prop · H403205 · 2017-06-13 00:00:00 — bära att fartyg inte behöver skeppsmätas enligt förord- ningen om skeppsmätning. Innan bruttomåttet är helt bortrensat ur regel- verket för dessa fartyg kan de behöva skeppsmätas även om de inte längre är skepp, vilket kan hanteras genom övergångskrav i förordningen rande av att de nya definitionerna är i enlighet med övriga flaggstaters så att konkurrensneutralitet föreligger. Det lämpliga i att behålla den nuva- rande definitionen av skepp när det gäller skatt på energi bör utredas menar att det är olyckligt att fartygen i intervallet blir utan en egen beteckning och föreslår Skärgårdsredarna menar att det kan finnas en viss risk för otydlighet när man använder definitionen av skepp på olika sätt i tillstyrker förslagen som framförs i Svenska Skeppshypotek har inga synpunkter på remissen. Sweboat ser positivt på förslagen om ändrad definition och att fritidsbåtar Sweboat menar att pantsättning av fritidsfartyg knappast är aktuellt eftersom andra säkerheter används vid sådana köp. Sweboat undrar om fritidsfartyg som förs in i fartygs- registrets båtdel ska ha en igenkänningssignal. att fartyg mellan 2,5 till 24 meter som används för fritidsändamål bör underkastas ett krav på registrering bara om de används yrkesmässigt. Båtunionen framhåller vikten av att användningen av fritidsfartyg, även inhyrda privata sådana, som används för praktikpass i utbildningar inte anses vara yrkesmässig sjöfart. förslag när det gäller beskattningen på bränsle även om det innebär en Svenska välkomnar att överföringen från skeppsdelen till båtdelen föreslås bli avgiftsfri. Det är önskvärt att den som vill avregistrera sin båt ur fartygsregistret ges dispens från avregi- stöder förslaget att behålla den nuvarande definitionen när det gäller skatt på bränsle även om det vore bra med en enhetlig terminologi. Flera remissinstanser, t.ex. för båtlivsutbildning (NFB), Sweboat och tar upp frågan om vilken behörighet som ska krävas för att föra fartyg mellan 15 Skälen för regeringens förslag I avsikt att förenkla bestämmelserna om registrering av mindre skepp finner regeringen att det är lämpligt att definitionen av skepp i 1 kap. 2 § Sådana ändringar av registreringsreglerna i sjölagen bör ta hänsyn till de ändringar av sjösäkerhetsreglerna som följer av propo- sitionen Ett förändrat tillsynssystem för nationella fartyg (prop. 2016/17:135). I den propositionen föreslås bl.a. att kravet enligt fartygs- säkerhetslagen för att inneha ett s.k. fartcertifikat, som är ett bevis om att ett fartyg vid tillsyn har befunnits sjövärdigt, ändras från ett bruttodräk- tighetsmått till ett längdmått på skrovet. Detta mått är , dock överstigande för fritidsfartyg. Genom att bara använda ett längdmått uppnås en viss anpassning mel- lan registreringsreglerna i sjölagen och de i propositionen föreslagna bestämmelserna i fartygsäkerhetslagen. Regeringen föreslår därför att endast fartyg med en största skrovlängd som överstiger bör utgöra skepp och därmed föras in i fartygsregistrets skeppsdel. gällande kravet på en viss största bredd bör utmönstras. De fartyg som har en största skrovlängd samt en största bredd om kommer, till följd av den nya defi- nitionen av skepp, inte att behöva eller ens kunna pantsättas med hjälp av den kostsamma och administrativt svårhanterliga pantsättningen genom I stället kan denna kreditform förbehållas de större farty- gen, i praktiken handelsfartygen och de verkligt stora fritidsfartygen. Risken för att det skulle komma att bli svårare att finansiera köp av far- tyg med en skrovlängd får anses som liten. Mindre rederier som innehar små fartyg har möjlighet att köpa fartyg med äganderättsförbehåll alternativt att ställa säkerhet i form av företagshypotek eller annan säkerhet. För privatpersoner finns möjlig- heten att köpa fartyg med äganderättsförbehåll eller att ställa en annan säkerhet i form av fast egendom eller borgensåtagande. naderna för kredithanteringen minskar kommer även stämpelskatten att falla bort för de fartyg som övergår från att vara skepp till att bli båtar. ifrågasätter varför just övervägts eftersom är en gräns som enligt promemorian används i många utländska Det kan till en början konstateras att det i promemorian föreslås en huvudregel med ett krav på registrering i fartygsregistrets båtdel för båtar med en största längd av . ett fartyg ska registreras ska alltså inte sammanfalla med definitionen av Det kan vidare konstateras att nya last- och passagerarfartyg på internationell resa omfattas av exempelvis lastlinjekonventionen om de har en längd av eller mer. Existerande passagerarfartyg på inri- kes resa som är eller mer omfattas av EU-direktivet 2009/45/EG om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passa- gerarfartyg, under förutsättning att de inte uteslutande används i fartom- Sådana fartområden utgörs sammanfattningsvis av kustnära fart och insjöfart med låga våghöjder. Fiskefartyg med en längd av eller mer omfattas av EU-direktivet 97/70/EG om säkerhetsregler för fiskefartyg, och fritidsfartyg med en längd mellan 2,5 och 24 meter omfattas av EU:s fritidsbåtsdirektiv /53/EU. Det kan också anmärkas att artikel 4 i skeppsmätningskonventionen gör undantag för fartyg under 24 meters längd. Regeringen bedömer därför ett det finns goda skäl för en gräns . Transportstyrelsen efterlyser ett klargörande av uttrycket längd. Det saknas anledning att använda andra bedömningsgrunder för detta än de som redan gäller för tolvmetergränsen i den nuvarande lydelsen av 1 kap. 2 § sjölagen. I detta lagrum används liksom i promemorians förslag till ny lydelse uttrycket fartyg, vars skrov har en största längd. Med skrovets största längd avses då det mått som med en direkt översättning av det engelska uttrycket ”length overall” på svenska brukar betecknas som ”längd överallt”, ofta förkortat LÖA. Hänsyn ska då tas till skrovet och varaktigt integrerade och deplacerande tillbehör men inte roder, eller tillfälligt eller löst anbringad utrustning. Det finns ingen definition i sjölagen med detta innehåll när det gäller tolvmetergränsen och det bedöms inte heller behövas efter införandet av den nya definitionen. Registrering av och tillsyn över större båtar En effekt av att definitionen av skepp ändras är att de fartyg som har en största skrovlängd och som används yrkesmässigt till befordran av gods eller passagerare, till bogsering eller bärgning, till fiske eller annan fångst eller till uthyrning till allmänheten kommer att behöva registreras i fartygsregistrets båtdel enligt 4 § lagen (1979:377) om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m. i stället för i skeppsdelen enligt bestämmelserna i sjölagen. Det finns emellertid behov av att även ha en viss kontroll över vem som äger en större fritidsbåt. Transportstyrelsen har för promemorians författare påtalat att det i vissa fall är oklart om de fartyg som utgör mindre skepp används yrkesmässigt eller inte. Problemet gör sig gällande vid yrkesmässig uthyrning av segelfartyg med besättning. Det kan här vara ovisst om det rör sig om passagerarbefordran eller om de personer som hyrt båten ska anses ingå i besättningen. Med tanke på sjösäkerheten är det av vikt att myndigheter som exempelvis eller kan kontrollera vem som äger fartyget för att utröna om detta används till yrkesmässig befordran av passagerare och om sjösäkerhetskraven är uppfyllda. I promemorian uttalas att detta sammantaget talar för att det som en följd av den ändrade indelningen i skepp och båtar finns ett behov av att utvidga registreringsplikten när det gäller båtar till att omfatta samtliga båtar av en viss minsta storlek. Registreringskravet i fartygsregistrets båtdel bör därför gälla oavsett om båten används yrkesmässigt eller för fritidsändamål. ställer sig ur ett sjösäkerhets- och sjöräddningsperspektiv bakom promemorians förslag. invänder dock mot förslaget och framför att fartygs användning inom ramen för utbildningsverksamhet inte bör utlösa ett registreringskrav. Regeringen anser dock att promemorians förslag är välmotiverat och ser inga skäl att i detta sammanhang särreglera betydelsen av ett fartygs användning inom utbildningsverksamhet. Betydelsen av sådana förhållanden för registreringsplikt får bedömas på samma sätt som . Registreringsplikten när det gäller fritidsbåtar bör dock i praktiken inte göras mer omfattande än vad som följer av definitionen av skepp i sjölagen, eftersom en sådan utvidgning skulle medföra ökade kostnader för båtlivet. Registreringsplikten bör därför begränsas till att omfatta fritidsbåtar med en största skrovlängd . Storleksmässigt skulle detta innebära att ungefär samma fritidsfartyg som anses utgöra skepp skulle komma att bli registreringspliktiga i fartygsregistrets båtdel. Alla båtar som har en största skrovlängd av kommer, oavsett användningsområde, enligt förslaget till 4 § första stycket 2 lagen (1979:377) om registrering av båtar att vara registreringspliktiga om de vanligen finns i och ägaren är bosatt här. Den nu gällande registreringsplikten för skepp innefattar enligt 1 kap. 1 § sjölagen ett krav på att skeppet delvis ägs av svenska medborgare eller svenska juridiska personer som inte kommer att gälla för båtar. Utländska medborgare som äger ett skepp måste alltså inte registrera dem i , även om de är bosatta här. Detsamma gäller för samma personkrets som äger en båt som visserligen används yrkesmässigt men för andra användningsområden än de som tas upp i den nuvarande lydelsen av 4 § första stycket i nämna lag, t.ex. befordran av gods eller passagerare. Om båten har en skrovlängd i spannet 15–blir det alltså frågan om en viss utvidgning av registeringsplikten för den nu aktuella personkretsen men det får anses vara motiverat av tillsyns- och likabehandlingsskäl. Ett alternativ vore naturligtvis att behålla det nuvarande kravet på en skrovlängd om och endast ta bort breddmåttet . Flera båtmodeller är byggda så att skrovlängden överstiger medan bredden endast uppgår till maximalt . En sådan ändring skulle därför sannolikt medföra att ett relativt stort antal fritidsbåtar som inte är registreringspliktiga skulle komma att bli detta, vilket inte bedöms vara motiverat. Dessutom får det anses finnas ett värde i att knyta gränsen till de sjösäkerhetsregler som tas upp under nästföljande underrubrik. Regeringen bedömer inte, liksom menar, att det finns skäl att införa en särskild beteckning för fartyg i intervallet . Vid behov är det möjligt att hänföra sig till t.ex. registreringspliktiga fritidsbåtar. gäller enligt kungörelsen (1970:344) om kompetenskrav för förare av större fritidsbåtar att den som för fritidsbåten ska ha viss nautisk utbildning om den uppfyller den nu gällande definitionen av skepp. Många remissinstanser tar upp frågan om vilken behörighet som ska krävas för fritidsfartyg inom spannet . I promemorian sägs nämligen att kraven på utbildning i kungörelsen bör anpassas så att den omfattar såväl fritidsskepp som registreringspliktiga fritidsbåtar. Det skulle innebära att gränsen för behörighetskraven enligt kungörelsen skulle sättas vid en skrovlängd av . och ifrågasätter dock detta på sjösäkerhetsmässiga grunder. Regeringen finner inte att det framkommit tillräckliga skäl för att överväga några ändringar av den aktuella kungörelsen. 2016/17:205 Som en konsekvens av att registreringsplikten för båtar föreslås omfatta även fritidsbåtar med en största skrovlängd av bör författningsrubriken till lagen om registrering av båtar för yrkesmässig sjöfart m.m. ändras på så sätt att orden ”för yrkesmässig sjöfart m.m.” utgår. Denna ändring bör liksom påpekat återspeglas även i förslaget till 1 kap. 2 § sjölagen. Regeringen noterar med anledning av påpekande att det i promemorians förslag kan framstå som tveksamt om statsfartyg ska omfattas eftersom förslaget till 4 § första stycket inte innefattar den avgränsning till yrkesmässighet som finns i den nuvarande lydelsen och som leder till att statsfartyg inte omfattas. Av 2 kap. 1 § tredje stycket sjölagen följer att regeringen kan bestämma att skepp som ägs av staten och som används uteslutande för statsändamål inte ska vara införda i fartygsregistrets skeppsdel. Av 1 kap. 6 § fartygsregisterförordningen (1975:927) följer sedan att sådana statsskepp inte ska vara införda i fartygsregistrets skeppsdel men också en möjlighet för den myndighet under vars förvaltning statsskeppet hör att anmäla skeppets namn för införing i skeppsdelen. För att inte promemorians förslag ska leda till en oavsedd ändring av rådande förhållanden bör en motsvarighet till 2 kap. 1 § tredje stycket sjölagen införas i 4 § lagen om registrering av båtar som sedan kan utnyttjas för att införa en motsvarighet till den nämnda regeln i fartygsregisterförordningen. Bemyndigandet kommer främst att ha betydelse för de statsägda båtar som faller under 4 § första stycket eftersom statsägda båtar till följd av kravet på yrkesmässighet oftast kommer att falla utanför tillämpningsområdet i 4 § andra stycket. Transportstyrelsen påpekar att promemorians förslag till 4 § lagen om registrering av båtar innebär att registreringskravet för passagerarbåtar bara gäller om båten är konstruerad för fler än tolv passagerare och inte om det har en största längd av . Detta skulle innebära en avvikelse från vad som gäller och det synes inte ha varit promemorians avsikt. Lagtexten i förslaget till 4 § andra stycket 1 lagen om registrering av båtar bör därför kompletteras med detta alternativ för att ingen oavsedd minskning av registreringskravets omfattning ska uppkomma. När det gäller Havs- och vattenmyndighetens i och för sig riktiga påpekande om EU-rättslig registreringsplikt för yrkesfiskefartyg oavsett längd så kan det anmärkas att sådan plikt gäller för fiskefartyg som uteslutande används i havet men inte i sjöar, älvar och liknande sötvattendrag. Saken bör dock åtgärdas i linje med myndighetens påpekande. Detta sker enklast genom att bryta ut fiskebåtarna från den andra punkten och placera dem i en särskild tredje punkt. Denna punkt ska då ange att fiskebåtar som används i havet ska registreras oavsett längd men, om fiskebåten används i andra vattendrag, bara om dess skrov har en största längd av . Lagtextens lydelse i promemorians förslag till 4 § andra stycket lagen om registrering av båtar hänvisar till de punkter i paragrafens första stycke som innehåller olika anknytningar till . Avsikten är emellertid inte att dessa punkters ingress som anger en gräns ska omfattas av hänvisningen. Detta kan visserligen sägas framgå av att det talas om i vissa av de fall som tas upp i andra stycket men det bör ändå förtydligas genom att orden ”utom i fråga om skrovets största längd” skjuts in efter ”1, 2 eller 3” i andra styckets ingress. efterlyser ett klargörande av att konkurrensneutralitet i förhållande till övriga flaggstater föreligger. Regeringen kan konstatera att förslagen i många avseenden som beskrivits under föregående underrubrik går i harmoniserande riktning. Det kan också anmärkas att gränsen för registreringsplikt för handelsfartyg i och går vid , även om den i går vid bruttodräktighet 20. Härtill kommer att remissinstanserna Svensk Sjöfart och Skärgårdsredarna inte framfört någon kritik mot förslagen på denna grund. Sweboat undrar om fritidsfartyg som förs in i fartygsregistrets båtdel också ska ha en igenkänningssignal. Det kommer att följa av 1 kap. 8 § sjölagen att alla fartyg som registreras i fartygsregistrets skepps- eller båtdel ska tilldelas en igenkänningssignal. Transportstyrelsen framför önskemål om att begreppet fritidsfartyg förtydligas. I promemorian behandlas dock ingen sådan problematik och i avsaknad av remissutfall i frågan är det svårt att bedöma om gränsdragningen lämpligen regleras i författning eller om den bör överlämnas till rättstillämpningen. Den nuvarande ordningen får därför behållas tills vidare. frågor om avgiftslättnader kan regleras i myndighetsföreskrifter och berörs därför inte vidare här. Bestämmelserna i fartygssäkerhetslagen om skyldighet för fartyg att ha fartcertifikat och fastställande av fribord (3 kap. 1 och 4 §§) bör vara anpassade till den nya indelningen av fartyg i skepp och båtar samt till EU:s fritidsbåtsdirektiv (2013/53/EU). Sådana förslag tas visserligen upp i promemorian som ligger till grund för denna proposition. Som berördes i avsnitt 3 behandlas dock dessa förslag inte i denna proposition utan i propositionen Ett förändrat tillsynssystem för nationella fartyg (prop. 2016/17:135). Den sammantagna ordningen kommer att innebära att samtliga fartyg som är av en sådan storlek att de utgör ett skepp kommer att behöva ha fartcertifikat. Båtar med en skrovlängd om kommer att behöva ha sådant certifikat endast om de inte utgör fritidsfartyg. För fritidsbåtarna i fartygsregistrets båtdel gäller bestämmelserna i lagen (2016:96) om fritidsbåtar och vattenskotrar i fråga om konstruktion och säkerhet, jfr den lagen 2 § fjärde stycket. I promemorian föreslås även en motsvarande anpassning av 3 kap. 10 § första stycket fartygssäkerhetslagen och 2 § mönstringslagen (1983:929) om säkerhetsbesättning och bemanning. En motsvarande anpassning av dessa bestämmelser påkallar dock, liksom sägs i promemorians avsnitt 10.1, en översyn av behörighetsbestämmelserna för sjöpersonal och någon sådan finns inte tillgänglig . varnar för att flera EU-rättsakter och internationella konventioner använder sig av bruttodräktighetsmått och att det därför bör övervägas hur de nya reglerna förhåller sig till dessa. Det nu aktuella förslaget handlar om registrering av skepp och båtar i fartygsregistret. Sådana frågor är i begränsad omfattning föremål för harmonisering inom EU eller internationella konventioner. Under arbetet med propositionens förslag har inget framkommit som talar för att förslagen skulle vara 2016/17:205 oförenliga med sådan internationell reglering. Bruttodräktighetsmåttet kommer fortsatt att användas i svenska författningar på många områden. Det kan i det sammanhanget anmärkas att de flesta av de internationella fallen rör bruttodräktigheter som klart överstiger vad som motsvarar en skrovländ om . Transportstyrelsen reser en fråga om övergångsbestämmelser i förordningen (1994:1162) om skeppsmätning innan bruttomåttet är bortrensat då fartyg inte omfattas av mätningsplikt. Som konstaterades kommer bruttomåttet att behållas när det gäller fastställande av säkerhetsbesättning enligt 3 kap. 10 § fartygssäkerhetslagen. Det kan därför redan av det skälet inte heller tas bort från förordningen om skeppsmätning och enligt uppgift från Transportstyrelsen faller därför denna synpunkt. Regeringen bedömer dock att ändringarna som föreslås i denna lagrådremiss kommer att påkalla vissa ändringar av förordningen om skeppsmätning som inte bara är övergångsmässiga eftersom skepp kommer att vara större fartyg än . Behovet av skeppsmätning kommer emellertid inte att minska i exakt samma utsträckning på grund av den ovan berörda regeln i fartygssäkerhetslagen. omfattas båtar i vissa situationer av förordningen om skeppsmätning Särskilt om skepp och skeppsbyggen i andra författningar efterlyser en fullständig genomgång av de författningar där definitionen av skepp påverkas av förslaget. Det ganska stora antalet lagar och förordningar där skepp och skeppsbyggen förekommer har genomgåtts och i många fall rör det sig om situationer där det är viktigt att en viss författnings bruk av uttrycket skepp följer definitionen av skepp i sjölagen, se dock nedan särskilt om lagen (1994:1776) om skatt på energi (LSE). I konkurslagen (1987:672) används uttrycket skepp, t.ex. ska vissa regler om exekutiv försäljning av fast egendom gälla för registrerade skepp. Uttrycket skepp förekommer också i 10 kap. utsökningsbalkens regler om försäljning av skepp, där bl.a. frågor om pantbrev och inteckningar behandlas. Inteckningar kommer att kunna finnas för de fartyg som med den nya definitionen utgör skepp. Det kommer därutöver att finnas båtar som inte omfattas av den nya definitionen men som omfattas av den äldre definitionen och som till följd av övergångsbestämmelser (se avsnitt 7.2) inte ska överföras till fartygsregistrets båtdel på grund av att de fortfarande besväras av inteckningar. Av övergångsbestämmelserna följer dock även att sådana båtar i alla avseenden utom nyinteckningar fortfarande ska behandlas som skepp. Även när det gäller skeppsbyggen införs en motsvarande övergångsbestämmelse. För dessa är dock nyinteckning möjlig (se avsnitt 7.2). Detta kommer även att gälla vid tillämpningen av andra författningar där sjölagens definition av skepp gäller. Genomgången av lagar där uttrycken skepp och skeppsbyggen förekommer har inte föranlett några andra lagändringar än de som tas upp i denna proposition. I andra fall kommer den nya definitionen av skepp att föranleda ändringar i förordningar, t.ex. fartygsregisterförordningen (1975:927), men till detta återkommer regeringen i ett annat sammanhang än denna proposition. Även LSE bygger på den nuvarande indelningen i skepp och båtar Prop. 2016/17:205 (1 kap. 6 §). I fråga om skepp gäller att förbrukaren kan köpa bränslet utan skatt under förutsättning att detta tas emot direkt i skeppet när skeppet inte används för privata ändamål. För förbrukning i båt kan förbrukaren köpa bränsle utan skatt när det gäller båt med medgivande att ha märkt oljeprodukt i tank på båt enligt 2 kap. 9 § LSE eller för båt med fiskelicens som inte är begränsad till fiske enbart i enskilt vatten enligt fiskelagen (1993:787) när båten inte används för privat ändamål (6 a kap. 1 § 4 LSE). En ändring av den nuvarande indelningen av fartyg i skepp och båtar i LSE skulle därmed indirekt komma att ändra förutsättningarna för skattebefrielse för bränslet. Även om det i och för sig framstår som önskvärt att även anpassa indelningen i skepp och båtar i LSE till den ordning som föreslås avseende sjölagen talar alltså starka skäl för att någon ändring i det här avseendet inte bör göras. För att tydliggöra att någon ändring inte avses i LSE föreslås att det i 1 kap. 6 § LSE markeras att indelningen i skepp och båtar avser den lagen. och accepterar promemorians förslag medan anser att frågan bör utredas vidare. Regeringen finner inte skäl att i denna proposition ta ställning till behovet av fortsatt utredning. och Havs- och vattenmyndigheten menar att det är olyckligt att begreppen skepp och båt inte används på samma sätt i de olika lagförslagen. Skärgårdsredarna för fram en liknande synpunkt. Regeringen konstaterar att intresset av att varje reglering använder den definition som för tillfället är sakligt mest motiverad för den aktuella regleringen måste ges genomslag. Detta utesluter förstås inte att det kan bli frågan om en översyn av denna fråga. 2016/17:205 7 Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft . Promemorians förslag: Promemorian föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Remissinstanserna: Många remissinstanser berör inte frågan eller lämnar förslaget utan erinran. Transportstyrelsen vill dock att förslagen träder i kraft tidigare än vad som föreslås i promemorian. Ett ikraftträdande är inte optimalt eftersom sjöfarten då har sin högsäsong. menar att eftersom förslagen innebär regelförenklingar som påverkar den svenska rederinäringens konkurrenssituation positivt så bör de träda i kraft ännu tidigare än vad som föreslås i promemorian. Svensk Sjöfart och Sweboat för fram liknande synpunkter. Skälen för regeringens förslag: Det framstår mot bakgrund av vad remissinstanserna framför som angeläget att de föreslagna lagändringarna träder i kraft . Detta gäller även om denna lagrådremiss bara tar upp delar av de förslag som behandlas i promemorian. kan tiden fram till ikraftträdandet inte göras alltför kort. Transportstyrelsen måste t.ex. ges tid att ta fram ett nytt tekniskt datasystem för fartygsregistret. De föreslagna lagändringarna medför också ett behov av att ändra vissa anslutande förordningar och myndighetsföreskrifter.