art och risker i verksamheten. Enligt 2 § ska analyserna ingå i en samlad riskbedömning som ska uppdateras vid behov. Den samlade riskbedömningen ska användas vid utformningen av rutiner, riktlinjer m.m. Den spelar också en roll vid riskklassificering av kunder enligt remissens 3 kap. 11–13 §§. Lagrådet noterar först att begreppet risk inte definieras i nuvarande lag och att någon definition inte heller finns i direktivet eller i utredningens lagförslag. Det förekommer inte heller någon uppdelning i en sårbarhetsanalys och en riskanalys. Så t.ex. heter det i utredningens förslag att ett antal faktorer (såsom verksamhetens typ av kunder, produkter, tjänster, distributionskanaler och geografiska riskfaktorer) ska beaktas vid riskbedömningen. Vid remissbehandlingen av utredningens betänkande konstaterade () att verksamhetsutövarna förutsattes genomföra en analys av sårbarheten i sina ”system” och i produkter eller tjänster. En sådan analys borde enligt BRÅ kompletteras med en risk- bedömning avseende sannolikheten för brottsrelaterad penninghantering. Det är uppenbart att BRÅ:s synpunkter har vägt tungt i arbetet med denna del av lagrådsremissen. I sitt första steg avser den lösning som valts i det remitterade förslaget emellertid bara produkter och tjänster. Anses dessa vara sårbara ska i nästa steg sårbarheten relateras till riskfaktorer avseende distributionskanaler etc. Enligt Lagrådet framstår det inte som klart att den i remissen valda lösningen fullt ut tillgodoser syftet med regleringen. Det kan förekomma att produkter eller tjänster inte bedöms som sårbara i sig utan att bristen (sårbarheten) ligger i andra delar av ”systemet”, t.ex. i distributions- kanalerna. Bedömningen av sårbarhet och risk bör avse alla faktorer (jfr direktivet och utredningsförslaget). Lagrådet förordar mot bakgrund av det anförda att rubriken före 2 kap. 1 § ändras till ”Allmän riskbedömning” och 1 och 2 §§ ges följande lydelse. 1 § En verksamhetsutövare ska göra en bedömning av hur de produkter och tjänster som tillhandahålls i verksamheten kan utnyttjas för penningtvätt eller finansiering av terrorism (allmän riskbedömning). Vid den allmänna riskbedömningen ska särskilt beaktas vilka slags produkter och tjänster som tillhandahålls, vilka kunder och distributionskanaler som finns och vilka geografiska faktorer som föreligger. Hänsyn ska också tas till uppgifter från myndigheter om misstänkta transaktioner och använda tillvägagångssätt och till andra av myndigheter lämnade uppgifter av betydelse. 2 § Omfattningen av den allmänna riskbedömningen ska bestämmas med hänsyn till verksamhetsutövarens storlek och art och de risker för penning- tvätt och finansiering av terrorism som kan antas föreligga. Riskbedöm- ningen ska utformas så att den kan ligga till grund för verksamhetsutövarens rutiner, riktlinjer och övriga åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Den allmänna riskbedömningen ska dokumenteras och hållas uppdaterad. Bestämmelserna om riskklassificering av kunden i 3 kap. 11–13 §§, och rubriken före 11 §, bör lämpligen placeras i 2 kap. direkt efter bestämmelserna om allmän riskbedömning som 3–5 §§. Rubriken före (nya) 3 § bör då ändras till ”Riskbedömning av kunder”. Punkten 5 i remissens 3 kap. 12 § omfattas av punkten 2 och kan utgå. Punkten 6 (nya punkt 5) i samma paragraf bör formuleras med hänsyn till att handel med ett företags värdepapper inte behöver ske på en marknad i den stat där företaget har hemvist utan också kan ske på en annan marknad inom eller utanför EES. Lagrådet föreslår att bestämmelserna formuleras enligt följande. 3 § (remissens 3 kap. 11 §) En verksamhetsutövare ska bedöma den risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism som kan förknippas med kundrelationen (kundens riskprofil). Kundens riskprofil ska bestämmas med utgångspunkt i den allmänna riskbedömningen och verksamhetsutövarens kännedom om kunden. När det behövs för att bestämma kundens riskprofil ska verksamhetsutövaren beakta omständigheter som avses i 4 och 5 §§. Kundens riskprofil ska följas upp under pågående affärsförbindelser och ändras när det finns anledning till det. 4 § (remissens 3 kap. 12 §) Som omständigheter som kan tyda på att risken för penningtvätt och finansiering av terrorism är låg kan verksamhets- utövaren beakta bland annat att kunden 1.är en stat, ..., 2.har hemvist inom EES, 3.har hemvist i en stat som har bestämmelser om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism som motsvarar bestämmelserna i denna lag och som tillämpar dessa bestämmelser på ett effektivt sätt, 4.har hemvist i en stat som har en låg nivå av korruption och annan relevant brottslighet, och 5.är ett företag vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad inom EES eller på en motsvarande marknad utanför EES. 5 § (remissens 3 kap. 13 §) Som omständigheter som kan tyda på att risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism är hög kan verksamhetsutövaren beakta bland annat att 1.kundens ägarstruktur ..., 2.kunden bedriver …, 3.kunden är en …, 4.kunden är en juridisk person, en trust eller en liknande juridisk konstruktion som har till syfte att förvalta en viss fysisk persons tillgångar, 5.kunden har hemvist …, 6.kunden har hemvist …, 7.kunden har hemvist …, 8.kunden har hemvist ..., 9.affärsrelationer eller …, och 10.betalning av … saknar koppling till kunden. Remissens 2 kap. 3–13 §§ I 4–7 §§ finns bestämmelser om rutiner och riktlinjer för dotterföretag och filialer. En utländsk filial till ett svenskt företag utgör inte ett självständigt subjekt i förhållande till det företag som filialen hör till utan omfattas av de interna rutiner som en verksamhetsutövare ska fastställa enligt 3 §. Det kan mot den bakgrunden övervägas att begränsa regleringen i dessa paragrafer till att gälla dotterföretag. I den lagtext Lagrådet föreslår i det följande har filialer strukits. I regleringen används ordet ”verksamhet” på ett sätt som inte klargör om det är det land där dotterföretaget har hemvist som avses eller, i förekommande fall, ett annat land där faktisk verksamhet bedrivs. Användningen av ordet hemviststaten i 6 § talar emellertid för att är det förstnämnda alternativet som gäller (jfr också artikel 45.3 i direktivet) och den tolkningen har också bekräftats vid föredragningen. Bestämmelserna i 6 och 7 §§ bör förtydligas i detta avseende. Vid föredragingen har uppgetts att kravet i remissens 4–6 §§ att fastställa gemensamma rutiner och riktlinjer gäller enbart för det yttersta moderföretaget i de fall en koncern är uppbyggd i flera led med underkoncerner. Det bör återspeglas i lagtexten. Bestämmelserna i 12 och 13 §§ om förbud mot anonyma konton och förbindelser med brevlådebanker, och rubriken före 12 §, bör placeras efter (nya) 3–5 §§, som 6 och 7 §§. Det innebär att paragraferna efter rubriken och riktlinjer (remissens 3–11 §§) ska betecknas 8–16 §§. Med vissa redaktionella ändringar kan nya 8–12 §§ (remissens 3–7 §§) med rubriker ges följande lydelse. Interna rutiner och riktlinjer 8 § (remissens 3 §) En verksamhetsutövare ska ha dokumenterade rutiner och riktlinjer avseende åtgärder för kundkännedom, övervakning och rapportering, samt för behandling av personuppgifter. Rutinerna och riktlinjerna ska fortlöpande anpassas efter nya och förändrade risker för penningtvätt och finansiering av terrorism. Rutinernas och riktlinjernas omfattning och innehåll ska bestämmas med hänsyn till verksamhetsutövarens storlek, art och riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism som identifierats i den allmänna riskbedömningen. Rutiner och riktlinjer för koncerner 9 § (remissens 4 §) En verksamhetsutövare som är det yttersta moder- företaget i en koncern ska fastställa gemensamma rutiner och riktlinjer för koncernen. De gemensamma rutinerna och riktlinjerna ska åtminstone omfatta rutiner och riktlinjer för behandling av personuppgifter och informationsutbyte inom koncernen för att säkerställa att information om misstänkt penningtvätt och finansiering av terrorism och andra relevanta uppgifter vid behov sprids till berörda inom koncernen. 10 § (remissens 5 §) En verksamhetsutövare som avses i 9 § första stycket ska se till att gemensamma rutiner och riktlinjer tillämpas inom koncernen. Särskilda krav i fråga om dotterföretag utanför EES 11 § (remissens 6 §) En verksamhetsutövare som avses i 9 § första stycket ska se till att dotterföretag med hemvist i ett land utanför EES (hemvist- staten) tillämpar bestämmelserna i denna lag och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, om bestämmelserna för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism är mindre ingripande i det landet. 12 § (remissens 7 §) Om kraven i 10 eller 11 § inte kan uppfyllas i fråga om ett dotterföretag utanför EES på grund av bestämmelser i hemviststaten, ska en verksamhetsutövare som avses i 9 § första stycket vidta åtgärder för att effektivt hantera den ökade risken för penningtvätt och finansiering av terrorism som därigenom uppkommer. Verksamhetsutövaren ska underrätta tillsynsmyndigheten om kraven inte kan uppfyllas. 3 kap. och remissens 4 kap. 9 § Remissens 3 kap. 4, 5, 9 och 6 §§ bör, i nämnd ordning, samlas under en gemensam (kursiverad) underrubrik, ”Identifiering och kontroll av kunden” varvid 6 §, som behandlar skilda frågor, bör delas upp i två paragrafer (och rubrikerna före remissens 5, 6 och 9 §§ utgå). Remissens 7 och 8 §§ bör samlas under en gemensam (kursiv) underrubrik ”Information om och uppföljning av affärsförbindelser” (och rubriken före 8 § utgå). Förbudsbestämmelserna i 10 § avviker från kapitlets övriga bestäm- melser och placeras lämpligen först i kapitlet under (fet) rubrik ”Förbud mot affärsförbindelser och transaktioner”. Paragrafen bör också delas upp i två paragrafer, 1 och 2 §§, och förses med (kursiverade) underrubriker, ”Otillräcklig kundkännedom” respektive ”Misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism”. I 4 kap. 9 § finns en förbudsbestämmelse av ett slag som liknar remissens 10 § andra stycket. Den bestämmelsen bör flyttas och placeras efter nya 2 § och under samma underrubrik. Den ändrade placeringen medför att remissens 1–9 §§ ska betecknas 4–13 §§.