prop · H403218 · 2017-08-30 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 6.5 föreslår regeringen att åklagare och domstol ska vara behöriga att handlägga frågor om erkännande och verkställighet i av en europeisk utred- ningsorder. Vad gäller den närmare kompetensfördelningen anser rege- ringen att ett ärende om erkännande och verkställighet av en utrednings- order som avser någon form av bevisupptagning i domstol bör hand- läggas av domstol. Det inkluderar även förhör som ska hållas vid svensk domstol genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring. Ett ärende om erkännande och verkställighet av en utredningsorder för övriga utred- ningsåtgärder bör handläggas av åklagare. Regeringen föreslår att en utredningsorder ska verkställas på samma sätt som när motsvarande åtgärd vidtas under en svensk förundersökning eller rättegång (se avsnitt 8.7.1). Av detta följer att åklagaren i samma utsträckning som under en svensk förundersökning får anlita biträde av andra myndigheter. Någon särskild bestämmelse om möjligheten att anlita sådant biträde behöver därför inte införas i den nya lagen. Regeringens förslag: Om en utredningsorder som handläggs av åkla- gare avser en utredningsåtgärd som i en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål endast kan vidtas efter rättens tillstånd, ska åkla- garen överlämna till domstol att pröva om utredningsordern ska erkännas och verkställas. Detsamma ska gälla om utredningsordern avser en åtgärd som åklagaren i en svensk förundersökning eller rätte- gång i brottmål skulle ha inhämtat rättens tillstånd till enligt 28 kap. 4 § första stycket eller 13 § första stycket . Ett sådant överlämnande till domstol ska inte ske om åklagaren vid sin prövning beslutar att vägra erkännande och verkställighet av utredningsordern. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I pro- memorian föreslås inte någon bestämmelse om överlämnande till dom- stol att pröva frågan om erkännande när utredningsordern avser en åtgärd motsvarande kvarhållande av försändelse enligt 27 kap. 9 § rättegångs- balken eller rättsmedicinsk undersökning av en avliden person enligt 16 § lagen (1995:832) om obduktion m.m. Inte heller föreslås några regler om att åklagaren får överlämna prövningen till domstol även i vissa andra fall. Remissinstanserna godtar eller invänder inte mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 8.5.1 föreslår regeringen att ett ärende om erkännande och verkställighet av en utredningsorder som avser bevisupptagning vid domstol, eller förhör i domstol som ska ske genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring ska handläggas av domstol. Vidare föreslås att ett ärende avseende erkännande och verk- ställighet av en utredningsorder för övriga åtgärder ska handläggas av åklagare. I handläggningen ingår att pröva frågan om huruvida utred- ningsordern ska erkännas och verkställas i . Vissa undantag från denna huvudregel bör dock införas i den nya lagen. Enligt är det endast rätten som kan lämna tillstånd till vissa åtgärder. Det gäller kvarhållande av försändelse enligt 27 kap. 9 § , hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraöver- vakning och hemlig rumsavlyssning enligt 27 kap. samt rättsmedicinsk undersökning av en avliden person enligt 16 § lagen om obduktion m.m. Regeringen anser att motsvarande ordning bör gälla vid handläggningen av ett ärende om erkännande och verkställighet av en utredningsorder, dvs. att rätten ska avgöra frågan om ordern ska erkännas och verkställas i även om åklagaren handlägger ärendet. Utöver vad som föreslås i promemorian bör detta gälla även vid kvarhållande av försändelse enligt 27 kap. 9 § och rättsmedicinsk under- sökning enligt 16 § lagen om obduktion m.m. Förslaget innebär att i dessa fall ska åklagaren först pröva om utredningsordern ska erkännas och verkställas. Om åklagaren finner att det finns förutsättningar att erkänna och verkställa utredningsordern, ska han eller hon överlämna till domstol att pröva frågan om erkännande och verkställighet. Anser åklagaren emellertid att det inte finns förutsättningar att erkänna och verkställa utredningsordern får han eller hon – enligt den huvudregel som föreslås – besluta att erkännande och verkställighet vägras. Fördelen med en sådan ordning är att vissa uppenbara fall inte behöver bli föremål för domstolens prövning. Beslut om husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning beslu- tas ofta av åklagare. Om en husrannsakan kan antas bli av stor omfatt- ning eller medföra synnerlig olägenhet för den hos vilken åtgärden före- tas bör en åklagare, om det inte är fara i dröjsmål, inhämta rättens till- 2016/17:218 stånd till åtgärden enligt 28 kap. 4 § första stycket . Motsvarande gäller vid kroppsvisitation och kroppsbesiktning enligt 28 kap. 13 § första stycket . Regeringen anser att det ut- tryckligen bör framgå av den nya lagen att åklagaren på motsvarande sätt bör inhämta rättens tillstånd i de fall utredningsordern avser en åtgärd som i en svensk förundersökning eller rättegång skulle föranleda en tillämpning av nämnda bestämmelser i 28 kap. . Vid domstolsprövningen tillämpas samma förfarande som när det be- slutas om motsvarande åtgärd under en svensk förundersökning eller rättegång (se avsnitt 8.5.5). När det t.ex. gäller hemliga tvångsmedel ska bestämmelserna i 27 kap. 21 § tillämpas. Detsamma gäller reglerna om offentligt ombud i 27 kap. 26–30 §§. 8.5.3Interimistiska beslut av åklagaren Regeringens förslag: Åklagaren ska enligt de förutsättningar som an- ges i 27 kap. 9 a och 21 a §§ , i avvaktan på domsto- lens beslut, kunna besluta om att erkänna och verkställa en utrednings- order för kvarhållande av försändelse enligt 27 kap. 9 § rättegångs- balken, hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation eller hemlig kameraöver- vakning. Promemorians förslag: I promemorian föreslås inte några be- stämmelser om åklagarens möjlighet att meddela interimistiska beslut. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser yttrar sig inte särskilt i frågan. och ifrågasätter be- dömningen som görs i promemorian om att det inte finns något behov av att införa en möjlighet för åklagare att meddela interimistiska beslut om vissa hemliga tvångsmedel. Skälen för regeringens förslag: I samarbetet mellan medlemsstaterna i frågor om utredning av brott, kan emellanåt uppstå behov av att snabbt kunna vidta åtgärder för att säkra bevisning. Artikel 32 i direktivet är ett exempel på det. Enligt artikel 12.2 kan en utfärdande myndighet fram- ställa önskemål om särskild skyndsamhet beträffande beslut i fråga om erkännande och verkställighet av utredningsordern; ett önskemål som den verkställande myndigheten ska försöka uppfylla. Även om det inte framgår uttryckligen av direktivet kan den skyndsamheten förstås om- fatta verkställigheten av utredningsåtgärden. Dessa behov ska också, så långt det är möjligt, försöka efterlevas. I avsnitt 7.3.3 föreslår regeringen att åklagaren, i avvaktan på dom- stolens beslut, ska kunna utfärda en utredningsorder för kvarhållande av försändelse enligt 27 kap. 9 § , hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommu- nikation eller hemlig kameraövervakning enligt de förutsättningar som anges i 27 kap. 9 a och 21 a §§ . Som skäl för det anges att det i såväl nationella som internationella ärenden kan uppstå behov av att snabbt besluta om en åtgärd när ett inhämtande av tillstånd från dom- stol skulle medföra en försening till stor nackdel för utredningen. också påpekas att åklagaren kan meddela interimistiska beslut enligt 4 kap. 25 § lagen om internationell rättslig hjälp. Som Åklagarmyndig- Prop. 2016/17:218 heten och påpekar blir det märkligt att ett särskilt behov av skyndsamhet kan tillgodoses i förhållande till stater utanför EU, men inte gentemot medlemsstaterna i EU. Regeringen delar således de synpunkter som förs fram av Åklagarmyn- digheten och om att det i den nya lagen bör in- föras möjligheter för åklagare att, i avvaktan på domstolens beslut enligt huvudregeln, besluta om att erkänna och verkställa en utredningsorder för kvarhållande av försändelse enligt 27 kap. 9 § , hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation eller hemlig kameraövervakning enligt de förutsättningar som anges i 27 kap. 9 a och 21 a §§ . Samma restriktivitet bör dock gälla som vid en direkt tillämpning av nämnda bestämmelser. Det innebär att besluten i fråga endast bör medde- las när ändamålet med åtgärden riskerar att gå förlorat om domstolens beslut skulle avvaktas. I avsnitt 8.5.5 föreslås att vid handläggningen av ett ärende om erkänn- ande och verkställighet av en utredningsorder, ska det förfarande som gäller för motsvarande åtgärd i en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål tillämpas. Det innebär att när åklagaren meddelat ett interimis- tiskt beslut enligt ovan, ska han eller hon utan dröjsmål skriftligt anmäla beslutet till domstol, som sedan skyndsamt ska pröva om det finns förut- sättningar att erkänna och verkställa utredningsordern. Finner domstolen att sådana förutsättningar saknas, ska domstolen upphäva verkställbar- hetsförklaringen. Som föreslås i avsnitt 8.7.15 ska, som huvudregel, något material inte överlämnas till den andra statens myndigheter förrän efter domstolens prövning. Regeringens förslag: Behörig domstol att handlägga ett ärende om erkännande och verkställighet av en utredningsorder och att pröva frågan om erkännande och verkställighet av en utredningsorder är den tingsrätt inom vars domkrets utredningsåtgärden eller någon av utred- ningsåtgärderna ska verkställas. Om behörig domstol inte går att fastställa, är behörig domstol den tingsrätt där åklagaren som handlägger ärendet för talan i brottmål i allmänhet. Om det kommer fram att en domstol inte är behörig att handlägga ärendet, ska ärendet överlämnas till behörig tingsrätt. Efter samråd ska ett ärende få överlämnas även i annat fall om det är lämpligt. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås att en utredningsorder som skickats till fel instans, ska överlämnas till behörig åklagare eller tingsrätt och att den andra staten ska informeras om överlämnandet. Däremot föreslås inga uttryck- liga regler om behörig tingsrätt vad gäller rättens prövning av bl.a. hemliga tvångsmedel. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna godtar för- slagen eller invänder inte mot dem. kan vara svårt att avgöra i vilken domkrets en begärd utredningsåtgärd anser att reglerna om behörig domstol bör Skälen för regeringens förslag: I den nya lagen bör det införas en bestämmelse om vilken domstol som är behörig att handlägga ett ärende om erkännande och verkställighet av en utredningsorder. bör i huvudsak kunna utformas efter mönster av 2 kap. 7 § första stycket lagen om internationell rättslig hjälp, i vilken det föreskrivs att en åtgärd som handläggs av domstol ska handläggas av den tingsrätt inom vars område den begärda åtgärden ska vidtas. Bestämmelsen är tänkt att kunna tillämpas flexibelt (se prop. 1999/2000:61 s. 89), men regeringen inser att det i vissa fall inte är givet var den begärda åtgärden ska vidtas, vilket också påpekar. Det är den andra statens be- höriga myndighet som kommer att sända över utredningsordern. domstol tar emot utredningsordern bör det finnas möjligheter att över- lämna ärendet till den tingsrätt som är behörig. Detta bör också vara möjligt om handläggningen påbörjas och det visar sig att åtgärden bör vidtas inom en annan tingsrätts domkrets. Även efter samråd mellan domstolar bör ett ärende kunna överlämnas, t.ex. om flera utrednings- åtgärder ska vidtas inom olika domkretsar och det får anses mest lämpligt att en tingsrätt hanterar samtliga åtgärder. Detta bör framgå av den nya En utredningsorder som inte avser bevisupptagning vid svensk domstol ska enligt regeringens förslag handläggas av åklagare (se avsnitt 8.5.1). Vilken åklagare som avses kan framgå av förordning. I flera fall kommer åklagaren, om han eller hon inte vägrar erkännande och verkställighet av en utredningsorder, att överlämna ärendet till tingsrätt för beslut i fråga om erkännande och verkställighet (se avsnitt 8.5.2 och 8.5.3), t.ex. i fråga om hemliga tvångsmedel enligt 27 kap. . fall bör det av lagen framgå vilken tingsrätt som är behörig att pröva frågan, vilket också är något efterfrågar. Utgångspunkten bör vara densamma som ovan, dvs. är den tingsrätt inom vars domkrets utredningsåtgärden ska verkställas. Om utredningsordern avser ett flertal åtgärder, bör behörig domstol vara den tingsrätt inom vars domkrets någon av utredningsåtgärderna ska En sådan ordning skapar en flexibilitet på så sätt att åkla- garen för samtliga åtgärder kan vända sig till en tingsrätt. av den prövning som ska ske, bör det undvikas att flera tingsrätter prövar t.ex. om en vägransgrund är tillämplig eller inte. över ett ärende till en annan behörig tingsrätt som föreslås ovan bör även gälla i dessa fall. I förordning kan regleras det krav som följer av artikel 7.6 i direktivet om att den myndighet som har sänt över utrednings- ordern, ska underrättas om att ärendet har lämnats över till en annan åklagare eller tingsrätt. I vissa fall är det inte helt enkelt att fastställa var en utredningsåtgärd kommer att verkställas. För dessa fall, och endast när det inte är möjligt att fastställa en behörig tingsrätt enligt huvudregeln, bör behörig domstol vara den tingsrätt där åklagaren som handlägger ärendet för talan i brottmål i allmänhet. En sådan forumregel finns i bl.a. 15 § lagen (1988:688) om kontaktförbud. Skillnaden är dock att forumregeln i den Prop. 2016/17:218 nya lagen endast ska tillämpas som ett undantag när behörig domstol inte går att fastställa enligt huvudregeln (jfr prop. 2004/05:116 s. 183). I avsnitt 8.7.11 föreslås en särskild forumregel vid domstolens pröv- ning av verkställt beslag. Regeringens förslag: Vid handläggningen av ett ärende om er- kännande och verkställighet av en utredningsorder ska samma för- farande tillämpas som när en motsvarande åtgärd som den som avses i utredningsordern beslutas i en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål, om inte annat anges i den nya lagen. Promemorians förslag: I promemorian föreslås inte någon särskild bestämmelse om förfarandet i samband med handläggningen av ett ärende om erkännande och verkställighet av en utredningsorder. Remissinstanserna uppmärksammar inte särskilt frågan. Skälen för regeringens förslag: Direktivet innehåller få bestämmelser om förfarandet i samband med den verkställande myndighetens prövning av frågan om huruvida en utredningsorder ska erkännas och verkställas. Till största delen är det upp till varje medlemsstat att avgöra hur denna prövning ska genomföras. I promemorian föreslås att en utredningsorder ska erkännas enligt be- stämmelserna i den lag som föreslås. Vidare föreslås bestämmelser om behöriga myndigheter, hur utredningsordern ska sändas över och att kompletteringar kan begäras in. I promemorian föreslås däremot inte några generella förfaranderegler som ska gälla när en åklagare eller dom- stol har att pröva frågan om erkännande och verkställighet av en utred- Mot bakgrund av att det är fråga om att bistå en utländsk myndighet med bevisinhämtning i ett straffrättsligt eller liknande för- farande, finns det en nära koppling till förfarandet i brottmål. konstaterar dock att reglerna om förundersökning eller domstols hand- läggning i brottmål inte blir tillämpliga utan att det särskilt regleras i lag. En bestämmelse avseende vilka förfaranderegler som ska tillämpas, bör därför införas i den nya lagen. Av den nya lagen bör det framgå att samma förfarande ska tillämpas som när en motsvarande åtgärd beslutas i en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål. För åklagaren kommer således de bestämmelser som gäller för en svensk förundersökning att bli tillämpliga vid handläggningen av en utredningsorder som sänts över. När det gäller den prövning som ska göras av domstolen, innebär bestämmelsen bl.a. att regler om rättens sammansättning, jäv och beslut blir tillämpliga. innebär bestämmelsen att i de fall åklagaren interimistiskt har meddelat en verkställbarhetsförklaring (se avsnitt 8.5.3) ska samma förfarande som anges i 27 kap. 9 a och 21 a §§ tillämpas. Med hänsyn till att det vid handläggningen av en utredningsorder ställs upp vissa krav, t.ex. beträffande tidsfrister, samt att handläggningen i vissa avseenden skiljer sig från motsvarande prövning i en svensk för- undersökning och rättegång i brottmål, behövs vissa särbestämmelser. Detta bör också framgå av den nya lagen. 2016/17:218 8.5.6 Regeringens förslag: En utredningsorder ska skickas skriftligen till behörig åklagare eller tingsrätt och vara upprättad i enlighet med formuläret i bilaga A till direktivet om en europeisk utredningsorder. Utredningsordern ska vara skriven på eller översatt till svenska. den åklagare eller tingsrätt som handlägger ärendet bedömer att det är lämpligt i det enskilda fallet, får utredningsordern vara skriven på eller översatt till engelska. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. promemorian föreslås att en utredningsorder som översänds till ska vara skriven på eller översatt till svenska, norska, danska eller Promemorians förslag innehåller också regler om hur en utred- ningsorder ska översändas till . Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar eller invänder inte mot förslagen. pekar dock vikten av att handlingar och personuppgifter skickas via säkra e-postadresser, vilket Datainspektionen instämmer i. , och har synpunkter på förslaget angående vilka språk en utredningsorder ska vara skriven på eller översatt till. Skälen för regeringens förslag Översändande av en utredningsorder till Åklagare och domstol är behöriga att ta emot och handlägga ett ärende om erkännande och verkställighet av en europeisk utredningsorder som utfärdats i en annan medlemsstat (se avsnitten 6.5 och 8.5.1). slås i promemorian bör det i den nya lagen anges att en utredningsorder som översänds till , ska sändas skriftligen till behörig åklagare eller tingsrätt och vara upprättad i enlighet med formuläret i bilaga A till Enligt artikel 7.1 i direktivet ska ett översändande av utredningsordern ske på ett sätt som möjliggör för den verkställande myndigheten att få en skriftlig uppteckning för att fastställa att handlingarna är äkta. anges att den utfärdande myndigheten, för att säkerställa översändandet av utredningsordern, får använda sig av alla tänkbara eller relevanta sätt, t.ex. det europeiska rättsliga nätverkets säkra telekommunikationssystem, Eurojust eller andra kanaler som används av rättsliga eller brottsbe- Motsvarande bestämmelser finns i andra EU- rättsakter om det straffrättsliga samarbetet, se t.ex. artikel 10.2 i rådets rambeslut /829/RIF av om tillämpning mellan Europeiska unionens medlemsstater av principen om ömsesidigt er- kännande på beslut om övervakningsåtgärder som ett alternativ till till- fälligt frihetsberövande (rambeslutet om uppföljning av beslut om över- Vid genomförande av dessa rättsakter har i lag tagits in en bestämmelse om att beslut och intyg ska sändas över genom post, bud eller telefax eller, efter överenskommelse i det enskilda fallet, på annat sätt (se t.ex. 3 kap. 6 § andra stycket lagen om uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder). Regeringen anser emellertid att någon bestämmelse om hur översändandet ska ske inte behöver införas i lag Prop. 2016/17:218 utan kan föreskrivas i förordning. Ett skäl för detta är också att det inom EU pågår ett arbete med att skapa en digital plattform genom vilken dels en utredningsorder och andra formulär, dels den skriftliga bevisning som har inhämtas, ska kunna översändas mellan medlemsstaterna. Att över- sändande av en utredningsorder kan komma att ske via en sådan platt- form eller genom något annat automatiserat system bör beaktas vid utformningen av förordningsbestämmelserna. Beträffande frågan, som några remissinstanser tar upp, om att en utredningsorder kan innehålla integritetskänsliga uppgifter och vikten av att skydda sådana uppgifter i samband med översändandet av en order, hänvisas till avsnitt 7.5. I de fall en behörig myndighet i en annan medlemsstat översänder en utredningsorder hit är dock möjligheterna att påverka hur översändandet går till begränsade. Det får förutsättas att myndigheterna i andra medlemsstater beaktar intresset av att skydda integritetskänsliga uppgifter. Om samråd sker inför att en utrednings- order eller annan dokumentation översänds till , finns tillfälle att diskutera dessa frågor med myndigheten i den andra staten. Den åklagare eller domstol som tar emot en utredningsorder ska, även om den inte är behörig att handlägga ordern, inom bekräfta mottagandet av utredningsordern (artikel 16.1 i direktivet). En sådan bekräftelse ska ske genom att formuläret i bilaga B till direktivet fylls i och översänds till den myndighet som skickat utredningsordern. Rege- ringen anser att detta, som föreslås i promemorian, kan regleras i för- ordning. Enligt artikel 5.3 i direktivet ska utredningsordern vara översatt till ett officiellt språk i den verkställande staten eller till ett annat av de officiella språken i EU:s institutioner som den verkställande staten enligt artikel 5.2 har angett att den godtar. I skäl 14 anges att medlemsstaterna uppmuntras att ange åtminstone ett annat språk, utöver statens officiella språk. En regel som motsvarar den i artikel 5.3 finns i flera andra EU- rättsakter som rör straffrättsligt samarbete. har vid genom- förandet av dessa i regel ansett att svenska, norska, danska och engelska bör godtas (se t.ex. prop. 2010/11:43 s. 65 och prop. 2014/15:29 s. 114 f.). Vid genomförandet av direktivet om den europeiska skyddsordern uppställdes dock ett krav på att en skyddsorder som översänds hit, ska vara översatt till svenska (se prop. 2014/15:139 s. 46). och ifrågasätter, mot bak- grund av att varken eller deltar i samarbetet kring en europeisk utredningsorder, förslaget att en utredningsorder kan vara skriven på eller översatt till norska och danska. Regeringen har förståelse för denna synpunkt. I detta sammanhang kan också konstateras att en utredningsorder i vissa avseenden skiljer sig från de beslut och formulär som översänds enligt andra EU-rättsakter. Exempelvis kan en utrednings- order avse en begäran om att svensk myndighet ska hålla ett förhör med en person i och således innehålla ett antal frågor som ska ställas till denne. Vidare kan en utredningsorder angående vissa åtgärder, t.ex. hemlig kameraövervakning eller hemlig rumsavlyssning, bara erkännas 2016/17:218 om samma förutsättningar som gäller för motsvarande åtgärd i en svensk förundersökning eller rättegång är uppfyllda. Åklagarens och domstolens prövning ska då göras utifrån de uppgifter som lämnas i utrednings- ordern, vilka kan avse komplicerade förhållanden. Denna omständighet är något som också påtalas av , som ställer sig tveksam till att engelska ska godtas när det gäller alla tänkbara utredningsåtgärder. I de fall det är fråga om att ett förhör ska hållas av den svenska myn- digheten, ska förhöret som huvudregel hållas på svenska. Om de frågor som ska ställas är skrivna på engelska, norska eller danska måste därför någon form av översättning göras. Även i de fall då den svenska åkla- garen eller domstolen ska pröva om förutsättningarna för åtgärden är uppfyllda, kan det tänkas uppstå behov av översättning till svenska. Mot denna bakgrund anser regeringen att det framstår som mest lämp- ligt att det uppställs ett krav på att en europeisk utredningsorder som översänds till ska var skriven på eller översatt till svenska. Om det i ett enskilt fall bedöms lämpligt, bör dock den åklagare eller tingsrätt som handlägger ärendet kunna medge att den i stället skrivs på eller översätts till engelska.