prop · H40391 · 2017-02-07 00:00:00 — uppgifter om vem som hyr vissa lokaler eller vem som äger eller dispo- nerar fordon som man misstänker används i den brottsliga verksamheten. Det kan också handla om att klarlägga vilka personer som regelbundet besöker en viss plats där man misstänker att allvarlig brottslig verk- Som exempel på att en viss behandling normalt inte behövs kan nämnas att det i underrättelseprojekt som rör en viss typ av allvarlig brottslighet inte bör behandlas underrättelseuppgifter som helt saknar samband med just det aktuella projektet. Är uppgifterna av annat skäl av intresse för brottsbekämpningen, får de i stället behandlas inom ramen för en annan förundersökning eller ett annat underrättelseprojekt. Personuppgifter får också behandlas för planering, uppföljning och utvärdering av den brottsbekämpande verksamheten. anses utgöra en del av själva verksamheten och behöver inte regleras särskilt, se propositionen brottsbekämpning – Effektivare uppgiftsbehandling (prop. 2004/05:164 s. 179). Av punkten 1 framgår att personuppgifter får behandlas om det behövs för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. arbete som åsyftas är framför allt det som normalt kallas underrättelse- verksamhet, dvs. arbete med insamling, bearbetning och analys av information för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksam- het när det ännu inte finns konkreta misstankar om att ett visst brott har Även behandling av överskottsinformation med stöd av 27 kap. 23 a § andra stycket kan omfattas av detta ändamål, om syftet är att förhindra brott. Arbete som är inriktat på en redan begången individualiserad brottslig gärning faller in under punkten 2, se nedan. Av punkten 2 framgår att personuppgifter får behandlas för att utreda eller beivra brott. Huvuddelen av den brottsbekämpande verksamheten som faller in under denna punkt består av förundersökning eller annan utredning enligt bestämmelserna i 23 kap. , men Tull- verket har även vissa arbetsuppgifter som avser beivrande av brott. Under beivrande av brott faller främst tullåklagarens rätt att förelägga ordningsbot och att utfärda strafförelägganden. Med brott avses ett konkret brott. Det kan vara fråga om såväl brott som bevisligen har begåtts som brott som det enbart finns misstankar om. Misstankarna behöver inte vara riktade mot någon bestämd person. Om misstankarna enbart gäller icke-preciserad brottslig verksamhet är det dock i stället fråga om sådan ”brottslig verksamhet” som avses i punkten 1. Rör misstanken ett visst brott som kan komma att begås kan behandling av personuppgifter vara tillåten med stöd av punkten 1. Har den förväntade gärningen nått den punkt där den är straffbar såsom försök, förberedelse, stämpling eller anstiftan – dvs. om det finns grund för att inleda förundersökning – är det däremot fråga om behandling av personuppgifter som faller under punkten 2. Under punkten 2 faller all behandling av personuppgifter inom ramen för en förundersökning (även spaning). Detsamma gäller behandling av personuppgifter med stöd av 23 kap. 3 och 8 §§ innan en förundersökning har inletts och behandling inom ramen för en s.k. förenklad utredning enligt 23 kap. 22 § . Handlägg- ningen av en brottsanmälan hör också hit, även om denna inte leder till något beslut om att inleda förundersökning. Punkten 2 är också tillämplig vid sådan utredning som inte utgör förundersökning men som utför, för egen räkning eller åt åklagare, med stöd av lag eller annan författning enligt reglerna i 23 kap. om förundersökning. Ett exempel på en sådan bestäm- melse är 4 kap. 3 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Av punkten 3 följer att behandling av personuppgifter i vissa fall får utföras, om syftet är att gagna utländsk brottsbekämpande verksamhet. I den utsträckning ett internationellt åtagande innebär att är skyldigt att fullgöra vissa förpliktelser och den konkreta arbetsuppgiften kräver att behandlar personuppgifter, är behandlingen tillåten enligt denna punkt. Detta gäller oavsett om den brottslighet som den utländska brottsbekämpande verksamheten avser faller in under svensk jurisdiktion. Sådana förpliktelser kan följa dels av vissa lagar som genomför internationella överenskommelser och som reglerar visst tullsamarbete eller viss polisiär verksamhet, dels direkt av vissa inter- nationella överenskommelser. Till de lagar som innehåller förpliktelser av detta slag hör lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete och lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar. Den senare reglerar polisiärt samarbete mellan EU:s medlemsstater och innehåller bl.a. bestämmelser om gemensamma utredningsgrupper och om uppgifter och bevisning som lämnas till en sådan grupp. En annan sådan lag är lagen om internationellt polisiärt samarbete, som reglerar operativt polisiärt samarbete bl.a. inom EU där bl.a. tulltjänstemän likställs med polismän. Sådan brottsutredning som sker inom ramen för rättslig hjälp till en annan stat hör också hemma under punkten 3, om den inte faller under punkten 2. Paragrafen har förts över i sak oförändrad från 7 § lagen om behand- ling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet och överensstämmer med 2 kap. 7 § polisdatalagen och 3 kap. 2 § kustbevak- ningsdatalagen. I paragrafen anges de sekundära ändamål för vilka personuppgifter får behandlas i brottsbekämpande verksamhet. finns i avsnitt 10.3. Behandling enligt denna paragraf förutsätter att uppgifterna redan är föremål för behandling enligt 5 §. Det är alltså inte tillåtet att samla in personuppgifter enbart i syfte att behandla dem enligt denna paragraf. Det förhållandet att uppgifter i vissa fall får behandlas för utlämnande av information påverkar inte de bestämmelser som gäller om sekretess. Bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) om sekretess mellan myndigheter liksom bestämmelser i andra författningar som bryter sekretess ska således beaktas på vanligt sätt. Av första stycket punkten 1 framgår att personuppgifter som behandlas med stöd av 5 § även får behandlas för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksamhet hos vissa andra myndigheter, nämligen , , , I första stycket punkten 2 regleras möjligheten att behandla person- uppgifter som behandlas enligt 5 § för att tillhandahålla en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation den information som behövs i dess brottsbekämpande verksamhet. Denna bestämmelse ger stöd för själva behandlingen av uppgifterna. Hur stort utrymmet är för utläm- nande av uppgifter bestäms som nämnts av reglerna om sekretess, se också kommentaren till 12 §. De utländska myndigheter som avses i punkten 2 är förutom polis- och åklagarmyndigheter, även andra tull- myndigheter m.fl. i den mån dessa bedriver brottsbekämpande verksam- Möjligheten att behandla uppgifterna genom att lämna ut dem kan också begränsas av t.ex. reglerna i 33–35 §§ personuppgiftslagen, som inskränker möjligheten att överföra uppgifter till tredjeland. I första stycket punkten 3 regleras möjligheten att behandla person- uppgifter som behandlas enligt 5 § för att tillhandahålla Kriminalvården sådan information som myndigheten behöver i sin verksamhet för att förebygga brott och upprätthålla säkerheten. Enligt 2 § förordningen (2007:1172) med instruktion för Kriminalvården har myndigheten bl.a. till uppgift att verka för att påföljder verkställs på ett säkert sätt och att återfall i brott förebyggs. I detta arbete har myndigheten ibland behov av att få del av information från brottsbekämpande verksamhet. Sådan information kan bl.a. vara av avgörande betydelse inför beslut om placering på anstalt eller transport av personer, t.ex. uppgifter om kopp- ling till andra personer som avtjänar straff eller koppling till viss Information från kan även vara betydelsefull i ärenden om tillstånd att ta emot besök och telefonsamtal samt vid planering av permissioner. Som nämnts inledningsvis i kommentaren till denna paragraf påverkar inte det förhållandet att uppgifter får behandlas enligt denna paragraf de bestämmelser som gäller Ett utlämnande måste således föregås av en sedvanlig Första stycket punkten 4 tar sikte på behandling av personuppgifter för att tillhandahålla uppgifter till annan verksamhet hos än den För sådant tillhandahållande krävs särskilda skäl. måste alltså göras en bedömning i det enskilda fallet om det finns särskilda omständigheter som talar för att informationen bör föras över t.ex. till verksamheten under Effektiv handel. Det kan gälla enskilda fall där det finns anledning att anta att tullag- stiftningen på något mera allvarligt sätt inte har följts eller att tullbeslut blivit oriktiga på ett sådant sätt att det finns särskilda skäl att tillhanda- hålla information. Det kan t.ex. vara fråga om att använda spärrsystemet i verksamheten under Effektiv handel för att ge den verksamheten en varning om vilka varusändningar som bör kontrolleras närmare, eller för tillhandahållande av information i syfte att försvåra för allvarligt kriminella att fortsätta brottslig verksamhet som bedrivs i bolagsform så att verksamheten under Effektiv handel kan vidta åtgärder, t.ex. en revision av bolagets import- och exportverksamhet eller en översyn av beviljade tillstånd. I punkten 5 b regleras tillhandahållandet av information som behövs i bl.a. verksamhet under Effektiv handel inom ramen för myndighetsöverskridande samverkan mot brott. Första stycket punkten 5 a är avsedd att tillgodose behov av att fullgöra författningsenliga skyldigheter att direkt biträda en annan myndighet i dess verksamhet, exempelvis att bistå åklagaren i en förundersökning eller bistå polismyndigheten enligt utlänningslagen (2005:716). Denna punkt ger således rätt att behandla person- uppgifter inom ramen för biträde i sådan verksamhet. Av första stycket punkten 5 b framgår att har möjlighet att behandla personuppgifter för att tillhandahålla information till svenska myndigheter, inklusive annan verksamhet hos , i syfte att samverka mot brott. Det rör sig om tillhandahållande av uppgifter till myndigheter eller verksamhet inom den egna myndigheten som inte har till uppgift att bekämpa brott, men där tillhandahållandet är till nytta för brottsbekämpningen. Punkten omfattar utlämnande inom ramen för myndighetsöverskridande samverkan mot brott. Sådan samverkan kan t.ex. ske vid arbetet i ett regionalt underrättelsecentrum (RUC). Utläm- nande vid arbetet i ett sådant underrättelsecentrum kan ibland ske med stöd av lagen (2016:774) om uppgiftsskyldighet vid samverkan mot viss organiserad brottslighet. Den gäller vid viss särskilt beslutad samverkan mellan myndigheterna och innehåller bestämmelser om uppgiftsskyldig- het. Annat samarbete inom RUC kan dock komma att ske med stöd av första stycket punkten 5 b. En sedvanlig sekretessprövning krävs också innan uppgifter kan lämnas ut till andra myndigheter. Av andra stycket framgår att personuppgifter får behandlas om det är nödvändigt för att tillhandahålla information till eller regeringen samt, i den utsträckning skyldighet att lämna uppgifter följer av lag eller förordning, till andra. Med andra avses såväl myndigheter som enskilda. Exempel på uppgiftsskyldighet gentemot en annan myndighet finns i 13 kap. 6 § regeringsformen och 6 § lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. där det föreskrivs skyldighet att tillhandahålla ombudsmän respektive begärda upplys- ningar. Vidare omfattas en myndighets skyldighet enligt 6 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen att på begäran av en annan myndighet lämna ut uppgift som den förfogar över, i den mån hinder inte möter på grund av bestämmelse om sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga gång. I tredje stycket tydliggörs att de sekundära ändamålen inte är uttöm- mande. För att en uppgift ska få vidarebehandlas för något annat ändamål än de som anges i första och andra styckena måste det emellertid i det enskilda fallet göras en bedömning att det nya ändamålet inte är ofören- ligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in. Liknande bestämmelser om sekundära ändamål finns i 2 kap. 8 § polis- datalagen och 3 kap. 3 § kustbevakningsdatalagen. Paragrafen reglerar behandling av personuppgifter i två särskilt angivna fall och gäller oavsett om förutsättningarna för behandling enligt 5 eller 6 § är för handen. Övervägandena finns i avsnitt 10.4. Enligt punkten 1 får personuppgifter alltid behandlas om behandlingen är nödvändig för diarieföring. Vilka uppgifter som måste noteras i samband med diarieföring av en handling framgår av 5 kap. 2 § offent- lighets- och sekretesslagen. Vid diarieföring av inkomna handlingar får således alltid anges vem handlingen har kommit från och i korthet vad handlingen rör. Någon annan behandling än sådan som är nödvändig för diarieföringen får emellertid inte utföras med stöd av första punkten. Den fortsatta behandlingen ska således – utom i fall där andra punkten i denna paragraf blir tillämplig – alltid ha stöd i någon av lagens andra ändamåls- bestämmelser. Vidare får, enligt punkten 2, personuppgifter alltid behandlas om de har lämnats till i en anmälan eller liknande och behandlingen är nödvändig för handläggningen. Uttrycket ”anmälan eller liknande” innefattar alla slag av framställningar till . ryms framställningar av detta slag inom de i 5 § angivna ändamålen och ska då behandlas med stöd av den paragrafen, men i vissa fall kan innehållet i framställan vara sådant att behovsrekvisitet i 5 § inte är uppfyllt. Eftersom en framställan vanligtvis kräver något slag av handläggning hos myndigheten, har det ansetts nödvändigt med en särskild bestämmelse för behandling av personuppgifter i dessa fall. Behandlingen måste vara ”nödvändig för handläggningen”. Det kan i ett enskilt fall innebära att personuppgifter i ett e-postmeddelande inte får behandlas på annat sätt än att uppgifterna tas emot och därefter arkiveras eller gallras. I ett annat fall kan bestämmelsen innebära att personuppgifterna också får behandlas i samband med att framställan besvaras. Paragrafen överensstämmer till stor del med 2 kap. 9 § polisdatalagen och 2 kap. 6 § kustbevakningsdatalagen. Av första stycket i paragrafen framgår att personuppgifter som transport- företag har lämnat till enligt bestämmelser i tullagen (2016:253) eller lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot annat land inom Europeiska unionen (kallad inre- gränslagen) får behandlas i den utsträckning det är tillåtet enligt bestäm- melserna i dessa andra lagar. Övervägandena finns i avsnitt 11. detta gäller enligt första stycket att behandling enbart får ske i den utsträckning det behövs för planering av kontrollverksamheten och urval av kontrollobjekt. Av andra stycket framgår att om det behövs i ett enskilt fall får person- uppgifter från transportföretag behandlas även för något annat ändamål som anges i 5 § och göras gemensamt tillgängliga. Bestämmelser med liknande innebörd finns i 13 § och 19 § tredje stycket lagen om behandling av uppgifter i brottsbekäm- pande verksamhet. Paragrafen reglerar hur får söka i uppgifter som har inhämtats från transportföretag. Övervägandena finns i avsnitt 11. Paragrafen innebär att direkta personuppgifter om bara vissa uppräk- nade personer får användas som sökbegrepp. För sökning i personupp- gifter som har gjorts gemensamt tillgängliga gäller i stället bestämmel- serna i 3 kap. 5–7 §§ om sökning. En bestämmelse om sökbegränsningar som omfattar detta slag av uppgifter finns i 21 § första stycket lagen om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet. Paragrafen anger i vilken utsträckning känsliga personuppgifter får behandlas i brottsbekämpande verksamhet. Övervägandena finns i avsnitt 12. Enligt första stycket får personuppgifter inte behandlas enbart på grund av vad som är känt om en persons ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackföre- ning, hälsa eller sexualliv. Det är således inte tillåtet att föra register över eller på annat sätt göra anteckningar om enskilda enbart på den grunden att de utifrån ras, etniskt ursprung eller något annat i paragrafen angivet förhållande kan hänföras till en viss kategori av människor. En uppgift om utseende utgör normalt inte en sådan personuppgift som avses i första stycket och den får alltså behandlas, med den begränsning som följer av tredje stycket. Om en sådan uppgift innefattar uppgift om t.ex. etniskt ursprung, omfattas den dock av förbudet. Bestämmelsen i första stycket hindrar inte att uppgifter om en persons nationalitet behandlas, eftersom en sådan uppgift normalt inte ger upp- lysning om etniskt ursprung. Uppgifter om att en viss person närmast kommer från en viss världsdel eller ett visst land faller också som regel utanför förbudet mot behandling av känsliga personuppgifter. Skulle emellertid en sådan uppgift i det enskilda fallet t.ex. avslöja etniskt ursprung faller den in under förbudet. Andra stycket innehåller två undantag från huvudregeln. För det första får uppgifter om en person som behandlas på annan grund kompletteras med sådana uppgifter som avses i första stycket, om det är absolut nöd- vändigt för syftet med behandlingen. Bestämmelsen innebär att om andra uppgifter om en person samlas in i samband med t.ex. en förunder- sökning får dessa kompletteras med uppgifter om religiös övertygelse eller etniskt ursprung om det är av avgörande betydelse för utredningen. Med hänsyn till den restriktivitet som ligger i begreppet ”absolut nödvändigt” måste dock behovet av att göra sådana kompletteringar prövas noga i det enskilda ärendet. Det kan bl.a. handla om känsliga personuppgifter som är av avgörande betydelse för utredningen. Känsliga personuppgifter kan också förekomma i förundersökningar på grund av att någon under ett förhör har lämnat en sådan uppgift eller i en inlaga nämnt uppgiften. Det kan vara fråga om helt grundlösa påståenden. Eftersom inte kan hindra någon från att yttra sig vare sig muntligen eller skriftligen kan känsliga personuppgifter på detta sätt komma att ingå i en förundersökning. Om det nedtecknade förhöret eller den inkomna handlingen ingår i förundersökningen omfattas behand- lingen av den känsliga personuppgiften även i dessa fall av undantaget i andra stycket. För det andra får känsliga personuppgifter alltid behandlas i de fall som avses i 7 §, dvs. om det är nödvändigt för diarieföring eller, i fråga om uppgifter i en anmälan eller liknande, om det är nödvändigt för handläggningen. Det innebär bl.a. att det är möjligt för att ta emot och besvara anmälningar och liknande skrifter som lämnas i elektronisk form även om dessa innehåller känsliga personuppgifter. I tredje stycket föreskrivs att uppgifter som beskriver en persons utseende ska utformas på ett objektivt sätt med respekt för människo- värdet. Syftet med bestämmelsen är att förhindra att personers utseende beskrivs i ordalag som kan vara kränkande för individen. Paragrafen överensstämmer med 2 kap. 10 § polisdatalagen och 2 kap. 7 § kustbevakningsdatalagen och i sak med 11 § lagen om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet. Bestämmelsen reglerar den interna tillgången till personuppgifter i Tull- verkets brottsbekämpande verksamhet. Övervägandena finns i avsnitt 9.5. I brottsbekämpande verksamhet förekommer en betydande mängd uppgifter. Till stor del är dessa av integritetskänsligt slag och ska inte spridas till någon som inte är behörig att ta del av uppgifterna. I första stycket slås därför fast att tillgången till personuppgifter i den brottsbekämpande verksamheten ska begränsas till vad varje tjänsteman behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Bestämmelsen riktar sig inte bara till de tjänstemän som är engagerade i den dagliga verksam- heten. Den måste också beaktas av dem som ansvarar för utformningen av nya datasystem liksom av dem som avgör vilken tillgång till person- uppgifter respektive tjänsteman behöver för att kunna fullgöra sina uppgifter. I andra stycket finns en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har möjlighet att meddela närmare föreskrifter om förutsättningarna för tillgången till personuppgifter. Detaljbestämmelser kan således utformas så att tillgången till person- uppgifter begränsas till vad som är nödvändigt för verksamhetens bedrivande. Paragrafen överensstämmer i sak med 2 kap. 11 § polisdatalagen och 2 kap. 3 § kustbevakningsdatalagen. En liknande bestämmelse finns även i 4 § lagen om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet. Utlämnande av uppgifter och uppgiftsskyldighet Paragrafen innehåller sekretessbrytande bestämmelser om utlämnande till utländska myndigheter och mellanfolkliga organisationer. Bestäm- melsen är i första hand avsedd för sådant internationellt samarbete som inte omfattas av lagen om internationellt tullsamarbete. Övervägandena finns i avsnitt 15.5.6. En förutsättning för att personuppgifter ska få lämnas ut är att den behandling av uppgifter som utlämnandet innebär är tillåten. Inom ramen för de allmänna ändamålen för behandling av personuppgifter i 5 § 1 och 2 kan det i vissa fall finnas anledning att föra över uppgifter till en utländsk myndighet. Ett exempel är när en svensk myndighet i en svensk brottsutredning begär rättsligt bistånd från en utländsk myndighet eller när en svensk myndighet aktualiserar en fråga om överförande av lagföring till utlandet. Av 5 § 3 framgår att personuppgifter får behandlas för att fullgöra de förpliktelser som följer av internationella åtaganden (se kommentaren till den paragrafen). Även i sådana fall blir det ofta aktuellt att lämna information till en utländsk myndighet. Vidare innehåller 6 § en bestämmelse om att personuppgifter som behandlas enligt 5 § också får behandlas för att tillhandahålla information som behövs i brottsbe- kämpande verksamhet hos en utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation (första stycket 2). De nu angivna bestämmelserna sätter gränserna för när behandling som har till ändamål att överföra informa- tion till en utländsk myndighet eller organisation över huvud taget får förekomma. För att utlämnande ska få ske krävs därutöver att det inte på grund av sekretess finns hinder mot att lämna över uppgifterna till den utländska mottagaren, vilket nu aktuell paragraf tar sikte på. För många av de personuppgifter som förekommer i brottsbekämpande verk- samhet gäller sekretess, såväl till skydd för intresset av att förebygga och beivra brott som till skydd för enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden. Enligt 8 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen får en sekretessbelagd uppgift inte röjas för en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation annat än om utlämnandet sker i enlighet med en särskild föreskrift om detta i lag eller förordning eller om uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till en svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndigheten står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller den mellanfolkliga organisationen. I vissa fall kan en utlämnande- prövning enligt nämnda paragraf vara komplicerad. I paragrafen anges därför vissa mera preciserade fall där uppgifter får lämnas ut till en utländsk mottagare, trots att det gäller sekretess för uppgiften. Enligt första stycket får uppgifter, om det är förenligt med svenska intressen, lämnas till eller Europol, eller till en polis- eller åklagarmyndighet i en stat som är ansluten till eller till en tullmyndighet eller kustbevakning inom Europeiska ekonomiska samar- betsområdet (EES). Enligt andra stycket får utlämnande ske om det behövs för att myndig- heten eller organisationen ska kunna förebygga, förhindra, upptäcka, utreda eller beivra brott. Bestämmelsen ger utrymme för svenska myndigheter att lämna ut uppgifter såväl på begäran som utan föregående Regleringen medger dock inte att information lämnas t.ex.