prop · H40391 · 2017-02-07 00:00:00 — Regeringen anser i likhet med promemorian att för att en bestämmelse av detta slag ska bli meningsfull bör möjligheten att göra uppgifter gemensamt tillgängliga omfatta inte bara uppgifter som direkt avser de övervakade personerna utan även uppgifter om personer som har samband med de övervakade personerna. Uppgifter måste t.ex. kunna behandlas om att en övervakad person är anställd hos en viss annan person och att den övervakade personen regelbundet besöker vissa En förutsättning för behandlingen är dock att uppgiften behövs för övervakningen och är nödvändig för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. Detta motsvaras av vad som gäller enligt Datainspektionen saknar en beskrivning av behoven av reglering på detta område och efterlyser exemplifieringar. eringar har redovisats ovan, men regeringen gör även följande tillägg. Behandling av personuppgifter av nu aktuellt slag ryms i många fall inom de allmänna bestämmelserna om när uppgifter får göras gemensamt De uppgifter som behöver behandlas för övervakningen kommer med stor sannolikhet ofta ha samband med misstänkt brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse eller däröver eller som sker systematiskt, se avsnitt 14.2.1. förekomma fall där dessa rekvisit inte är uppfyllda, som starka skäl talar för att behandlingen bör kunna ske. Det kan exempelvis ibland vara svårt att precisera den misstänkta brottsliga verksamheten. vilket är den största skillnaden – kan uppgifter om personer som har koppling till den övervakade behandlas i större utsträckning, eftersom det inte ställs något krav på samband med viss brottslig verksamhet. I syfte att värna den personliga integriteten bör tillgången till de behandlade uppgifterna vara starkt begränsad. Endast de tjänstemän som har till uppgift att arbeta med övervakningen bör få tillgång till uppgift- Information om att en viss person är föremål för övervakning bör dock kunna spridas till flera, eftersom det kan vara en förutsättning för att övervakningen ska bli effektiv. Det ska även tydligt framgå att personuppgifter behandlas för att möjliggöra övervakning, se avsnitt Den föreslagna bestämmelsen motsvarar den som gäller enligt polis- datalagen med ett undantag. Med hänsyn till de brott som har att ingripa emot bedömer regeringen det inte finnas skäl för en reglering som tar sikte på, som gäller i polisdatalagen, antaganden om personens Prop. 2016/17:91 hotfullhet mot andras personliga säkerhet som ett alternativ till allvarlig För del kommer alltså alltid krävas att personen måste vara allvarligt kriminellt belastad. Regeringen föreslår således att personuppgifter som behövs för över- vakningen av en person, om han eller hon kan antas komma att begå brott för vilket det är föreskrivet fängelse eller däröver, och är allvarligt kriminellt belastad, ska få göras gemensamt tillgängliga, samt föreslår att tillgången till uppgifterna ska begränsas till särskilt angivna tjänstemän som har till uppgift att arbeta med övervakningen. Informa- tion om att en person är föremål för övervakning ska dock få göras tillgänglig för andra. Förslaget genomförs genom 3 kap. 2 § första stycket 2 och andra stycket i den nya lagen. Uppgifter som förekommer i ett ärende om utredning eller beivrande av brott Regeringens förslag: Uppgifter som förekommer i ett ärende om utredning eller beivrande av brott ska få göras gemensamt tillgängliga. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Datainspektionen delar promemorians uppfatt- ning att uppgifter i en förundersökning bör kunna göras gemensamt Det är dock inte rimligt att det är upp till att ensidigt bestämma när så ska ske. Inspektionen efterlyser en reglering där villkoren för när uppgifter ska kunna göras gemensamt tillgängliga i dessa fall framgår tydligare. I övrigt yttrar sig ingen remissinstans särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt den nuvarande tullbrotts- datalagen får som huvudregel endast de personer som arbetar med ett ärende om utredning eller beivrande av brott ha direkt tillgång till uppgifterna i ärendet (14 § andra stycket). föreskrifter om att flera får ha tillgång till vissa särskilda kategorier av uppgifter (14 § tredje stycket) och har gjort så i fråga om uppgifter som avser misstanke om brott, tvångsmedel, gjorda beslag eller påföljd för Sådan reglering finns i 3 § förordningen (2005:791) om behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet när det gäller uppgifter som avser misstanke om brott, tvångsmedel, gjorda beslag eller påföljd för brott. I samband med tillkomsten av polisdatalagen ansågs det att en mot- svarande begränsning av tillgången till personuppgifter inte var rimlig för polisens del (prop. 2009/10:85 s. 139). har motsvarande bedömning gjorts (prop. 2011/12:45 s. 117 f.). datalagen och kustbevakningsdatalagen regleras endast att uppgifter som förekommer i ett ärende om utredning eller beivrande av brott får göras gemensamt tillgängliga och således inga sådana begränsningar som finns Övervägandena är enligt regeringens mening tillämpliga även för Den nuvarande begränsningen av den direkta tillgången 2016/17:91 till personuppgifter i förundersökningar försvårar en effektiv brottsbekämpning och möjligheten att upptäcka samband mellan olika ärenden. En följd av regleringen är att möjligheten att använda uppgifter som behandlas inom ramen för en utredning i en annan utredning försvåras. Även samverkan med andra myndigheter försvåras när till- gången begränsas på det sätt som nuvarande reglering innebär. I en brottsutredning kan det vara av avgörande betydelse att person- uppgifter snabbt kan inhämtas från andra brottsutredningar så snart det är möjligt att bedöma om det finns några samband mellan utredningarna. Uppgifterna i en förundersökning måste kunna göras gemensamt till- gängliga för andra än de som arbetar med förundersökningen. Att person- uppgifter i en förundersökning eller brottsanmälan görs tillgänglig för andra än dem som arbetar med ärendet är en förutsättning för en effektiv brottsutredning. I de flesta fall är det endast fråga om att vissa typer av personuppgifter är tillgängliga för andra än dem som arbetar i en viss förundersökning. Det förhållandet att det öppnas en möjlighet att göra personuppgifter om utredning av brott gemensamt tillgängliga innebär inte någon skyldighet att göra det. Uppgifter i vissa förundersökningar av särskilt känsligt slag bör sannolikt inte heller fortsättningsvis göras gemensamt tillgängliga, men det bör vara upp till att göra denna avvägning i det enskilda fallet. Datainspektionen delar promemo- rians uppfattning att uppgifter i en förundersökning bör kunna göras gemensamt tillgängliga men anser det inte vara rimligt att det är upp till att ensidigt bestämma när så ska ske. Inspektionen efterlyser en reglering där villkoren för när uppgifter ska kunna göras gemensamt tillgängliga i dessa fall framgår tydligare. Regeringen vill med anledning av detta framföra att lagförslaget motsvarar vad som gäller för Polis- myndigheten och . Det kan påminnas om att regeringen också föreslår en bestämmelse om att tillgången till personuppgifter ska begränsas till vad varje tjänsteman behöver för att fullgöra sina arbets- uppgifter (se avsnitt 9.5). Regeringen föreslår således att i den brottsbekämpande verksamheten ska få göra uppgifter som förekommer i ett ärende om utredning eller beivrande av brott gemensamt tillgängliga. Förslaget genomförs genom 3 kap. 2 § första stycket 3 i den nya lagen. 14.2.4Uppgifter som behövs för att fullgöra internationella åtaganden Regeringens förslag: Uppgifter som behövs för att fullgöra interna- åtaganden ska få göras gemensamt tillgängliga, om det krävs för att den aktuella förpliktelsen ska kunna fullgöras. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över Skälen för regeringens förslag: Enligt den nuvarande tullbrotts- datalagen får endast de personer som arbetar med internationella åtaganden ha direkt tillgång till sådana personuppgifter som behandlas för att fullgöra de förpliktelser som följer av internationella åtaganden (15 §). Enligt polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen får uppgifter som behövs för att fullgöra internationella åtaganden göras gemensamt tillgängliga, om det krävs för att den aktuella förpliktelsen ska kunna fullgöras (3 kap. 2 § första stycket 4 polisdatalagen och 4 kap. 1 § 3 kustbevakningsdatalagen). Regeringen delar promemorians bedömning att begränsningen av den direkta tillgången till personuppgifter hämmar ett effektivt arbete i brottsbekämpande verksamhet. internationella kontakter är inte lika omfattande som polisens, där det förekommer ett dagligt uppgiftsutbyte med olika myndigheter och organisationer. har dock flera kontaktpunkter och ett relativt omfattande uppgiftsutbyte via Europol, Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (), andra tullmyndigheter och sambandsmän m.m. De formella kontakterna tas regelmässigt genom en särskild enhet för internationell samordning vid den gemensamma staben. Vissa informella kontakter sker som ett led i den nationella brottsbekämpningen. I vissa fall krävs även minutoperativa insatser i samband med internationell samverkan mot gränsöverskridande brottslighet. Det förekommer därför en hel del informella internationella kontakter direkt mellan tjänstemän. Det finns därmed ett behov av att flera personer kan ha direkt tillgång till personuppgifter som behövs för att fullgöra internationella åtaganden än de som särskilt arbetar med internationellt tullsamarbete eller annat internationellt samarbete. Vidare kan det krävas att personuppgifter görs gemensamt tillgängliga i förundersökningar som bedrivs parallellt i och i en annan stat och som gäller brott och brottsmisstankar som har samband med varandra. Även underrättelseuppgifter som lämnas till som ett led i ett allmänt informationsutbyte kan behöva göras gemensamt tillgängliga för att ska kunna bidra med information. Regeringen anser att den nya lagen bör, liksom polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen, ge utrymme för att göra uppgifter som behövs för att fullgöra internationella åtaganden gemensamt tillgängliga. Mot bakgrund av de särskilda risker för intrång i den enskildes personliga integritet som behandling av gemensamt tillgängliga uppgifter kan medföra bör behandlingen begränsas till de fall där behovet är mera påtagligt. När det gäller personuppgifter som behandlas för att fullgöra internationella åtaganden bör därför dessa få göras gemensamt tillgäng- liga endast om det krävs för att förpliktelsen ska kunna fullgöras. Regeringen föreslår således att uppgifter som behövs för att fullgöra internationella åtaganden ska få göras gemensamt tillgängliga, om det krävs för att den aktuella förpliktelsen ska kunna fullgöras. Förslaget genomförs genom 3 kap. 2 § första stycket 4 i den nya lagen. 14.2.5Uppgifter som har rapporterats till kommunikationscentral Regeringens förslag: Uppgifter som har rapporteras till kommunikationscentral ska få göras gemensamt tillgängliga. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över Skälen för regeringens förslag: Det finns inte i den nuvarande tull- brottsdatalagen några särskilda bestämmelser om personuppgifter som har rapporterats till kommunikationscentralen. Enligt polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen får uppgifter som har rapporterats till Polis- myndighetens respektive ledningscentraler göras gemensamt tillgängliga (3 kap. 2 § första stycket 5 polisdatalagen och 4 kap. 1 § 4 kustbevakningsdatalagen). har en nationell kommunikationscentral. Den har framför allt till uppgift att dygnet runt sköta larmhanteringen och vidta nödvän- diga åtgärder vid inkommande larm och nödrop till ”112 – tipsa om smuggling”. Kommunikationscentralen tar även emot och initialt bearbe- tar tips och information som kommer in på annat sätt, framför allt utanför vanlig kontorstid när andra funktioner inte finns tillgängliga. Den utgör även i vissa fall nationell kontaktpunkt i nationella och internationella underrättelsefrågor såsom för ärenden avseende kontrollerade leveranser. När kommunikationscentralen har mottagit en misstanke om brottslig verksamhet från en operativ enhet inom , bearbetar centralen underrättelseinformationen genom att göra nödvändiga slagningar i de databaser som centralen har tillgång till och som även används i den övriga brottsbekämpande verksamheten. Kommunikationscentralen gör även slagningar i polisens multifråga och kontaktar utländska myndig- heter i framför allt med förfrågningar om personuppgifter i deras register. De uppgifter som kommunikationscentralen tar emot registreras i sin tur i olika register eller i ett underrättelseärende. Uppgifterna inom denna hantering hos kommunikationscentralen bör normalt kunna göras gemensamt tillgängliga enligt den bestämmelse som föreslås för underrättelseverksamheten i avsnitt 14.2.1. Det kan dock finnas uppgiftshantering som inte uppfyller villkoren för underrättelse- verksamheten i övrigt, men där det ändå är motiverat att göra uppgifterna gemensamt tillgängliga t.ex. för planering och uppföljning av viss verk- samhet. finns det inget elektroniskt system för uppföljning av inkomna larm, men önskemål finns om möjlighet att införa ett sådant system . Den nya lagen bör möjliggöra att modern teknik kan användas vid sådan uppföljning. Det skulle då kunna förekomma situationer när förutsättningar för att göra uppgifterna gemensamt till- gängliga inte är uppfyllda, t.ex. avseende larm som konstateras inte vara fortsatt bearbetningsbara. Regeringen anser att den nya lagen bör utformas på ett sätt som möjliggör att modern teknik kan användas i hela kommunikationscentralens verksamhet på motsvarande sätt som gäller för och . Till skillnad från dessa myndigheter har endast en funktion med detta uppdrag. nya lagen bör det därför införas en bestämmelse om att uppgifter som har Prop. 2016/17:91 rapporteras till kommunikationscentral får göras gemensamt Förslaget genomförs genom 3 kap. 2 § första stycket 5 i den nya lagen. Särskilda upplysningar för gemensamt Regeringens förslag: För gemensamt tillgängliga uppgifter ska det genom en särskild upplysning eller på något annat sätt framgå för vilket närmare ändamål personuppgifterna behandlas. Om uppgifter som är gemensamt tillgängliga direkt kan hänföras till en person som inte är misstänkt för brott eller för att ha utövat eller komma att utöva allvarlig eller systematiskt brottslig verksamhet, ska det genom en särskild upplysning eller på annat sätt framgå att personen inte är misstänkt. Detsamma ska gälla uppgifter om en person som övervakas. Uppgifter om en person som kan antas ha samband med misstänkt brottslig verksamhet ska förses med en upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak, om inte detta är onödigt på grund av särskilda omständigheter. Detsamma ska gälla uppgifter om en person som övervakas. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens Promemorians förslag är något annorlunda utformat. Remissinstanserna: anger när det gäller tillhandahållande av information till utländska brottsbekämpande myndigheter att när lämnar ut uppgifter som behövs för att fullgöra internationella åtaganden bör reglerna om särskilda upplysningar tillämpas för upp- gifterna även när de inte är gemensamt tillgängliga. Till exempel bör en direkt personuppgift avseende en person som inte är misstänkt åtföljas av denna för den enskildes integritet viktiga upplysningen. Ingen remissinstans invänder mot förslaget. Skälen för regeringens förslag Upplysning om det närmare ändamålet för behandlingen Både integritetsskyddsskäl och verksamhetsskäl talar för att det bör fram- gå för vilket ändamål en uppgift som har gjorts gemensamt tillgänglig Från integritetsskyddssynpunkt har en närmare precisering av ända- målet för behandlingen betydelse bl.a. för möjligheterna att genom tekniska förfaranden eller administrativa bestämmelser kunna styra åtkomsten till vissa personuppgifter. En upplysning om ändamålet med behandlingen kan vidare vara en förutsättning för att tillsynsmyndigheten ska kunna kontrollera att viss behandling är berättigad och sker i enlighet med lagens bestämmelser. Av verksamhetsskäl är information om ändamålet med behandlingen viktig för att de tjänstemän som får tillgång till personuppgifter ska kunna värdera uppgifterna korrekt och använda sig av dem på ett effektivt och lagenligt sätt. Informationen behövs bl.a. för att en tjänste- man ska kunna ta ställning till om uppgiften får och bör behandlas för ett nytt ändamål. Någon bestämmelse som tar sikte på detta finns inte i den nuvarande tullbrottsdatalagen. Däremot har en sådan bestämmelse införts i polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen (3 kap. 3 § polisdatalagen och 4 kap. 2 § kustbevakningsdatalagen). Regeringen bedömer att en sådan reglering är motiverad även för den nya tullbrottsdatalagen och att det därmed bör föreskrivas att det när personuppgifter görs gemensamt tillgängliga ska framgå för vilket närmare ändamål personuppgifterna behandlas. Detta kan framgå genom en särskild upplysning eller på något annat sätt. En särskild upplysning bör således endast behövas om ändamålet för behandlingen inte framgår på något annat sätt. Normalt framgår ändamålet av omständigheterna när en uppgift ingår i ett särskilt underrättelseprojekt eller en särskild databas med ett visst ändamål. I likhet med polisdatalagen bör det särskilt framgå om en person står under övervakning. Upplysning om att en person inte är misstänkt Det är av stor betydelse för skyddet av den personliga integriteten att i sin brottsbekämpande verksamhet behandlar personuppgifter på ett sådant sätt att det framgår när behandlingen avser uppgifter om en person som inte är misstänkt för brott. Enligt den nuvarande tullbrottsdatalagen ska uppgifter om en person som inte är misstänkt för brott förses med särskild upplysning om detta, om det inte på annat sätt klart framgår att personen inte är registrerad som misstänkt för brott. Kan personen inte heller skäligen misstänkas för att ha utövat eller komma att utöva i en annan paragraf närmare precise- rad brottslighet eller systematisk brottslig verksamhet, ska upplysningen omfatta även detta (16 § första stycket jämfört med 12 § första stycket 1). Enligt polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen ska det för gemen- samt tillgängliga uppgifter som direkt kan hänföras till en person som inte är misstänkt för brott eller för att ha utövat eller komma att utöva allvarlig eller systematisk brottslig verksamhet framgå att personen inte är misstänkt (3 kap. 4 § första stycket polisdatalagen och 4 kap. 3 § första stycket kustbevakningsdatalagen). Detta kan framgå genom en särskild upplysning eller på annat sätt. Regeringen anser att det bör vara tillräckligt att såsom i polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen utsträcka kravet på upplysning till upp- gifter som direkt kan hänföras till personen. I den nya lagen bör det, i likhet med vad som föreslås i promemorian, således tas in en bestämmel- se med innebörd att om uppgifter som är gemensamt tillgängliga direkt kan hänföras till en person som inte är misstänkt för brott eller för att ha utövat eller komma att utöva allvarlig eller systematiskt brottslig verksamhet, ska det genom en särskild upplysning eller på annat sätt framgå att personen inte är misstänkt. Det är bara misstankar om brott som har att ingripa mot som ska beaktas. En person som av i och för sig misstänks för mord men som bara är vittne i en förundersökning hos ska således när i sin brottsbekämpande verksamhet gör de direkta personuppgifterna i förundersökningen gemensamt tillgängliga utmärkas som en icke brotts- misstänkt person. Enskilda uppgifter i förhör, inlagor eller bild- och ljudupptagningar behöver inte förses med särskild upplysning, eftersom det i dessa fall normalt framgår av sammanhanget om en omnämnd eller på bild synlig person inte är misstänkt. En viss uppgiftssamling kan även vara sådan att det är uppenbart att de personer som ingår i samlingen inte är registre- rade som misstänkta, t.ex. en förteckning över försvarare. anger när det gäller tillhandahållande av information till utländska brottsbekämpande myndigheter att när lämnar ut uppgifter som behövs för att fullgöra internationella åtaganden bör reglerna om särskilda upplysningar tillämpas för uppgifterna även när de inte är gemensamt tillgängliga uppgifter. Till exempel bör en direkt personuppgift avseende en person som inte är misstänkt åtföljas av denna för den enskildes integritet viktiga upplysningen. Regeringen noterar att inte har föreslagit någon sådan reglering i sitt förslag till ny skattebrottsdatalag (förslag till en ny lag om behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet, dnr Fi2012/04241/S3) och någon sådan reglering finns inte heller i polisdata- lagen, kustbevakningsdatalagen eller i åklagardatalagen (2015:433). Regeringen ser inte skäl att i den nya tullbrottsdatalagen införa en sådan reglering. Upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak I rekommendation No. R (87) 15 om användningen av personuppgifter inom polissektorn anges att skilda kategorier av lagrade uppgifter så långt som möjligt ska kunna skiljas från varandra efter graden av riktighet och tillförlitlighet (princip 3.2). I synnerhet ska uppgifter som grundar sig på fakta kunna skiljas från uppgifter som har sin grund i omdömen eller personliga värderingar. Det ska således gå att utläsa om den som lämnat uppgifter som sedan registreras kan anses vara tillförlitlig samt graden av riktighet i sak, t.ex. om informationen består av kontrollerade fakta eller endast icke styrkta påståenden. I den nuvarande tullbrottsdatalagen, polisdatalagen och kustbevak- ningsdatalagen föreskrivs att uppgifter om en person som kan antas ha samband med brottslig verksamhet ska förses med upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. I den nuvarande tullbrottsdatalagen gäller detta generellt (16 § andra stycket), medan bestämmelserna i polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen bara gäller för gemensamt tillgängliga uppgifter (3 kap. 4 § andra stycket polisdatalagen och 4 kap. 3 § andra stycket kustbevakningsdatalagen). Enligt polisdatalagen ska detsamma gälla för uppgifter om övervakade personer. Det bör enligt regeringens mening vara tillräckligt att, såsom gäller i polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen, kräva upplysningar om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak i fråga om personuppgifter som görs gemensamt tillgängliga. Därutöver bör det dock, i likhet med vad som gäller enligt polisdatalagen, krävas sådana upplysningar också i fråga om uppgifter om övervakade personer som har gjorts gemensamt tillgängliga enligt den bestämmelse som föreslås i avsnitt 14.2.2. I den nya lagen bör det således införas en bestämmelse 2016/17:91 med innebörd att uppgifter om en person som kan antas ha samband med misstänkt brottslig verksamhet ska förses med en upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak, om inte detta är onödigt på grund av särskilda omständigheter, och att detsamma ska gälla uppgifter om en person som övervakas. Bestämmelsen om att särskilda omständigheter kan göra upplysningar onödiga innebär att personuppgifter som behandlas inom ramen för en brottsutredning inte behöver förses med upplysningar. En förundersök- ning rör ett konkret brott och det framgår då som regel direkt av sammanhanget varför det har ansetts finnas fog för att behandla upp- gifter, t.ex. av förhörsprotokoll eller vittneslistor. Risken för missuppfatt- ningar inom ramen för handläggningen av en sådan utredning är därför liten.