prop · H5031 · 2017-09-20 00:00:00 — Regeringen föreslår därför att det i lagen om skatt på energi införs en ny bestämmelse till vilken de ovan nämnda villkoren för återbetal- ning enligt 11 kap. 12–15 §§ överförs. Överföringen sker, med undantag för återbetal- ningsperiodens längd, utan ändring i sak. Bestämmelsen föreslås således även omfatta 11 kap. 13 a och 15 §§, 6.20.3 respektive 6.20.6, för att villkoren inte ska behöva upprepas i de sistnämnda bestämmelserna. Bestämmelsen om att beskattningsmyndig- heten får medge att ansökan återbetalning görs per kalenderkvartal i de fall sökanden beräknas förbruka el i större omfattning, kompletteras av en bestämmelse i förordningen (2010:178) om skatt på energi, FSE, vari specificeras vad som bör avses med förbrukning i större omfattning. Av FSE framgår att kan bevilja kvartalsvis återbetalning om årsförbrukningen för vilken återbetalning , i industriell verksamhet i tillverk- ningsprocessen eller i datorhall samt till i övriga fall. Regleringen av den närmre innebörden av vad som avses med elförbrukning i större omfattning har varit oförändrad . Om den närmre innebörden av vad som avses som förbrukning i större omfattning i dessa situationer flyttas till LSE blir det tydligare för förbrukarna vilken omfattning på förbrukningen som är nödvändig för kortare återbetalningsperioder än per kalenderår. Detta då kravet på förbrukning i viss omfattning samt den närmre innebörden av omfattningen i sådant fall kan regleras i en och samma bestämmelse. Det synes, avseende nedsättningarna i 11 kap. LSE, saknas skäl för fortsatt uppdelad reglering på flera författnings- nivåer vilka uppväger fördelarna med att sammanföra regleringen i bestämmelsen i LSE. För att ytterligare förenkla regelverket skulle samma förbrukningskrav kunna gälla för samtliga återbetalningsändamål. Vid en sådan förändring ligger närmast till hands att det är den lägre förbrukningsgränsen som i sådant fall bör gälla vilket även skulle medföra att det blir lättare för företag som förbrukar el som , i industriell tillverkningsprocess eller i datorhallar att beviljas kvartalsvis återbetalning. Flera remissinstanser har tillstyrkt en sådan förändring till kvartalsvis återbetalning som ingen av remissinstanserna har invänt mot förändringen. Med anledning av de synpunkter som Förbundet framför bör noteras att de här aktuella åtgärderna syftar till en mer generell regelförenkling och således inte särskilt till en utvidgad användning av . innebär den ovan nämnda samordningen av förbrukningsgränserna att det blir enklare för förbrukare av att kvalificera sig för fler återbetalningstillfällen. Efter förslag i budgetpropositionen infördes en möjlighet för stora elförbrukare att godkännas som frivilligt skattskyldig i syfte att underlätta hanteringen och minska likviditets- påverkan den som förbrukar el i mycket stor omfattning. I avsnitt 6.20.5 nedan lämnas förslag om att systemet med frivillig skattskyldighet ska utvidgas till fler förbrukningsändamål. För de företag som inte uppnår den erforderliga förbrukningsnivån för godkännande som frivilligt skattskyldighet men som trots allt förbrukar el i större omfattning finns en möjlighet till kvartalsvis i stället för årlig återbetalning. Ordningen innebär en möjlighet till minskad lividitetseffekt för dessa företag. Regeringen anser till skillnad från () att det inte är P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 lämpligt att ändra den kvartalsvisa återbetal- ningen av energiskatten till ett system med fyra valfria perioder och ansökningstillfällen . Ett sådant system riskerar att bli administrativt komplicerat och riskerar bl.a. att utestänga förbrukare från nedsättning om denne förbrukar el efter att de fyra ansökningstillfällena använts. Regeringen anser till skillnad från LRF att det inte heller är lämpligt att införa ytterligare återbetalningstillfällen genom att dela upp en av återbetalningsperioderna så att samma aktör ska använda sig av såväl kvartalsvis som tvåmånaders återbetalningsperioder. För att införa ytterligare återbetalnings- tillfällen utan att det ska innebära olika långa eller varierande periodlängder kan ett alternativ vara att i stället låta den kvartalsvisa åter- betalningen av energiskatten på el i 11 kap. LSE ersättas av månatliga återbetalningar. En sådan åtgärd får även anses tillmötesgå de önskemål som LRF framfört. Ett byte av kvartalsvis återbetalning mot månatlig återbetalning innebär visserligen att den administrativa bördan ökar för de återbetal- ningsberättigade företagen. Det kan konstateras att huvudregeln är att återbetal- ningen sker årsvis och att månatlig återbetalning endast är aktuell efter begäran samt att om den sökande önskar söka vid färre tillfällen så kan den sökande hantera flera återbetalnings- ansökningar vid samma tillfälle vilket i sådant fall begränsar den tillkommande administrativa bördan. Mot bakgrund av det ovanstående och i syfte att ytterligare minska likviditetspåverkan för de företag som förbrukar el i större omfattning föreslår regeringen att möjligheten till kvartalsvis återbetalning av energiskatt på el i 11 kap. LSE ersätts med en möjlighet till återbetalning. För att underlätta övergången till månatlig återbetalning föreslår regeringen att ett medgivande från beskattningsmyndigheten om kvartalsvis återbetalning av energiskatt på el för berörda ändamål från anses vara ett medgivande om månatlig återbetalning. Även beslut om medgivande som meddelats med stöd av den äldre lydelsen får återkallas om sökanden begär det eller förutsättningar för medgivande inte längre finns. Då återbetalning av energiskatt på el med stöd av 9 kap. 5 § LSE, dvs. för förbrukning vid framställning av värme för leverans till bl.a viss P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 industriell verksamhet, hör samman med återbetalning av energi- och koldioxidskatt på bränsle föreslås inte någon förändring i denna del. Regeringen föreslår därför att det i LSE införs en bestämmelse som innebär att om sökanden beräknas förbruka el per kalenderår för de i 11 kap. 12–15 § angivna nedsättningsberättigande ändamålen får beskatt- ningsmyndigheten medge att ansökan görs per kalendermånad. På samma sätt som gäller bör ett sådant beslut återkallas om sökanden begär det eller om förutsättningar för medgivande inte längre finns. Den föreslagna bestämmelsen kommer således innebära följande. –Ansökan om återbetalning av energiskatt på el enligt 11 kap. 12–15 §§ ska omfatta ett kalenderår. Om sökanden beräknas för- bruka el per kalenderår för dessa nedsättnings- berättigande förbrukningsändamål till- sammans, får dock beskattnings- myndigheten medge att ansökan för berörda ändamål görs per kalendermånad. Detta beslut får återkallas om sökanden begär det eller om förutsättningar för medgivande inte längre finns. –Ansökan ska lämnas elektroniskt. Ansökan rörande (11 kap. 12 b §) föreslås dock fortsatt kunna lämnas i pappersform. –Ansökan om återbetalning ska lämnas in till beskattningsmyndigheten efter utgången av kalenderåret respektive kalendermånaden och vara undertecknad av sökanden eller av den som är ombud eller annan behörig företrädare för sökanden. –En ansökan som lämnats för en sökande som är juridisk person anses ha lämnats av sökanden, om det inte är uppenbart att den som lämnade begäran saknade behörighet att företräda sökanden. El kan förbrukas för förbrukningsändamål som omfattas av flera nedsättningsbestämmelser. I syfte att tydliggöra hur återbetalningsrätten enligt 14 § förhåller sig till övriga nedsätt- ningsbestämmelser föreslås ett tillägg i 14 § med förutsättningen att återbetalningen endast medges i den utsträckning rätt till nedsättning inte följer av föregående bestämmelser. Återbetalning – statligt stöd För återbetalning av energiskatt på el enligt de i 1 kap. 11 a § LSE uppräknade återbetalnings- bestämmelserna gäller ett antal närmast likalydande villkor som upprepas i var och en av dessa bestämmelser. Ett av villkoren för återbetalning är att sökanden som även är förbrukare och stödmottagare inte är ett företag utan rätt till statligt stöd. Ett ytterligare villkor för åter- betalning är att sökanden lämnar uppgifter om stödmottagare. Dessa krav på uppgiftslämnande begränsas i återbetalningsbestämmelserna till den del av stödmottagarens sammanlagda nedsättning som under kalenderåret överstiger en viss nivå. Om de villkor för återbetalning som innebär att återbetalning endast får göras om sökanden lämnar uppgifter om stödmottagare och sökanden inte är ett företag utan rätt till statligt stöd flyttas från de individuella återbetalnings- bestämmelserna 11 kap. 12, 12 a, 12 b och 14 §§ till en gemensam bestämmelse kommer en upprepning av dessa regler inte längre tynga lagtexten. Därtill kommer att villkoren inte behöver upprepas i eventuella tillkommande återbetalningsregler. Den enda remissinstans som haft invändningar mot förslaget är då myndigheten lämnat till- styrkandet under förutsättning att de villkor som gäller bestämmelser i 9 kap. LSE regleras separat. I avsnitt 6.19.3 lämnas förslag till sådan separat reglering. Regeringen föreslår därför att det i LSE införs en ny bestämmelse, 11 kap. 17 §, i vilken de ovan nämnda villkoren för återbetalning enligt 11 kap. 12, 12 a, 12 b och 14 §§ samlas. Bestämmelsen föreslås även omfatta återbetalning enligt 15 § som enligt förslaget i avsnitt 6.20.6 reglerar återbetalning av energiskatt som förbrukas i datorhall. Reglerna överförs med endast vissa språkliga förändringar och avses således inte innebära någon förändring i sak. Enligt den nya bestämmelsen kommer därmed återbetalning av energiskatt på el enligt 11 kap. 12, 12 a, 12 b, 14 och 15 §§ endast medges under förutsättning att sökanden och tillika stödmottagaren inte är ett företag utan rätt till statligt stöd. Vidare är en förutsättning att sökanden lämnar uppgifter om stöd- mottagare. Kravet på uppgifter om stöd- mottagare gäller endast för den del av stödmottagarens sammanlagda nedsättning för ett ändamål som under kalenderåret överstiger . För återbetalning enligt 11 kap. 12 a § gäller kravet om uppgifter om stöd- mottagare för den del av stödmottagarens sammanlagda nedsättning som under kalender- året överstiger . Avdrag – statligt stöd För avdrag enligt 11 kap. 9 § första stycket 6– 8 LSE (lydelse enligt SFS 2016:1073) och enligt 11 kap. 10 § gäller att avdrag inte medges om stödmottagaren, dvs. förbrukaren, är ett företag utan rätt till statligt stöd. Vidare är en förutsättning att den som är skattskyldig lämnar uppgifter om stödmottagare samt uppgift om avdragets fördelning på stödmottagare. Kravet på uppgifter om stödmottagare och fördelning av avdraget på stödmottagare i 11 kap. 10 § gäller endast för avdrag som medför att stöd- mottagarens sammanlagda nedsättning inom stödordningen överstiger under kalenderåret och i övriga fall när stöd- mottagarens sammanlagda nedsättning inom stödordningen överstiger under kalenderåret. Om de villkor för avdrag som innebär att återbetalning endast får göras om sökanden lämnar uppgifter om stödmottagare och sökanden inte är ett företag utan rätt till statligt stöd flyttas från de individuella avdrags- bestämmelserna 11 kap. 9 och 10 §§ till en gemensam bestämmelse kommer en upprepning av dessa regler inte längre tynga lagtexten. Därtill kommer att villkoren inte heller behöver upprepas i eventuella tillkommande regler om avdrag för energiskatt på el. En sådan förändring Flera remissinstanser har tillstyrkt en sådan för- ändring som ingen av remiss- instanserna har invänt mot förändringen. Regeringen föreslår därför att det i LSE införs en ny bestämmelse, 11 kap. 17 §, i vilken de ovan nämnda villkoren för avdrag enligt 11 kap. 9 § och 11 kap. 10 § samlas. Reglerna överförs med endast vissa språkliga förändringar och innebär inte någon förändring i sak. Enligt den nya bestämmelsen kommer således en förutsättning för avdrag för energiskatt på el enligt 11 kap. 9 § första stycket 6–8 även fortsättningsvis vara att avdrag endast medges under förutsättning att stödmottagaren inte är ett företag utan rätt till statligt stöd. Motsvarande gäller för avdrag enligt 10 §. Vidare är en förutsättning att den skattskyldige lämnar P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 uppgifter om stödmottagare. Kravet på uppgifter om stödmottagare gäller endast för den del av stödmottagarens sammanlagda nedsättning för ett ändamål som under kalenderåret överstiger . För avdrag enligt 11 kap. 10 § gäller kravet om uppgifter om stödmottagare för den del av stödmottagarens sammanlagda ned- sättning som under kalenderåret överstiger . Med anledning av önskemål om förtydligande av hur förenklingarna förhåller sig till den så kallade norrlandsskattenivån kan noteras att överföringen av villkor från 11 kap. 9 § LSE till 17 § inte heller i denna del avses innebära någon förändring i sak. I samband med att 11 kap. 10 § föreslås ändras finner regeringen det lämpligt att även göra vissa språkliga justeringar i bestämmelsen för att göra den mer lättillgänglig. Då bestämmelsen avspeglar 11 kap. 2 § föreslår regeringen även att motsvarande förändringar görs i den sistnämnda bestämmelsen. Varken förändringarna av 2 eller 10 § innebär några förändringar i sak. Vad Sveriges Energiföreningars Riks- organisation anfört utöver att den anser att lämnat förslag är bra som ett första steg synes höra samman med förslagen i proposition 2016/17:141 och föranleder således ingen åtgärd i det aktuella lagstiftningsarbetet. Återbetalningsgränser för ändamål som avses i 9 § första stycket 1–5 Återbetalning av energiskatt på el vid förbruk- ning i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet och i en datorhall medges endast för den del som överstiger per kalenderår. Enligt förslaget i avsnitt 6.20.3 ska energi- skattenedsättning för el som används för vissa förbrukningsändamål beviljas efter ansökan av förbrukaren. I det fall förbrukaren är skatt- skyldig görs detta genom avdrag i energiskatte- deklaration medan förbrukaren i övriga fall ansöker om återbetalning. Den nedsättning som omfattas av 11 kap. 9 § första stycket 1, 2, 3 och 5 och ska omfattas av återbetalningsmöjligheten avser el som –förbrukats i tåg eller annat spårbundet transportmedel eller för motordrift eller uppvärmning i samband med sådan förbrukning, P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 –i huvudsak förbrukas för kemisk reduktion eller i elektrolytiska processer, –förbrukats vid sådan framställning av produkter som avses i 6 a kap. 1 § 6 (dvs. energiprodukter eller andra produkter för vilka skatteplikt har inträtt för tillverkaren), –förbrukats i metallurgiska processer eller vid tillverkning av mineraliska produkter under förutsättning att det ingående materialet genom uppvärmning i ugnar har förändrats kemiskt eller dess inre fysikaliska struktur har förändrats. Återbetalningen för de ovanstående ändamålen är en ny uppgift för som kommer att ta en del resurser i anspråk. Regeringen anser, i likhet med bl.a. och således till skillnad från bl.a. IKEM att en det kan vara lämpligt att införa en återbetalningsgräns för berörda ändamål. Det finns skäl att, på motsvarande sätt som för återbetalning av energiskatt på el som förbrukas i t.ex. industriell tillverkningsprocess, uppställa återbetalnings- gränser för att bl.a. hålla både företagens och administration nere i fråga om mindre stödbelopp. Det är en av anledningarna till att gränsen för återbetalning inte bör sättas allt för lågt. Gränsen bör sättas på en nivå där den får antas ha någon mer påtaglig betydelse för elförbrukaren som staten får viss ersättning för den administration som återbetalningen medför. Ordningen ökar även möjligheterna till en korrekt tillämpning avseende resterande belopp samt förhindrar undandragande av skatt och missbruk av skatte- nedsättningen. Regeringen anser mot den bakgrunden att en gräns om per kalenderår är lämplig. Detta innebär en kostnad på efter bolagsskatteeffekter. Då gränsen bör gälla sammanlagt för alla i bestämmelsen uppräknade användningsändamål så påverkas inte beräkningen av återbetalningen av om förbrukningen skett för ett eller flera av de i bestämmelsen uppräknade användnings- ändamålen. Det förhållandet att stöd inte utgår med mindre belopp än det föreslagna kan knappast medföra en påtaglig konkurrens- nackdel för företagen eller anses oproportionellt och bör inte heller påverka ett fungerande företags verksamhet. En återbetalning av väldigt låga belopp har små likviditetseffekter oavsett företagens storlek. Att sätta gränsen för när återbetalning sker på en lägre nivå än den ovan nämnda, såsom bl.a. efterfrågat, innebär förutom det som diskuterats ovan, en ökad administration hos och hos de tillkommande företagen. Denna administrations- och kostnadsökning måste enligt regeringens uppfattning, ställas mot den nytta företagen får av den totala minskade skattekostnaden som skattenedsättningen innebär. Vid en sådan avvägning kan det emellertid inte heller anses motiverat att, som föreslår, sätta gränsen på en betydligt högre nivå. Regeringen anser, till skillnad från IKEM, att återbetalningsgränsen inte påverkar skatte- befrielser som är obligatoriska enligt energi- skattedirektivet. Skattebefrielsen i den i avsnitt 6.20.3 föreslagna 13 a § första stycket första punkten grundas på artikel 15.1.e i direktivet vari medlemsstaterna ges möjlighet att införa hel eller partiell skattebefrielse. Förbruknings- ändamålen i andra och fjärde punkten ligger utanför energiskattedirektivets tillämpnings- område enligt artikel 2.4.b tredje och femte strecksatserna. Detta utgör emellertid inte ett hinder mot att en medlemsstat väljer att helt eller delvis beskatta förbrukning som undan- tagits från direktivets tillämpningsområde, se exv. Mål C-426/12. Förbrukningsändamålet i tredje punkten grundas på artikel 21.3 vari medlemsstaterna ges en möjlighet att skatte- befria viss elförbrukning. Mot bakgrund av det ovanstående föreslår regeringen att återbetalning av energiskatt på el, enligt den i avsnitt 6.20.3 föreslagna återbetal- ningsbestämmelsen, 11 kap. 13 a §, ska göras för den del av nedsättningen som, sammanlagt för alla i bestämmelsen uppräknade användnings- ändamål, överstiger per kalenderår, dvs. av det sammanlagda betalda skattebeloppet för den el som förbrukats för de nedsättnings- berättigande ändamålen under kalenderåret, återbetalas endast den del som överstiger tröskelvärdet. Lagrådet anger i sitt yttrande att det är svårt att få en överblick över de lagförslag i lagråds- remissen Vissa punktskattefrågor inför budget- propositionen som rör ändringar avseende energiskatt i LSE samt anknytande förfaranderegler i skatteförfarandelagen (2011:1244). Regeringen noterar att Lagrådets yttrande emellertid inte innehåller några invändningar i sak mot de aktuella förslagen i sig. Lagrådets synpunkt om överskådligheten av lag- rådsremissens förslag behandlas i avsnitt 6.20.3. Ändringarna föreslås träda i kraft . Förslaget föranleder dels införandet av två nya paragrafer, 11 kap. 16 och 17 §§ i lagen (1994:1776) om skatt på energi, dels införandet av en ny rubrik närmast före 16 §, dels ändring i 11 kap. 10, 12, 12 a, 12 b och 14 §§ i lagen (1994:1776) om skatt på energi, dels ändring i 11 kap. 2 § i lagen (2016:1073) om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi. Förslaget påverkar även utformningen av 11 kap. 13 a § som föreslås i avsnitt 6.20.3. Se avsnitt 3.9 och 3.24. 6.20.5Frivillig skattskyldighet för fler ändamål Regeringens förslag: Möjligheten att godkännas som frivilligt skattskyldig för energiskatt på el utvidgas till att omfatta ytterligare förbruknings- ändamål. Det rör sig om elförbrukning för de ändamål som i avsnitt 6.20.3 föreslås omfattas av återbetalningsbestämmelsen, 11 kap. 13 a §, dvs. –i tåg eller annat spårbundet transportmedel eller för motordrift eller uppvärmning i samband med sådan förbrukning, –i huvudsak för kemisk reduktion eller i elektrolytiska processer, –vid sådan framställning av produkter som avses i 6 a kap. 1 § 6, eller –i metallurgiska processer eller vid tillverkning av mineraliska produkter under förutsättning att det ingående materialet genom uppvärmning i ugnar har förändrats kemiskt eller dess inre fysikaliska struktur har förändrats, i den utsträckning förbrukningen inte omfattas av föregående punkter. Förbrukningsgränsen för godkännande som frivilligt skattskyldig ska framgå direkt av lagen om skatt på energi. Som frivilligt skattskyldig får godkännas den som beräknas förbruka mer än P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 el per kalenderår för de i bestämmelsen uppräknade ändamålen. Ändringarna träder i kraft . Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I förhållande till promemorians förslag har en språklig justering gjorts i 11 kap. 6 § första stycket 2. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att invända mot det remitterade förslaget. tillstyrker förslaget att ersätta försäkranssystemet med en möjlighet att godkännas som frivilligt skattskyldig eller ansöka om återbetalning, under förutsättning att avdragsrätten enligt 11 kap. 9 § första stycket 8 lagen (1994:1776) om skatt på energi (LSE) begränsas. tillstyrker förslaget att reglera förbrukningsgränsen för godkännande som frivilligt skattskyldig i lagen (1994:1776) om skatt på energi i stället för i förordningen (2010:178) om skatt på energi. som tillstyrker de åtgärder som föreslås i promemorians femte kapitel välkomnar denna typ av regeländringar. tillstyrker promemorians delar om förändringar av energiskatten på el. Energiföretagen har inget att invända mot att möjligheten att godkännas som frivilligt skattskyldig för energiskatt på el utvidgas till fler förbrukningsändamål. Energiföretagen påpekar dock att i och med förslaget kommer fler kunder från olika branscher ha möjlighet att bli skatt- skyldiga. Detta aktualiserar återigen frågan om att det måste bli enklare för en skattskyldig att kontrollera huruvida en kund är skattskyldig, exempelvis via en e-tjänst hos . upplever medlemsföretagen att det är svårt att få fram denna information från , både vad gäller eventuell skatt- skyldighet och från vilket datum skatt- skyldigheten har registrerats. Energigas anger i sitt remissvar att de ställer sig bakom Energiföretagens remissvar. är positivt till möjligheten för företag att godkännas som frivilligt skattskyldig men anser dock att det ska vara möjligt för alla oavsett energiförbrukning. Skogsindustrierna anser att förbruknings- gränsen för godkännande som frivilligt skatt- skyldig bör tas bort men om detta inte bedöms P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 möjligt tillstyrker Skogsindustrierna förslaget om att gränsen baseras på förbrukad el för nedsättningsberättigat ändamål. Skogs- industrierna anser dock att gränsvärdet bör vara lägre än och påminner om att de i tidigare remissvar angett att en lämplig gräns kan vara . som i första hand anser att försäkranssystemet inte ska avskaffas för företag med metallurgiska processer anser i andra hand att effekterna för små och medelstora företag med metallurgiska processer ska minimeras genom att förbrukningsgränsen för god- kännande som frivilligt skattskyldig tas bort. anför bl.a. att den instämmer i antagandet att antalet företag som skulle beröras är relativt litet och anser att det inte finns något rationellt motiv att behålla en gräns för när ett företag ska registrera sig som frivilligt skattskyldig för metallurgiska processer. och Teknikföretagen tillstyrker förslaget att möjligheten till frivillig skattskyldig utvidgas. Teknikföretagen anger dock att de gärna skulle se att möjligheten till frivillig skattskyldighet utvidgas ytterligare. Svensk Näringsliv anser att möjligheten till frivillig skattskyldighet bör utvidgas ytterligare så att möjlighet finns för alla företag, oavsett förbrukningens storlek, att ansöka härom. är positivt till att fler företag kan söka om att bli frivilligt skattskyldiga.