prop · H50315 · 2017-09-14 00:00:00 — Samtliga gruppundantagslagar, utom den som gäller viss taxisamverkan, innehåller hänvisningar till motsvarande EU-förordningar som antagits av . Hänvisningarna innebär att samma materiella bestämmelser gäller för bedömningen av om ett avtal omfattas av ett gruppundantag eller inte. Som utgångspunkt gäller att ett konkurrensbegränsande avtal som omfattas av ett gruppundantag också uppfyller de villkor som gäller enligt den generella undantagsregeln i 2 kap. 2 §. Gruppundantaget gör det emellertid något enklare för företagen att bedöma om det konkurrensbegränsande avtalet omfattas av undantag från förbudet. I regel handlar det om att kontrollera att avtalet inte innehåller vissa särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar (t.ex. fastställande av försäljningspris) och att parternas andel av marknaden inte överstiger en viss gräns. För det fall avtalet på någon punkt faller utanför gruppundantaget, måste parterna i avtalet att bedöma om villkoren i den generella undantagsregeln är uppfyllda. Slutligen undantas från förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete också vissa avtal inom en primär lantbruksförening och mellan en beställningscentral och taxiföretag. Dessa undantag, som föreskrivs i 2 kap. 4–5 §§, saknar EU-rättsliga förebilder. Gruppundantaget för vissa konkurrensbegränsande avtal inom försäkringssektorn Som framgår ovan gäller enligt konkurrenslagen ett gruppundantag för vissa konkurrensbegränsande avtal inom försäkringssektorn. Gruppundantaget innebär att förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete inte gäller för avtal som omfattas av gruppundantaget. De närmare förutsättningarna för att omfattas av gruppundantaget regleras i lagen (2008:585) om gruppundantag för vissa konkurrensbegränsande avtal inom försäkringssektorn (gruppundantagslagen). 2017/18:15 lämplig på avtal som ingås mellan två eller flera företag inom försäkringssektorn. Gruppundantaget gäller avtal om sammanställning och spridning av information för att i vissa avseenden kunna beräkna risker, utarbeta tabeller och genomföra undersökningar. Gruppundantaget gäller också avtal om att bilda och driva pooler av försäkringsföretag. Av gruppundantagslagen framgår att undantaget gäller på de villkor som anges i kommissionens förordning (EU) nr 267/2010 av om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa kategorier av avtal, beslut och samordnade förfaranden inom försäkringssektorn, med vissa redaktionella justeringar. Förordningen löpte ut och har inte ersatts med någon ny förordning. För en närmare beskrivning av förordningens innehåll hänvisas till propositionen Vissa konkurrensfrågor (prop. 2009/10:196). Regeringens förslag: Gruppundantag ska inte gälla för avtal som avses i lagen om gruppundantag för vissa konkurrensbegränsande avtal inom Promemorian om slopat gruppundantags förslag överensstämmer med regeringens (s. 20). Remissinstanserna: (Patent- och marknadsöverdomsto- len), (Patent- och ), Konsument- verket, och har inget att in- vända mot förslaget. delar uppfattningen att den före- slagna anpassningen till kan underlätta för företag med verk- samhet i flera EU-länder och att det kan motivera att det svenska grupp- Advokatfirman tillstyrker förslaget och anger att det är positivt att sektorsspecifika gruppundantag utmönstras till förmån för de generella, alltid tillämpliga, undantagsreglerna. firman och Advokatfirman , som också tillstyrker försla- get, anser att det är angeläget att behålla rättslikheten mellan svensk inte mot förslaget, men framhåller värdet av att försäkringsföretagen även i framtiden ska kunna samarbeta kring frågor om bl.a. statistik, hållbarhet, standard för konsumentinformation och åtgärder som generellt sett stärker konsumentskyddet på ett sätt som inte begränsar konkurrensen. Svensk Försäkring avstyrker förslaget. Svensk Försäkring beklagar att EU-förordningen om gruppundantag inte förlängs. regleras i EU-förordningen och i den svenska lagen är nödvändiga för en väl fungerande försäkringsverksamhet, inklusive ett gott konsumentskydd. Ett lagstadgat gruppundantag bidrar enligt Svensk Försäkring till en rätts- säkrare och enklare bedömning av samarbetena. Att ta bort gruppundantaget riskerar att hindra utvecklingen om det för med sig att företag avstår från att dela med sig av sina uppgifter för att de är osäkra på var gränserna går för vad som är möjligt utan att bryta mot konkurrensreglerna. med att behålla gruppundantaget väger alltså tyngre än nackdelarna med den rättsolikhet som nämns i den remitterade promemorian. för att säkerställa att reglerna följs torde också enligt Svensk Försäkring bli större med ett slopat svenskt gruppundantag, även om motsvarande undan- Prop. 2017/18:15 tag inte finns EU-rättsligt. Svensk Försäkring pekar på att promemorian saknar en bedömning av om det finns behov av ett nationellt gruppundantag. En sådan behovsbedömning krävs i den fortsatta beredningen. avstyrker förslaget och framför likartade synpunkter som Svensk Försäkring. Skälen för regeringens förslag Den svenska lagstiftningen på konkurrensrättens område har haft som förebild. Något krav på harmonisering mellan nationell konkurrenslagstiftning och på det här området finns inte. Genom en anpassning till materiella konkurrensregler uppnås dock den fördelen att aktörer på den svenska marknaden inte behöver rätta sig efter olika konkurrensrättsliga regler beroende på om det är fråga om avtal som påverkar handeln mellan medlemsstaterna eller inte. Det bör också underlätta internationalisering genom att kännedom om svenska konkurrensregler också ger kännedom om motsvarande internationella regler och vice versa. Detta bidrar till att göra konkurrensen effektivare på den svenska marknaden (prop. 1992/93:56 Ny konkurrenslagstiftning, s. 19). Det nu gällande undantaget för vissa konkurrensbegränsande avtal inom försäkringssektorn är anpassat till kommissionens gruppundantagsförordning. Förordningens materiella bestämmelser har genom en hänvisning i gruppundantagslagen gjorts tillämpliga på avtal som omfattas av konkurrenslagens förbud mot konkurrensbegränsande avtal. I den praktiska tillämpningen innebär detta att försäkringsföretagen har haft ett regelverk att beakta när de samarbetar med varandra. Bör det svenska gruppundantaget upphävas? Kommissionens gruppundantagsförordning löpte ut . Den har inte ersatts med någon ny förordning. Frågan är då om det nu gällande svenska gruppundantaget för vissa konkurrensbegränsande avtal inom försäkringssektorn bör upphävas. Det finns skäl både för och mot att upphäva gruppundantaget. Ett skäl som talar för att upphäva gruppundantaget är den rättslikhet mellan den nationella konkurrensrätten och som eftersträvas i svensk rätt. Rättslikheten innebär att aktörer på den svenska marknaden inte behöver anpassa sig till olika konkurrensrättsliga regler beroende på om det är fråga om handel inom landet eller sådan som kan påverka handeln över gränserna. Företagen har således att följa samma regler i sak, oavsett om det är eller svensk rätt som tillämpas. Eftersom kommissionens förordning upphört att gälla är det därför naturligt att de svenska reglerna på området omprövas, inte minst med tanke på att nuvarande regler utformats med förordningen som förebild. Ett skäl som talar mot att upphäva gruppundantaget är att det kan påverka förutsättningarna för försäkringsföretagen att samarbeta. Som Svensk Försäkring framhåller gör ett gruppundantag det enklare för företagen att bedöma vilka samarbeten som är möjliga att genomföra. konkurrensbegränsande samarbeten kring sammanställningar, tabeller 2017/18:15 och undersökningar i enlighet med gällande gruppundantag är det alltså förhållandevis enkelt att pricka av vilka förutsättningar som måste vara uppfyllda för att samarbetet ska omfattas av gruppundantaget och därmed vara tillåtet. Även om det skulle vara enklare att bedöma om ett konkurrensbegränsande samarbete omfattas av ett gruppundantag än att bedöma om avtalet uppfyller de krav för undantag som gäller enligt den generella undantagsregeln i 2 kap. 2 § konkurrenslagen, måste de krav som ställer på medlemsstaternas konkurrensmyndigheter och domstolar beaktas. Av artikel 3.1 i förordning (EG) nr 1/2003 följer att om de nationella konkurrensmyndigheterna eller de nationella domstolarna tillämpar den nationella konkurrensrätten på sådana avtal som avses i artikel 101.1 i EUF-fördraget och som kan påverka handeln mellan medlemsstater ska de också tilllämpa artikel 101 i EUF-fördraget. Det betyder att de företag som deltar i ett konkurrensbegränsande samarbete också måste beakta när de tar ställning till om samarbetet omfattas av undantag. I den mån det inte finns något motsvarande gruppundantag i , måste företagen genomföra en bedömning enligt den generella undantagsregeln i artikel 101.3, vilken i sak motsvarar den bedömning som måste göras enligt 2 kap. 2 § konkurrenslagen. Med en sådan ordning följer att företagen måste tillämpa olika materiella regler för att bedöma ett och samma samarbete. Regeringen anser mot den bakgrunden att det inte finns skäl att behålla gruppundantaget för vissa konkurrensbegränsande avtal inom försäkringssektorn. Bestämmelserna om gruppundantag för sådana avtal i konkurrenslagen liksom lagen (2008:585) om gruppundantag för vissa konkurrensbegränsande avtal inom försäkringssektorn bör därför upphävas. Det bör understrykas att regeringens förslag inte innebär att de konkurrensbegränsande avtal som omfattas av gruppundantaget blir olagliga. Inte heller innebär förslaget att försäkringsföretagen hindras att samarbeta kring frågor om bl.a. statistik, hållbarhet, standard för konsumentinformation och andra åtgärder som, enligt , generellt sett stärker konsumentskyddet. Förslaget innebär att såväl befintliga som nya avtal fortsättningsvis måste prövas mot den generella undantagsregeln i 2 kap. 2 § konkurrenslagen. 6 Prövning av företagskoncentrationer En företagskoncentration uppstår när kontrollen av företag varaktigt för- ändras till följd av att två eller flera tidigare självständiga företag slås En koncentration kan också uppstå genom att t.ex. en person, som redan kontrollerar ett företag direkt eller indirekt, får kontroll över ett annat företag. Även bildandet av ett gemensamt företag kan utgöra en företagskoncentration (1 kap. 9 § konkurrenslagen). En företagskoncentration ska anmälas till innan den genomförs (4 kap. 10 §). Anmälningsplikten gäller för koncentrationer där de berörda företagen under föregående räkenskapsår i haft en Prop. 2017/18:15 omsättning som överstiger och minst två av företagen haft en omsättning som överstiger för vart och ett av företagen (4 kap. 6 §). Om företagen haft en omsättning som överstiger , men där minst två av företagen inte haft en omsättning som överstiger , får ålägga en part i koncentrationen att anmäla den om det finns särskilda skäl (4 kap. 7 §). En företagskoncentration ska förbjudas om den är ägnad att påtagligt hämma förekomsten eller utvecklingen av konkurrensen inom landet i dess helhet eller avsevärd del av det. Vid prövningen ska det särskilt beaktas om koncentrationen medför att en dominerande ställning skapas eller förstärks (4 kap. 1 §). Om det är tillräckligt för att undanröja de skadliga effekterna av en företagskoncentration, får en part i koncentrationen i stället åläggas att avyttra ett företag eller en del av ett företag eller genomföra någon annan konkurrensfrämjande åtgärd (4 kap. 2 §). För det fall koncentrationen uppkommit genom ett förvärv på en börs eller liknande, får förvärvaren åläggas att sälja det som förvärvats (4 kap. 3 §). För undersökning av en anmäld koncentration gäller särskilda tidsfrister. I en första fas ska från det att en fullständig anmälan kommit in till verket meddela beslut om att antingen genomföra en särskild undersökning eller lämna koncentrationen utan åtgärd (4 kap. 11 §). Om verket inom tidsfristen beslutar om särskild undersökning, inleds en andra fas som innebär att verket inom en ny tidsfrist av får väcka talan om förbud eller åläggande (4 kap. 13 §). Talan väcks vid Patent- och (8 kap. 1 §). Patent- och avgörande får överklagas till Patent- och marknadsöverdomstolen (1 kap. 3 § lagen [2016:188] om patent- och marknadsdomstolar). 6.2Konkurrensverket får besluta om företagskoncentrationer Regeringens förslag: får besluta i frågor som rör företagskoncentrationer. beslut får överklagas till Patent- och . Vid prövningen i Patent- och tillämpas lagen om domstolsärenden. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (s. 284 och 291). Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget, däribland ombudmän (JO), Kammarrätten i , Justitiekanslern, , , , , , och . , som tillstyrker förslaget, konstaterar att osäkerheten kommer att minska för marknadens intressenter, inklusive parterna, om får egen beslutanderätt. är det ofta så att parterna drar tillbaka sina ansökningar om tillstånd att genomföra ett förvärv efter det 2017/18:15 att meddelat sina invändningar eller lämnat in en stämningsansökan. Enligt bedömning förbättrar en utökad beslutanderätt förutsättningarna för att all relevant information kommer fram , vilket ökar effektiviteten i utredningar. Förslaget kommer därför att medföra positiva effekter för konkurrensen i , till nytta för konsumenterna. (Patent- och marknadsöverdomstolen), (Patent- och ), , (), , , , IT-och telekomföretagen och Teknikföretagen avstyrker förslaget. (Patent- och marknadsöverdomstolen) anser att frågor om företagskoncentrationer är av sådan karaktär att en domstolsprövning är nödvändig i första instans. Detta mot bakgrund av att ett förbud mot en företagskoncentration är en ingripande åtgärd som förutom den påverkan ett sådant beslut har för enskilda företag, kan påverka marknaden i stort. Hovrätten framhåller även att frågorna ofta kräver värdering av omfattande muntlig och skriftlig bevisning. Hovrätten väcker även frågan om huruvida en ordning som innebär att både utreder och prövar företagskoncentrationer är rättssäker. En liknande synpunkt framförs även av . Hovrätten och (Patent- och ) anser vidare att lagen (1996:242) om domstolsärenden inte lämpar sig som processlag för de aktuella frågorna. Hovrätten, tingsrätten och anger att det finns skäl att avvakta med eventuella ändringar av nuvarande ordning till dess reformen angående de inrättade patent- och marknadsdomstolarna har utvärderats. Skälen för regeringens förslag Övervägande om en ändrad beslutsordning För att värna en effektiv konkurrens är det viktigt att det snabbt går att undanröja och motverka de hinder som uppkommer. kan med stöd av konkurrenslagen undanröja hinder som påverkar eller riskerar att påverka konkurrensen negativt. Detta kan exempelvis ske genom att verket ålägger ett företag att upphöra med att missbruka sin dominerande ställning på marknaden. Ett sådant beslut gäller , om något annat inte bestäms. Beslutet kan överklagas till Patent- och . Konkurrenslagen ger också verket möjligheter att motverka hinder för en effektiv konkurrens. Ett exempel på det är att vissa företagskoncentrationer måste anmälas till verket för undersökning av om koncentrationen är ägnad att påtagligt hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv konkurrens inom landet. undersökning sker inom snäva tidsramar, men verket är inte behörigt att självt fatta beslut för att motverka de hinder för en effektiv konkurrens som en koncentration kan ge upphov till. En fråga om förbud eller åläggande prövas av Patent- och på talan av . Domstolens avgörande får överklagas till Patent- och marknadsöverdomstolen. Fram till , då patent- och marknadsdomstolarna inrättades, prövades frågorna av i första instans. avgörande kunde överklagas till (prop. 2015/16:57 Patent- och marknadsdomstol). Gällande beslutsordning för företagskoncentrationer infördes genom konkurrenslag (1993:20) och har tillämpats . föreslog i betänkandet Konkurrenslagen 1993–1996 (SOU 1997:20) att beslutsordningen skulle ändras. föreslogs få beslutanderätt i första instans. Verkets beslut skulle få överklagas till som var andra och sista instans. I betänkandet anfördes bl.a. att handläggningen skulle bli snabbare och effektivare och att frågan om förutsättningarna för förbud i allt väsentligt var av ekonomisk och även av näringspolitisk art där de juridiska momenten var mindre framträdande. Förslaget behandlades i propositionen Ändringar i konkurrenslagen m.m. (prop. 53–55). Regeringen instämde inte i utredningens förslag. Regeringen anförde att de speciella aspekter som kom under bedömning vid prövningar av förvärvsärenden kunde ha särskild principiell och praktisk betydelse när det gällde strukturomvandlingen i näringslivet. Vidare talade tunga skäl för att dessa mål skulle prövas av två instanser, som principiellt borde vara domstolar såsom var fallet enligt gällande rätt. Utredningen har haft i uppdrag att analysera förutsättningarna för och behovet av utökad egen beslutanderätt för i ärenden som gäller prövning av företagskoncentrationer. Utredningen föreslår att verket ska få pröva frågor om förbud mot eller ålägganden i fråga om företagskoncentrationer, dvs. att prövningen i första instans ska ske hos . Regeringen har i propositionen Domstolarnas handläggning av ärenden (prop. 2010/11:119 s. 37) uttalat att domstolarnas verksamhet i möjligaste mån ska fokuseras på dömande uppgifter. Om ärendena inte är av sådan karaktär att en domstolsprövning är nödvändig i första instans bör utgångspunkten vara att de ska flyttas från domstol till förvaltningsmyndighet. Rätten till domstolsprövning garanteras genom möjligheten att överklaga förvaltningsmyndighetens beslut. En förutsättning för att flytta prövningen från domstol i första instans är dock att det finns en förvaltningsmyndighet som har tillräcklig kompetens för att kunna hantera frågorna. prövar frågor om åläggande att upphöra med en överträdelse av förbudet mot missbruk av dominerande ställning. Verkets beslut om åläggande överklagas till Patent- och . Den prövning som görs i ett ärende om missbruk av dominerande ställning har stora likheter med den som görs för koncentrationer, med den skillnaden att koncentrationsprövningen handlar om att bedöma vilka effekter den aktuella koncentrationen kan få för konkurrensen på marknaden . Prövningen är i första hand ekonomisk där frågor om utbud- och efterfrågan, effekter av prisförändringar och inträdeshinder på marknaden bedöms. Frågor av det slaget kräver typiskt sett inte domstolsprövning i första instans. Av den statistik som publicerat på sin webbplats framgår följande. Sedan bestämmelserna om företagskoncentrationer infördes konkurrenslag har verket undersökt drygt 2 600 anmälda företagskoncentrationer. En majoritet av dessa har verket lämnat utan åtgärd redan i fas 1 av verkets undersökning. Även i de fall där verket beslutat om särskild undersökning, fas 2, har de flesta anmälningarna lämnats utan åtgärd. I många av dessa fall har det skett efter åtaganden från parterna i koncentrationen. I några fall har också koncentrationen avbrutits av parterna som återkallat sin anmälan till verket. Vidare framgår av statistiken att har väckt talan vid domstol om förbud eller åläggande i 13 fall. Sex av dessa 13 fall har prövats i sak, varav två bifallits och fyra ogillats. Verkets talan har avvi- sats i ett fall. I sex fall har talan återkallats eftersom koncentrationen När det gäller perioden – framgår av utredningens betänkande (s. 125) att talan väckts i fem fall. dessa fall har talan återkallats, eftersom koncentrationen avbrutits. kets talan har bifallits i ett fall. Statistiken visar att byggt upp en stor erfarenhet av att handlägga ärenden om företagskoncentrationer. blem som uppmärksammats har också kunna motverkas utan att verket har behövt väcka talan om förbud eller åläggande. I de flesta fall där talan väckts har även det resulterat i att de konkurrensproblem som varit aktuella har kunnat motverkas, framför allt genom att parterna avbrutit Mot den bakgrunden får anses ha den kompetens som krävs för att hantera frågor som gäller före- (Patent- och marknadsöverdomstolen) anser att frågor om företagskoncentrationer är av sådan karaktär att en domstolsprövning är nödvändig i första instans. Detta mot bakgrund av att ett förbud mot en företagskoncentration är en ingripande åtgärd som förutom den påverkan ett sådant beslut har för enskilda företag, kan påverka marknaden i stort. Hovrätten framhåller även att frågorna ofta kräver värdering av omfat- tande muntlig och skriftlig bevisning. Hovrätten väcker även frågan om huruvida en ordning som innebär att både utreder och prövar företagskoncentrationer är rättssäker. En prövning av en företagskoncentration är, som framhålls ovan, i första hand ekonomisk. Underlaget för prövningen utgörs av de uppgifter om koncentrationen som det aktuella företaget lämnat i sin anmälan till Bestämmelser om anmälans innehåll finns i föreskrifter (KKVFS 2010:3) om anmälan om företagskoncentration enligt konkurrenslagen (2008:579). I anmälan intygas att de uppgifter som lämnas är sanna, korrekta och fullständiga. För undersökning och prövning av företagskon- centrationer är bestämmelserna i förvaltningslagen (1986:226) tillämp- Enligt förvaltningslagen har en part rätt att lämna uppgifter muntlig- en (14 §). Parten har också rätt att ta del av det som tillförts ärendet av någon annan innan det avgörs (17 §). vissa bestämmelser som har betydelse för verkets handläggning. rensverket får ålägga den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig för förhör på tid och plats som verket bestämmer (5 kap. 1 §). Vid förhör ska en utsaga av den som förhörs upptecknas, läsas upp för och granskas av den förhörde (5 kap. 2 §). kan läggas fram i domstol (8 kap. 14 §). Vidare ska den som avses med verkets åtgärder ges tillfälle att yttra sig över ett utkast till beslut (se avsnitt 6.4 om den författningstekniska lösningen). De bestämmelser som verket ska tillämpa under sin undersökning och prövning av en företagskoncentration säkerställer att verket har de verktyg som behövs för att dess beslut ska vila på stabil och rättssäker grund. I sammanhanget bör det framhållas att tillämpat en ordning där verket både utreder och prövar ärenden som avser förbuden mot konkurrensbegränsande samarbete och missbruk av dominerande ställning. Ärendena gäller ålägganden att upphöra med överträdelser av något av förbuden. Fram till tillämpades även ett system med prövning av anmälningar om undantag från förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete och om icke-ingripandebesked i fråga om båda förbuden. Systemet upphörde till följd av en anpassning till EU:s konkurrensrätt (prop. 2003/04:80 Moderniserad konkurrensövervakning). Regeringen bedömer att den ordning som tillämpats där verket både haft en utredande och beslutande roll har fungerat väl och uppfyllt de krav på rättssäkerhet som bör ställas. Regeringen delar därför inte uppfattningen att rättssäkerhetsskäl talar mot en ordning som innebär att både utreder och prövar anmälda företagskoncentrationer. Av utredningens föreslag följer att beslut ska kunna överklagas till domstol och prövas i två instanser, Patent- och och Patent- och marknadsöverdomstolen. Genom en prövning i domstol i två instanser säkerställs att beslut kan få en allsidig belysning. Därmed tillgodoses också att en ändrad beslutsordning uppfyller de krav på rättssäkerhet som bör ställas. Som framgår ovan är det sällan som behöver väcka talan om förbud eller åläggande för att säkerställa att konkurrensen på marknaden upprätthålls. Att det relativt sett är få fall som blir föremål för domstolsprövning talar mot att en ändrad beslutsordning skulle ha någon effekt. bör det påpekas att i de flesta fall där talan väckts , har parterna i koncentrationen valt att avbryta den. talan har alltså inte prövats i sak.