prop · H5031 · 2017-09-20 00:00:00 — När det gäller lagerhållare för snus och tugg- tobak görs hänvisning enligt nuvarande lydelse till den som är godkänd som lagerhållare enligt 38 § första stycket 1 LTS. Detta har sin bakgrund i förhållanden som förelåg före punkt- skatternas infogande i skattekontosystemet (se prop. 2001/02:127). Av förbiseende har hänvis- ningen inte ändrats trots att den numera är felaktig eftersom den skillnad som fanns före punktskatternas infogande i skattekonto- systemet mellan dem som var lagerhållare enligt 38 § första stycket 1 LTS och dem som var lagerhållare enligt 38 § första stycket 2–4 LTS inte längre finns kvar. Hänvisningen kan lämpligen ändras så att den motsvarar utformningen av hänvisningen i 7 kap. 1 § första stycket SFL till den som är skattskyldig i egenskap av lagerhållare för energiprodukter (hänvisning till 4 kap. 12 § första stycket 1). Regeringen föreslår därför, i enlighet med promemorians förslag, att hänvisningen i 7 kap. 1 § första stycket 10 e SFL ändras från 38 § 1 LTS till 36 § 1 LTS. Regeringen anser att en sådan ändring ska träda i kraft . I propositionen Skatteförslag med anledning av energiöverenskommelsen (prop. 2016/17:142) föreslås att punkt 10 j i första stycket i 7 kap. 1 § SFL ska slopas. har antagit regeringens förslag (bet. 2016/17:SkU31, rskr. 2016/17:268). Den ändringen träder i kraft . Den nu föreslagna ändringen av hänvisningen till LTS genomförs därför genom en ändring i den ändring som föreslås i prop. 2016/17:142, dvs. en ändring i lagen (2017:404) om ändring i lagen (2016:1077) om ändring i skatteförfarandelagen. P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 ändring kommer därmed att vara tillämplig även på den nu föreslagna ändringen. Eftersom den i propositionen föreslagna ändringen träder i kraft behövs inga ytterligare ikraftträdandebestämmelser. Dessutom görs en rent författningsteknisk ändring i lagen (2017:405) om ändring i lagen (2017:387) om ändring i skatteförfarandelagen. I propositionen Uppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationen (prop. 2016/17:58) föreslås att 7 kap. 1 § SFL ska ändras (en ny punkt 13 läggs till i första stycket). har antagit regeringens förslag (bet. 2016/17:SkU21, rskr. 2016/17:256). Den ändringen träder i kraft (se punkt 1 i ikraftträdande- och övergångs- bestämmelserna till den lagen), dvs. efter det att den nu föreslagna ändringen av hänvisningen till LTS har trätt i kraft. Med anledning av det ovan nämnda förslaget i prop. 2016/17:142 görs i den propositionen också en rent författningsteknisk ändring av ändringsförslaget i prop. 2016/17:58. Med anledning av den nu föreslagna ändringen av hänvisningen till LTS behöver en rent författningsteknisk ändring göras av det sistnämna ändringsförslaget i prop. 2016/17:142. Förslaget föranleder en ändring av 7 kap. 1 § första stycket 10 e dels i lagen (2017:404) om ändring i lagen (2016:1077) om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244), dels i lagen (2017:405) om ändring i lagen (2017:387) om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244), se avsnitten 3.28 och 3.30. 6.23.5Undertecknande av ansökan om återbetalning av eller kompensation för punktskatt Regeringens förslag: Generella bestämmelser om att ansökningar om återbetalning av och kompensation för punktskatt ska undertecknas införs för huvuddelen av alla ansökningar. Ändringarna träder i kraft och tillämpas första gången på ansökningar om återbetalning av och kompensation för punkt- skatt som lämnas in efter ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. förslag avseende 11 kap. lagen (1994:1776) om skatt på energi ingår inte i detta avsnitt, utan återfinns i avsnitt 6.20.4. Remissinstanserna: Kammarrätten i , och har inget att invända mot förslaget. Förvaltningsrätten i , Ekobrotts- myndigheten, Systembolaget, och tillstyrker eller är positiva till förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt, förkortad LTS, lagen (1994:1564) om alkoholskatt och lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, får en enskild under vissa förutsättningar ansöka om återbetalning av eller kompensation för punktskatt. Även enligt lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam sker återbetalning av punktskatt. Där görs dock inte någon ansökan av den enskilde på det sätt som gäller enligt övriga lagar. Återbetalning av reklamskatt omfattas mot denna bakgrund inte av nedanstående förslag. I samband med arbetet med propositionen Vissa statsstödskrav på bränsleskatteområdet (prop. 2015/16:159) uppmärksammades att det saknas formella bestämmelser i lagen om skatt på energi och skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, om att en ansökan om åter- betalning av eller kompensation för punktskatt ska undertecknas. Detta trots att ansökningar om återbetalning av och kompensation för punktskatt kan avse betydande belopp och komplicerade frågor. I den praktiska tillämpningen har dock ansökningar, såvitt framgår, normalt undertecknats på samma sätt som deklarationer och andra uppgifter som lämnas till . För att läka bristen i den nuvarande lagstiftningen föreslogs i propositionen bestämmelser om under- tecknande för sådana former av ansökningar om återbetalning av eller kompensation för punktskatt enligt LSE som omfattades av det lagstiftningsarbetet. beslutade i enlighet med förslaget. Ansökan om återbetalning av punktskatt kan även förekomma enligt lagen om alkoholskatt, LTS samt i vissa andra fall i LSE än de som behandlades i prop. 2015/16:159. Även här saknas det bestämmelser om att en ansökan ska undertecknas. Det bedöms lämpligt att även andra ansökningar om återbetalning under- tecknas av den sökande. Det föreslås därför att det införs generella bestämmelser om under- tecknande av ansökningar om återbetalning av och kompensation för punktskatt. Mot bakgrund av att andra bestämmelser om hur ansökan om återbetalning ska gå till, exempelvis tidsfrister för ansökan, finns i respektive punktskattelag får det anses lämpligt att även bestämmelserna om undertecknande av ansökan placeras där. Regeringen föreslår därför, i enlighet med promemorians förslag, att LTS, lagen om alkoholskatt och LSE kompletteras med generella bestämmelser om undertecknande av ansökan om återbetalning av eller kompensation för punktskatt. Eftersom bestämmelser om återbetalning i vissa fall finns på flera ställen i lagarna, t.ex. i lagen om tobaksskatt där återbetalning för snus och tuggtobak regleras särskilt eller i lagen om skatt på energi där återbetalning av energiskatt avseende elektrisk kraft regleras i ett eget kapitel, bör bestämmelser om undertecknande införas i samband med respektive avsnitt. På samma sätt som gäller vid undertecknande enligt 38 kap. SFL är kravet på undertecknande ett teknikneutralt krav som kan uppfyllas genom undertecknande på papper eller med elektroniska medel. föreskriver vad som krävs i olika situationer. 2015/16:159 föreslogs att en ansökan ska undertecknas av den sökande själv eller av den som är ombud eller annan behörig företrädare för sökanden. Det bedöms nu inte föreligga skäl att föreslå en annan ordning. Såvitt framgår är det vanligt förekommande att ansökan om återbetalning eller kompensation undertecknas av ett ombud. Det bedöms inte finnas anledning att inskränka denna möjlighet genom att begränsa möjligheten att underteckna en ansökan till endast sökanden. I propositionen föreslogs även en bestämmelse om att en ansökan som lämnats för en sökande, som är juridisk person, anses ha lämnats av sökanden om det inte är uppenbart att den som lämnade begäran saknade behörighet att företräda sökanden. En liknande bestämmelse finns i lagen (2009:194) om förfarandet vid skatte- reduktion för hushållsarbete och, vad gäller deklarationer, i 4 kap. 2 § SFL. Regeringen föreslår att en motsvarande bestämmelse ska tas in i de generella bestämmelser om under- tecknande av ansökan om återbetalning och kompensation som föreslås. P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 Vad gäller bestämmelserna i 31 d § LTS, 31 d § lagen om alkoholskatt och 9 kap. 1 § LSE om återbetalning av skatt på varor som har förvärvats av bl.a. utländska beskickningar och internationella organisationer utgör dessa en särskild situation där de föreslagna bestämmelserna om undertecknande av ansökan inte passar in. Regeringen föreslår därför inte att bestämmelserna om undertecknande av ansökan om återbetalning ska omfatta sådan återbetalning som sker enligt nämnda bestämmelser. Den generella bestämmelse som föreslås i 9 kap. LSE bör ersätta de ändringar som föreslogs genom prop. 2015/16:159 och som efter beslut trädde i kraft . Det kan noteras att de ändringar avseende bestämmelserna i 11 kap. LSE om återbetalning av energiskatt för elektrisk kraft som föreslogs i promemorian ingår i de förändringar avseende 11 kap. LSE som föreslås i promemorian Vissa punktskattefrågor inför budgetpropositionen . De förändringarna behandlas därmed inte i denna lagrådsremiss. Ändringarna föreslås träda i kraft och tillämpas första gången på ansökningar om återbetalning av och kompensation för punktskatt som lämnas in efter ikraftträdandet. Förslagen föranleder införandet av tre nya paragrafer, 31 a § LTS, 31 a § lagen om alkoholskatt och 9 kap. 12 § LSE, samt ändringar i 40 a § LTS och 9 kap. 7 § LSE, se avsnitten 3.7, 3.8 och 3.9. 6.23.6Vissa kompletteringar av bestämmelserna om föreläggande och dokumentationsskyldighet Regeringens förslag: får förelägga den som har beviljats återbetalning av eller kompensation för punktskatt att lämna uppgift som verket behöver för att kunna kontrollera att denne har lämnat riktiga och fullständiga uppgifter i en ansökan om återbetalning av eller kompensation för punktskatt. En dokumentationsskyldighet införs för den sökande i samband med en ansökan om återbetalning eller kompensation. Ändringarna träder i kraft . P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 ska tillämpas första gången på ansökningar om återbetalning av och kompensation för punktskatt som avser förhållanden efter ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i , och har inget att invända mot förslaget. Förvaltningsrätten i , Ekobrotts- myndigheten, Systembolaget, och tillstyrker eller är positiva till förslaget. anser att de föreslagna bestämmelserna innebär ökad kontrollmöjlighet och därmed ökad möjlighet till utredning och lagföring av en sökande som lämnar oriktiga uppgifter. anser att de föreslagna bestämmelserna bör träda i kraft . Myndigheten anför att nya bestämmelser om återbetalning av energiskatt på elektrisk kraft väntas träda i kraft . Dessa bestämmelser innebär ett stort antal förstagångsansökningar om återbetalning av punktskatt . behöver därför möjlighet att göra kontroller i efterhand. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt och lagen (1994:1776) om skatt på energi finns det möjlighet att ansöka om återbetalning av eller kompensation för punktskatt i vissa fall. För att en ansökan ska kunna bifallas måste den som ansöker om återbetalning eller kompensation lämna in ett tillräckligt underlag för bedöm- ning av om det föreligger grund för sådan återbetalning eller kompensation. har i samband med prövningen av ansökan möjlighet att efterfråga de kompletterande upp- gifter som anses nödvändiga för att bedöma om återbetalning eller kompensation ska medges. I vissa fall kan det dock finnas anledning att granska ett ärende på nytt efter det att beslut om återbetalning eller kompensation har fattats. I skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, regleras vissa särskilda utredningsmöjlig- heter, t.ex. föreläggande och revision. får enligt 41 kap. 2 § första stycket 4 och 5 SFL besluta om revision för att kontrollera att den som har ansökt om återbetal- ning eller kompensation av punktskatt har lämnat riktiga och fullständiga uppgifter. möjlighet för att i stället förelägga den sökande att lämna uppgift som behövs för kontroll av uppgifter i en ansökan om åter- betalning av eller kompensation för punktskatt föreligger dock inte enligt nuvarande bestämmelser. Ett föreläggande får normalt anses utgöra en mindre ingripande åtgärd för den enskilde. Ett föreläggande kan även utgöra en enklare och mer tidseffektiv åtgärd för att t.ex. efterfråga en kopia av en handling som ligger till grund för uppgifter i ansökan än en revision. Det bedöms mot denna bakgrund finnas skäl att införa en möjlighet för att förelägga den som fått återbetalning av eller kompensation för punktskatt att lämna uppgift som verket behöver för att kunna kontrollera att denne har lämnat riktiga och fullständiga uppgifter. Regeringen föreslår därför, i enlighet med promemorians förslag, att en ny bestämmelse införs som ger möjlighet att besluta om ett sådant föreläggande. En ytterligare fråga som uppkommer i samband med detta är om det bör införas en bestämmelse i skatteförfarandelagen om att den som ansöker om återbetalning av eller kompen- sation för punktskatt ska ha en skyldighet att i skälig omfattning se till att det finns underlag för kontroll av uppgifter i ansökan, en dokumenta- tionsskyldighet. En generell dokumentations- skyldighet föreligger enligt 39 kap. 3 § SFL för den som är uppgiftsskyldig enligt 15–35 kap. SFL. Den som ansöker om återbetalning av eller kompensation för punktskatt är dock inte, i denna egenskap, uppgiftsskyldig enligt nämnda kapitel. För att ska ha möjlighet att granska och ompröva återbetalningar är det dock viktigt att det finns ett underlag sparat för de uppgifter som har lämnats i ansökan. I många fall utgör detta underlag sannolikt även material som sparas enligt andra bestämmelser, exempelvis därför att det utgör bokförings- material eller underlag för deklarationen, men man kan även tänka sig att det kan vara fråga om material som faller utanför detta. Regeringen föreslår därför att en bestämmelse om dokumentationsskyldighet vid ansökan om återbetalning av eller kompensation för punktskatt införs. Regeringen föreslår, i enlighet med förslaget i promemorian, att ändringarna ska träda i kraft . Eftersom bestämmelsen om dokumentationsskyldighet innebär en utökad skyldighet för den skattskyldige ska den endast tillämpas på ansökningar om återbetalning och kompensation som avser förhållanden efter ikraftträdandet. Förslagen föranleder ändringar i 39 kap. 1 § och 41 kap. 2 § SFL samt införandet av två nya paragrafer, 37 kap. 7 a och 39 kap. 3 a § SFL, se avsnitt 3.19. 6.23.7Beskattning av varor som försvinner under en uppskovsflyttning Regeringens förslag: Om varor som flyttas under ett uppskovsförfarande inte når angiven destination och ingen oegentlighet som innebär att varorna släpps för konsumtion har konstaterats under flyttningen, ska i vissa fall en oegentlighet anses ha begåtts i och varorna beskattas här. får i dessa fall besluta om skatt för den som har ställt säkerhet för flyttningen. Beskattningsår ska vid sådana beslut definieras som vid motsvarande beslut om oegentlighetsbeskattning. Ändringarna träder i kraft . Bestämmelserna ska tillämpas första gången på flyttningar som påbörjas efter ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslogs ingen definition av beskattningsår för punktskatt enligt beslut av . En språklig justering har även gjorts i förhållande till promemorians förslag. Remissinstanserna: Kammarrätten i , och har ingen erinran mot förslaget. , , och tillstyrker eller är positiva till förslaget. Förvaltningsrätten i noterar att den föreslagna ordalydelsen att ett visst förhållande ska ”visas på ett tillfredsställande sätt” kan orsaka tillämpningsproblem i det enskilda fallet. Skälen för regeringens förslag: I artikel 10 i rådets direktiv /118/EG av om allmänna regler för punktskatt och om upphävande av direktiv /12/EEG (EUT L 9, , s.12), i det följande punktskatte- direktivet, finns bestämmelser om skatt- skyldighet vid s.k. oegentligheter. P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 oegentlighet avses enligt artikel 10.6 i huvudsak en händelse som inträffar under en flyttning av punktskattepliktiga varor under ett uppskovsför- farande, genom vilken flyttningen eller en del av flyttningen inte avslutas korrekt. Artikel 10 gör skillnad på situationer där det under flyttningen kan konstateras att en oegentlighet har inträffat (artikel 10.1 och 2) och situationer där det inte under flyttningen går att konstatera att någon oegentlighet har inträffat (artikel 10.4). Ett exempel på den senare situationen skulle kunna vara att varorna helt enkelt aldrig kommer fram till sin destination och det inte finns något som talar om vad som kan ha inträffat. Punktskattedirektivets artikel 10.4 anger följande. Om punktskattepliktiga varor som flyttas under ett uppskovsförfarande inte har anlänt till destinationsorten och ingen oegentlighet som ger upphov till deras frisläppande för konsumtion enligt artikel 7.2 a har konstaterats under flyttningen, ska oegentligheten anses ha begåtts i avsändarmedlemsstaten och då flyttningen inleddes, utom i de fall då det, efter den tidpunkt då flyttningen inleddes enligt artikel 20.1, på ett tillfredsställande sätt kan visas för de behöriga myndigheterna i avsändarmedlemsstaten att flyttningen har avslutats i enlighet med artikel 20.2, eller på vilken plats oegentligheten har begåtts. Om den person som har tillhandahållit garantin enligt artikel 18 inte har, eller har kunnat bli, informerad om att varorna inte anlänt till destinationsorten, ska denne beviljas en tidsfrist på en månad från den tidpunkt då denna information lämnas av de behöriga myndigheterna i avsändar- medlemsstaten, för att få möjlighet att bevisa att flyttningen har avslutats i enlighet med artikel 20.2, eller på vilken plats oegentligheten har begåtts. Artikel 10 i punktskattedirektivet reglerar således vilket land som har beskattningsrätten i vissa situationer som avviker från det normala förfarandet. Genom artikelns bestämmelser fastställs även frisläppandet för konsumtion ska anses ha ägt rum, av vilket följer tidpunkten för skattskyldighetens inträde. I artikel 8.1 ii finns bestämmelser om vem som P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 ska vara skattskyldig när beskattning ska ske enligt artikel 10.1, 10.2 och 10.4. I samband med genomförandet av punkt- skattedirektivet i svensk lagstiftning infördes bestämmelserna i artikel 10.1 och 2 i 27 § lagen (1994:1563) om tobaksskatt, förkortad LTS, 26 § lagen (1994:1564) om alkoholskatt och 4 kap. 2 § lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE. När det gäller bestämmelserna i artikel 10.4 uttalades i förarbetena (prop. 2009/10:40 s 182) följande. Av artikel 10.4 i punktskattedirektivet (och dess motsvarighet i artikel 20.3 i cirkulationsdirektivet) följer att beskattning av varor som flyttas under ett uppskovsförfarande, och som inte anländer till destinationsorten (dvs. de försvinner), som någon oegentlighet inte kunnat konstateras, ska ske i avsändarmedlemsstaten. Beskattning ska således ske här i om varorna avsänts härifrån. Då följer beskattnings- rätten av huvudregeln i 20 § 1 a eller 2. Vid tillämpning av bestämmelsen i artikel 10.4 kommer avsändarmedlemsstaten, såsom anges i förarbetsuttalandet, ha beskattningsrätten för varorna. Det kan dock konstateras att det utöver detta även föreligger andra aspekter av bestämmelsen. Genom bestämmelsen klargörs att en flyttning, som när den påbörjas är en uppskovsflyttning, övergår till att inte vara en korrekt uppskovsflyttning samt när detta anses ske. Utan denna bestämmelse kan det hävdas att det är oklart när, eller till och med om, den medlemsstat där den avsändande upplagshavaren befinner sig får beskatta varorna. Bestämmelsen innehåller en tidsfrist inom vilken det är möjligt att visa att varorna har kommit fram på ett korrekt sätt eller att en oegentlighet har inträffat. Om sådan bevisning inte inkommer anses ett frisläppande för konsumtion ha ägt rum då flyttningen inleddes och skattskyldighet kan därmed komma i fråga. Bestämmelsen innehåller således andra kriterier än vad som gäller vid de normala bestämmelserna om skattskyldighetens inträde. Det har visat sig att den vid genomförandet gjorda bedömningen att inte införa några särskilda bestämmelser för de situationer som avses i artikel 10.4 orsakar oklarheter och vissa problem och medför att inte i alla situationer har möjlighet att agera där oegentlig- heter förekommer. Ett exempel på problem som uppkommer är att det inte förefaller finnas någon möjlighet att åberopa en flyttnings- säkerhet om varorna kommer bort eftersom resonemanget vid genomförandet utgår från att skattskyldighet inträder när varan lämnar skatteupplaget snarare än genom att varan avviker från en påbörjad flyttning under uppskovsförfarandet. I promemorian bedömdes mot bakgrund av dessa oklarheter och problem att det fanns anledning att komplettera lagstift- ningen med särskilda bestämmelser som reglerar den situation som avses i artikel 10.4. Regeringen instämmer i denna bedömning. I promemorians förslag formulerades reglerna på motsvarande sätt som i den svenska översättningen av direktivet; att oegentligheten anses ha begåtts här i landet i de aktuella fallen. Lagrådet har dock påpekat att det rör fall då någon oegentlighet inte har konstaterats och att ”oegentligheten” i bestämd form därför är fel i sammanhanget. Den avsedda innebörden av direktivet är enligt Lagrådet i stället ”en oegentlighet” vilket också svarar mot uttryckssättet i bl.a. de franska och engelska direktivversionerna. Mot denna bakgrund föreslår Lagrådet att lagtexten bör lyda ”… en oegentlighet anses ha begåtts … ”. Regeringen instämmer i Lagrådets synpunkter. En fråga som uppkommer vid utformningen av sådana särskilda bestämmelser är vilken slags förfarande som bör tillämpas. Vid beskattning i samband med oegentligheter i de fall som avses i artikel 10.1 och 10.2 tillämpas inte det normala förfarandet enligt skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL, med bl.a. deklarationsskyldighet. I stället fattar Skatte- verket ett särskilt beslut om oegentlighets- beskattning enligt 34 a §§ LTS, 34 a § lagen om alkoholskatt eller 6 kap. 1 a § LSE (ett särskilt förfarande där skattskyldighet uppkommer först genom beslut från ). I andra fall än oegentlighetsbeskattning sker redovisning av skatten enligt bestämmelser i 26 kap. SFL. Att tillämpa de normala bestämmelserna för redovisning av skatt på en sådan situation som avses i artikel 10.4 skulle dock medföra betydande oklarheter. I en sådan situation som avses i artikel 10.4 avsänds varorna under uppskovsförfarandet. Någon skatt- skyldighet inträder därmed inte när varorna lämnar skatteupplaget. Först i efterhand är det möjligt att konstatera att varorna inte har kommit fram och enligt bestämmelserna i artikel 10.4 ska det då anses som att en oegentlighet har inträffat när uppskovs- flyttningen påbörjades. Eftersom det föreligger en möjlighet att komma in med bevis på att flyttningen har avslutats korrekt eller var en oegentlighet har ägt rum är det först som det går att säga att en oegentlighet anses ha inträffat enligt artikel 10.4. Om den enskilde skulle anses vara skyldig att redovisa skatten kan en sådan skyldighet svårligen anses ha uppkommit innan fyra- månadersperioden har löpt ut. har dock deklarationstidpunkten för den aktuella redovisningsperioden passerats och det som skulle återstå vore i så fall att begära en omprövning av beslutet om skatt för den redovisningsperiod då varorna lämnade skattupplaget. Även om en särskild redovisnings- bestämmelse skulle läggas in i lagstiftningen innebärande att sådan skatt som här är aktuell ska redovisas , t.ex. den månad då fyramånadersfristen löper ut får det anses att det kvarstår betydande osäkerhet. Den avsändande upplagshavaren har exempelvis inte direkt tillgång till information om ev. uppgifter som andra personer eller medlemsstater kan ha lämnat till för att visa att varorna mottagits korrekt eller att en oegentlighet har inträffat på vägen.