prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — Förtydliganden om vad det innebär att ”ytterst” äga eller kontrollera en juridisk person krävs för att säkerställa en enhetlig tillämpning av definitionen. Ett förtydligande av definitionens innehåll och tillämpning för olika juridiska personer är också nödvändigt för att genomföra artikel 3.6 andra stycket a–c i direktivet. I artikel 3.6 andra stycket a anges exempelvis att ett innehav av av aktierna ska vara en indikation på direkt respektive indirekt ägande. Medlemsstaterna får fastställa kontroll genom andra medel bl.a. i enlighet med kriterierna i artikel 22.1–22.5 i och rådets direktiv /34/EU. I artikel 3.6 andra stycket b anges hur den verkliga huvudmannen ska identifieras i truster. Dessa kriterier ska vara vägledande även för stiftelser, vilket följer av artikel 3.6 andra stycket c. Regeringen anser mot den angivna bakgrunden att det bör föras in bestämmelser i lagen som konkretiserar vad som avses med att utöva den yttersta kontrollen av juridiska personer genom olika medel. Dessa bör utformas på ett sätt som överensstämmer med artikel 3.6 andra stycket a– c i direktivet. Som påpekar finns risk för att de förtydligande bestämmelserna överskuggar den egentliga frågan om vem som ytterst äger eller kontollerar en juridisk person. För att undvika en sådan tillämpning bör bestämmelserna utformas som presumtionsregler. I lagen bör tydligt framgå att de presumtioner som ställs upp kan brytas, om det motiveras av förhållandena i fråga om ägande och kontroll i det enskilda fallet. befarar att presumtionsreglerna kan medföra att registrerar personer som verkliga huvudmän där andra medlemsstater i motsvarande fall inte skulle ha gjort detta. Regeringen konstaterar att presumtionsreglerna som föreslås till stor del överensstämmer med uttryckliga krav i fjärde penningtvättsdirektivet eller följer av direktiv /34/EU till vilket penningtvättsdirektivet hänvisar. Någon beaktansvärd risk för att tillämpningen i ska avvika från övriga medlemsstater bedöms inte föreligga. I avsnitten 15.3.2–15.3.5 finns regeringens förslag och överväganden i fråga om de presumtionsregler som föreslås. Direkt och indirekt kontroll över en juridisk Regeringens förslag: En fysisk person ska antas utöva den yttersta kontrollen över en juridisk person, om han eller hon på grund av innehav av aktier, andra andelar eller medlemskap kontrollerar mer än av det totala antalet röster i den juridiska personen eller har rätt att utse eller avsätta mer än hälften av den juridiska personens styrelseledamöter eller motsvarande befattningshavare. kan utövas på grund av avtal med ägare, medlem eller den juridiska personen eller föreskrift i bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar ska beaktas. Om en fysisk person är verklig huvudman i en eller flera juridiska personer som kan utöva den yttersta kontrollen över en annan juridisk person, ska han eller hon antas utöva den yttersta kontrollen också över den senare juridiska personen. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens förslag avviker från regeringens förslag genom att det innehåller ett stycke som exemplifierar hur kontroll över röster kan utövas. Utredningens lagtekniska lösning avviker också från regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. önskar att det tydligare framgår av lagtexten att den föreslagna presumtionsregeln om möjlighet att utse eller avsätta styrelseledamöter också ska gälla för stiftelser. Det behöver också förtydligas vilken presumtionsregel som ska ha företräde när personer kan antas vara verkliga huvudmän enligt den aktuella presumtionsregeln och den som specifikt avser stiftelser. anser att syftet med presumtionsregeln som avser kontroll genom avtal med annan ägare eller medlem rimligen inte kan vara att ålägga verksamhetsutövare någon skyldighet att aktivt efterforska förekomsten av exempelvis aktieägaravtal och efterfrågar ett klargörande att bestämmelsen är en presumtionsregel i de fall omständigheter om gemensam kontroll blir kända. efterfrågar ett förtydligande av om tillfälliga eller mer långvariga avtal ska beaktas. Skälen för regeringens förslag: I artikel 3.6 andra stycket a i fjärde penningtvättsdirektivet finns bestämmelser om ägande och kontroll av företagsenheter genom direkt eller indirekt ägande. För företagsenheter anger direktivet att ett aktieinnehav på plus en aktie eller en ägandeandel på ska vara en indikation på att en fysisk person genom direkt eller indirekt ägande är en verklig huvudman. Medlemsstaterna får besluta att en lägre andel kan utgöra en indikation på ägande eller kontroll. En högre procentsats än kan dock inte införas. Det anges vidare att kontroll genom andra medel än ägande får fastställas bl.a. i enlighet med kriterierna i artikel 22.1–22.5 i och rådets direktiv /34/EU. I den nämnda artikeln anges olika metoder för kontroll som ska beaktas vid bedömningen av om två eller flera företag bildar en koncern. Artikeln har genomförts i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen (1995:1554) och reglerar fyra fall av medel för kontroll. Kontroll kan utövas genom direkt innehav av röster i en juridisk person, genom avtal med andra delägare, genom en rätt att utse eller avsätta mer än hälften av ledamöterna i styrelsen eller motsvarande ledningsorgan och genom avtal med den juridiska personen eller på grund av föreskrift i dess bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar. I fjärde penningtvättsdirektivet används ägande och kontroll som två begrepp som ska vara avgörande för om en fysisk person är verklig huvudman i en juridisk person. Den allmänna definitionen föreslås innehålla dessa begrepp, och både ägande och kontroll har relevans för att bestämma vem som är den verkliga huvudmannen. I de allra flesta fall kommer antalet röster att korrespondera med ägande- eller 2016/17:173 medlemsandelen i den juridiska personen. I de fall där så inte är fallet bör avgörande vikt fästas vid möjligheterna att kontrollera den juridiska Denna bedömning grundas på att kontroll är avgörande när det kommer till en persons möjligheter att utnyttja den juridiska personen för Detta kan illustreras med den situationen att ett aktiebolag har tre delägare som vardera äger en tredjedel av bolagets Genom avtal eller genom att införa olika aktieslag har två av delägarna avstått rösträtten som är kopplad till deras aktier till den tredje delägaren, som därigenom kontrollerar alla röster på bolagets stämma. Det är uppenbart att det är den tredje delägaren som ytterst kontrollerar den juridiska personen i en sådan situation. Att övriga två delägare äger av aktierna är av underordnad betydelse vid bedömning av vem som ytterst äger eller kontrollerar den juridiska personen, dvs. dess verkliga huvudman. De metoder för kontroll som regleras i 1 kap. 4 § årsredovisningslagen kan antas vara de mest vanligt förekommande sätten att utöva kontroll över en juridisk person. Enligt regeringens bedömning bör presumtionsreglerna i den nya lagen om registrering av verkliga huvudmän, i tillämpliga delar, utformas med årsredovisningslagen som En anpassning måste dock göras med anledning av att fjärde penningtvättsdirektivet innebär att kontroll av rösterna i en juridisk person ska vara en indikation, dvs. för att en person kan utöva den yttersta kontrollen över den juridiska Bestämmelserna i årsredovisningslagen uttrycks inte som presumtioner och utgår från att kontroll ska utövas över mer än hälften I bestämmelserna med presumtionsregler bör således framgå att ett innehav av andelar eller medlemskap som medför kontroll av mer än av rösterna ska antas innebära att personen utövar den yttersta kontrollen över den juridiska personen. Samma presumtion bör gälla avseende den som kan utse eller avsätta mer än hälften av den juridiska personens styrelseledamöter eller motsvarande befattningshavare. Därutöver bör det framgå att den som på grund av avtal med annan ägare, medlem eller den juridiska personen eller föreskrift i bolagsordning, bolagsavtal eller därmed jämförbara stadgar kan utöva kontroll över den juridiska personen ska antas vara verklig huvudman. Genom sådana medel kan en eller flera personer få kontroll över mer än av rösterna i den juridiska personen, eller få en möjlighet att utse eller avsätta mer än hälften av styrelseledamöterna eller presumtionsregeln innebär att verksamhetsutövare har en skyldighet att aktivt efterforska förekomsten av exempelvis aktieägaravtal. konstaterar att frågan om verksamhetsutövares undersökningsskyldighet avgörs av risken som kan förknippas med en viss kund. någon generell vägledning i detta avseende inte kan lämnas i lagen (jfr Frågan om omfattningen av den juridiska personens skyldighet att undersöka vem som är dess verkliga huvudman berörs i efterfrågar ett förtydligande av om tillfälliga eller mer långvariga avtal avses i den nu behandlade presumtionsregeln. Regeringen konstaterar att bestämmelsen omfattar både tillfälliga och mer långvariga avtal. Även ägande och kontroll som utövas indirekt ska enligt direktivet Prop. 2016/17:173 kunna medföra att en person är verklig huvudman i en juridisk person (artikel 3.6). Med indirekt kontroll avses, i det enklaste fallet, att en fysisk person är verklig huvudman i ett aktiebolag som i sin tur kontrollerar ett annat aktiebolag genom något av de medel som berörts ovan. I en sådan situation kan den fysiska personen anses utöva den yttersta kontrollen över båda aktiebolagen. På motsvarande sätt förhåller det sig om kontroll över en juridisk person utövas av två andra juridiska personer, som i sin tur kontrolleras av samma fysiska person. En bestämmelse som innebär att även indirekt ägande och kontroll kan medföra att en person anses utöva den yttersta kontrollen över en juridisk person bör föras in i lagen. Förekomsten av flera presumtionsregler som tillämpas av samma juridiska person innebär, som i framhåller, att det kan förekomma att flera personer kan antas vara verkliga huvudmän i samma juridiska person vid tillämpning av olika presumtionsregler. Vem som i en sådan situation är den juridiska personens verkliga huvudman får avgöras genom en tillämpning av den allmänna definitionen. En bedömning av vem av flera möjliga huvudmän som kan anses utöva det största inflytandet över den juridiska personen får då göras. Om det inte är möjligt att särskilja en verklig huvudman efter en sådan bedömning, ska två eller flera personer anses vara verkliga huvudmän. Kontroll som utövas av medlemmar av samma Regeringens förslag: En fysisk person ska antas utöva den yttersta kontrollen över en juridisk person, om han eller hon tillsammans med en närstående kan utöva kontroll över den juridiska personen enligt de Med närstående avses make, registrerad partner, sambo, barn och deras make, registrerade partner eller sambo samt föräldrar. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. påpekar att det bör tydliggöras att samtliga närstående ska antas vara den juridiska personens föreslår att begreppet släktskap eller annan hushållsgemenskap ska infogas i begreppet närstående. Skälen för regeringens förslag: Artikel 22.1–22.5 i Europaparla- mentets och rådets direktiv /34/EU och 1 kap. 4 § årsredovisnings- lagen, som är förebild för de presumtionsregler som föreslås i avsnitt 15.3.2, rör endast situationer då en juridisk person kontrolleras av en eller flera andra juridiska personer. Frågan om närstående fysiska personers gemensamma kontroll av juridiska personer berörs därför inte Den nu föreslagna lagen utgår dock från fysiska personers kontroll över juridiska personer, vilket innebär att frågan om kontroll som utövas gemensamt av närstående aktualiseras. Enligt regeringens bedömning är det rimligt att anta att närstående som äger eller är medlemmar i samma 2016/17:173 juridiska person har en intressegemenskap som inte sällan medför att de agerar gemensamt och i samförstånd i frågor som rör den juridiska personen. Samarbeten av detta slag kan dock i högre utsträckning än andra väntas ske utan att det föreligger ett formellt avtal som reglerar samarbetet. En gemensam handlingslinje kan ofta antas förekomma exempelvis när föräldrar och deras omyndiga barn äger andelar eller är medlemmar i samma juridiska person. Det kan då ofta antas att föräldern i praktiken förfogar över de röster som grundas på barnets andelar eller medlemskap, och därmed i praktiken utövar mer kontroll än vad som följer av det egna andelsinnehavet eller medlemskapet. Regeringen anser därför att det bör införas en presumtionsregel som avser situationen då närstående kan utöva kontroll över samma juridiska person. Kretsen av närstående som ska träffas av presumtionsregeln bör avgränsas till den närmaste familjen, mellan vilka ett formlöst gemen- samt agerande kan antas vara vanligast. Med närstående bör i lagen avses maka eller make, registrerad partner, sambo, barn och deras makar, registrerade partner eller sambo samt föräldrar. föreslår att begreppen släktskap eller annan hushållsgemenskap ska infogas i definitionen av begreppet närstående. För den juridiska personen och verksamhetsutövare är definitionen emellertid enklare att tillämpa om det är tillräckligt att känna till släktskapet mellan två ägare eller medlemmar, utan att behöva utreda frågor om hushållsgemenskap. Regeringen anser därför att det tillägg som föreslår inte bör användas i lagen. Som framhåller kan tillämpning av presumtionsregeln medföra att fler än en närstående ska anses utöva den yttersta kontrollen över den juridiska personen, och därmed vara dess verkliga huvudmän. Att det är möjligt att en juridisk person har en eller flera verkliga huvudmän framgår av den allmänna definitionen och behöver därför inte anges särskilt i den nu aktuella presumtionsregeln. Vem som i en sådan situation är den juridiska personens verkliga huvudman får avgöras genom en tillämpning av den allmänna definitionen. En bedömning av vem av flera möjliga huvudmän som kan anses utöva det största inflytandet över den juridiska personen får då göras. Exempelvis bör det regelmässigt vara föräldern som ensam antas utöva den yttersta kontrollen, om föräldrar och ett eller flera omyndiga barn äger eller är medlemmar i samma juridiska person. 15.3.4Verkligt huvudmannaskap i stiftelser Regeringens förslag: En fysisk person ska antas utöva den yttersta kontrollen över en stiftelse om han eller hon är styrelseledamot eller motsvarande befattningshavare eller, när en juridisk person är förvaltare, är företrädare för förvaltaren. En fysisk person ska antas vara den till vars förmån stiftelsen handlar, om han eller hon enligt stiftelseförordnandet kan få del av en väsentlig andel av stiftelsens utdelade medel. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Utredningens lagtekniska lösning avviker dock från regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Famna avstyrker förslaget att stiftelsers styrelser ska registreras i ett centralt offentligt register. Famna anser att det skulle minska beredskapen att axla förtroendeuppdrag i verksamheter som verkar för samhällets mest utsatta. Famna anser vidare att det vore principiellt olyckligt att betrakta brukare, patienter eller klienter som verkliga huvudmän. i efterfrågar ett förtydligande i fråga om vilka bestämmelser i registerlagen som omfattar stiftelser. Svensk Insamlingskontroll framhåller att stiftelser registrerar sina styrelseledamöter i stiftelseregistret och att det skulle förenkla för stiftelserna om anmälan skulle kunna göras till en myndighet på samma blankett. Forum, vars yttrande Famna hänvisar till i denna del, anser att det är mindre lämpligt att beträffande stiftelser använda begreppet huvudman på ett sätt som inte är förenligt med stiftelselag- stiftningen. Skälen för regeringens förslag: Stiftelser skiljer sig från bl.a. aktie- bolag och föreningar genom att de inte har en krets med ägare eller medlemmar som utövar den yttersta kontrollen. Stiftelser kännetecknas i stället av att den som grundat stiftelsen har avhänt sig kontrollen av de medel som avskilts för stiftelsen liksom den närmare kontrollen över den löpande verksamheten. Stiftarens möjligheter att kontrollera en stiftelse härleds i stället från stiftelseförordnandet. Styrelsen eller motsvarande funktion i en stiftelse har därför relativt stor frihet att hantera stiftelsens medel och fatta beslut för stiftelsens räkning, om än med de inskränkningar som stiftelseförordnandet anger. Vid identifiering av en verklig huvudman för en stiftelse ska bestämmelsen som avser truster i artikel 3.6 andra stycket b i fjärde penningtvättsdirektivet utgöra en förebild (artikel 3.6 andra stycket c). Med hänsyn till stiftelsernas särdrag och kraven i artikel 3.6 andra stycket c i direktivet finns ett behov av en särskild reglering om hur verkliga huvudmän i stiftelser ska identifieras. Regeringen anser, trots invändningen från Forum att det är mindre lämpligt att använda begreppet huvudman på ett sätt som inte är förenligt med stiftelselagstiftningen, att begreppet verklig huvudman bör användas genomgående i detta sammanhang. Enligt regeringens bedömning skulle ett begreppsbyte inte medföra en sådan vinst i tydlighet i förhållande till lagstiftningen om stiftelser att den skulle uppväga risken för otydlighet i regleringarna gällande penningtvätt och finansiering av terrorism. Enligt artikel 3.6 andra stycket c ska, när det gäller stiftelser, den eller de fysiska personer som innehar ställningar som är likvärdiga med eller liknar dem i artikel 3.6 andra stycket b användas. I artikel 3.6 andra stycket b, som avser truster, ska trustens instiftare, förmånstagare eller om detta saknas, förmånstagarkategorierna, trustens beskyddare, den eller de som utövar faktisk kontroll över trusten och trustens förvaltare anses vara verkliga huvudmän. Avgörande för hur presumtionsregeln avseende stiftelser ska utformas är således om och i så fall vilka likheter det finns mellan truster och stiftelser. Styrelsen eller motsvarande funktion i en stiftelse motsvarar trustens förvaltare. Styrelsen eller den som på motsvarande sätt företräder eller förvaltar stiftelsen bör således antas utöva den yttersta kontrollen över stiftelsen. Detta bör komma till uttryck i en presumtionsregel. 2016/17:173 kan kontroll över en stiftelse, på samma sätt som över andra juridiska personer, anses utövas av den som har möjlighet att utse eller avsätta mer än hälften av styrelseledamöterna eller motsvarande. regler som föreslås i avsnitt 15.3.2 bör således i relevanta delar tillämpas Som Svensk Insamlingskontroll framhåller registreras stiftelsers styrelseledamöter i stiftelseregistret. till detta bedömer regeringen att den föreslagna presumtionsregeln och efterföljande registreringen inte kan väntas minska viljan att åta sig förtroendeuppdrag i stiftelsers styrelser, vilket Famna befarar. Någon motsvarighet till beskyddare i en trust finns inte bland dem som har eller kan ha inflytande över en stiftelse. Uppgift om vem som instiftat stiftelsen saknar också relevans, eftersom stiftaren i regel inte utövar kontroll över förvaltningen av stiftelsens medel. bestämmelse som avser instiftare eller beskyddare av stiftelser bör därför Stiftelser kan därutöver, i likhet med truster, ha en eller flera förmåns- tagare som får del av stiftelsens utdelade medel. Dessa kan anses vara personer till vars förmån stiftelsen handlar, vilket innebär att de kan vara verkliga huvudmän enligt den definition som föreslås i avsnitt 15.3.1. Regeringen bedömer emellertid att det inte är ändamålsenligt att alla förmånstagare till en stiftelse ska anses vara verkliga huvudmän. första skäl till detta är att det finns stiftelser som delar ut exempelvis stipendier till tiotals eller hundratals personer . förenligt med det syfte som direktivet och lagen ska uppfylla att anse att alla dessa mottagare är stiftelsens verkliga huvudmän och införa dem i Det skulle också bli ohanterligt för verksamhetsutövare att betrakta exempelvis 200 mottagare av medel från en stiftelse som verkliga huvudmän vid kundkännedomsprocessen, särskilt om stiftelsen delar ut medel till olika personer. Enligt regeringens bedömning är förmånstagare i en stiftelse av intresse utifrån direktivets syfte först om de ingår i en mindre krets som regelbundet kan dra fördel av stiftelsens verksamhet. personer kan dock förekomma i stiftelser som delar ut medel efter förtjänst, studieresultat, studieort m.m. och som kan, men kanske inte alltid har möjlighet att, utse olika förmånstagare . regeringens bedömning bör därför en förmånstagare i en stiftelse kunna vara verklig huvudman först om denna kan identifieras som förmåns- tagare på förhand, genom en föreskrift i stiftelseförordnandet. sådan begränsning undviks även situationen att brukare eller patienter registreras som verkliga huvudmän, vilket Famna framhåller som För att göra bestämmelsens tillämpning ändamålsenlig är det vidare nödvändigt att införa en begränsning i fråga om hur stor del av stiftelsens medel som en fysisk person kan få del av för att anses vara den till vars förmån stiftelsen handlar. Därigenom undviks situationer då en stiftelse ska anses ha så många verkliga huvudmän att det blir praktiskt svårt att hantera och saknar värde för verksamhetsutövare och andra intressenter att känna till. En förmånstagare i en stiftelse bör därför anses vara den till vars förmån stiftelsen handlar först om denna kan få del av en väsentlig andel av stiftelsens utdelade medel. som skulle kunna vara ett riktmärke är , men bedömningen bör alltid göras utifrån förhållandena i det enskilda fallet. Vad som är en väsentlig andel av stiftelsens utdelade medel kan vara beroende av bl.a. Prop. 2016/17:173 antalet förmånstagare, stiftelsens omfattning och storleken på de medel som delas ut av stiftelsen. 15.3.5Särskilda bestämmelser om truster och liknande juridiska konstruktioner Regeringens förslag: En fysisk person ska antas vara verklig huvud- man i en trust eller liknande juridisk konstruktion, om han eller hon är förvaltare eller den som har rätt att företräda förvaltaren, är förmånstagare eller tillhör förmånstagarkretsen, eller på annat sätt utövar den yttersta kontrollen över trusten eller den Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens I utredningens förslag anges inte att de särskilda bestämmelserna om truster även omfattar liknande juridiska konstruktioner. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Av artikel 3.6 andra stycket b i fjärde penningtvättsdirektivet framgår vilka som är verkliga huvudmän när det Truster kan inte bildas enligt svensk rätt. är de länder som godkänner bildandet av truster i minoritet. hänsyn till att stora ekonomier såsom , , och godkänner bildandet av truster är dock frågan om insyn i denna rättsfigur viktigt för att motverka penningtvätt och finansiering av Direktivet innehåller inte någon möjlighet för medlemsstaterna att avstå från att reglera frågan om verkligt huvudmannaskap i truster på den grunden att truster inte kan bildas med stöd av nationell rätt. Regeringen föreslår därför att frågan om verkligt huvudmannaskap i truster som bildats med stöd av utländsk rätt ska regleras i den nu föreslagna lagen om registrering av verkliga huvudmän. reglering talar vidare att det förekommer att truster inrättas för att tillgodose förmånstagare som finns i . Det finns bl.a. skatte- rättsliga avgöranden som avser de skattemässiga konsekvenserna av att avskilja medel för en trust och att dra förmån av trusten (se bl.a. 2000 ref. 28). Det kan inte heller uteslutas att det finns svenska juridiska eller fysiska personer som förvaltar truster som bildats enligt utländsk