prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — Ändringarna är huvudsakligen följdändringar, som införs med anledning av omnumrering av paragrafer och införandet av ett ansökningsförfarande. Övervägandena finns i avsnitt 12.3. Paragrafen genomför artikel 47 i direktivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om vandelsprövning av den som bedriver registreringspliktig verksamhet, ägare och personer i ett finansiellt instituts ledning. Bestämmelserna innebär att den som i väsentlig utsträckning har åsidosatt skyldigheter i näringsverksamhet eller som har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet inte får ägna sig åt verksamhet som omfattas av lagen. Ändringarna i första och tredje styckena är redaktionella och föranleds av att det nuvarande anmälningsförfarandet ersätts av ett ansöknings- förfarande. Paragrafen innehåller bestämmelser om arbetsordning och instruktioner inom privata aktiebolag och instruktioner mellan bolagsorganen i privata aktiebolag som ägnar sig åt verksamhet som omfattas av lagen. 2016/17:173 Ändringar i första och andra styckena är redaktionella och föranleds av att det nuvarande anmälningsförfarandet ersätts av ett ansöknings- förfarande. Paragrafen innehåller en upplysning om bestämmelserna i penningtvätts- lagen. Den ändras med anledning av att en ny penningtvättslag införs. Paragrafen innehåller bestämmelser om skyldigheter för de finansiella institut som omfattas av lagen att på begäran lämna viss information till . Första stycket ändras genom att kravet på att lämna information knyts till registrering i stället för, som , till anmälan. Hänvisningen till förordningen (EG) nr 1781/2006 om information om betalaren som ska åtfölja överföringar av medel utmönstras ur bestämmelsen, eftersom denna förordning upphör att gälla . Den nya förordningen är inte tillämplig för finansiella institut som bedriver verksamhet enligt denna lag, vilket innebär att någon ny hänvisning inte förs in (se avsnitt 16). Även hänvisningen till lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet utmönstras, eftersom den lagen inte längre innehåller några skyldigheter av administrativ art som riktar särskilda skyldigheter till finansiella institut. Andra stycket, som är nytt, överförs med redaktionella ändringar från nuvarande 10 § första stycket 1. Tredje stycket, som är nytt, överförs från nuvarande 10 § andra stycket. Paragrafen ger rätt att genomföra en platsunder- sökning hos ett finansiellt institut som omfattas av lagen, när ett sådant besök är nödvändigt. Ändringarna i andra stycket föranleds av att det nuvarande anmälningsförfarandet ersätts av ett ansökningsförfarande. Paragrafen reglerar befogenheter då en person driver verksamhet som avses i 2 § första stycket utan registrering eller då osäkerhet råder om en viss verksamhet är registreringspliktig. I första stycket görs redaktionella ändringar med anledning av att ett En ändring av materiell art görs. innebär att ska förelägga en verksamhetsutövare att upphöra med verksamheten, om registrering vägras för en verksamhets- utövare som förelagts att inkomma med en ansökan enligt denna Ändringarna i andra stycket är redaktionella. Övervägandena finns i avsnitt 12.3. Paragrafen reglerar skyldighet att löpande och vid anmälan av förändringar i kretsen med ledningspersoner eller personer med ett kvalificerat innehav av andelar i den juridiska personen kontrollera att de lämplighetskrav som avses i 3 § första stycket är uppfyllda. Ändringarna i första stycket föranleds av införandet av ett ansöknings- förfarande. Det innebär att en första lämplighetsprövning av verksamhetsutövare, ledningspersoner och ägare ska ske när ansökan kommer in. Detta följer av 2 § andra stycket. Paragrafen genomför delvis artikel 59.1 i direktivet. Paragrafen, som har ett delvis nytt innehåll, anger att Finansinspek- tionen får ingripa mot finansiella institut som överträder penning- tvättslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Ändringarna i paragrafen innebär att rätt att ingripa vid överträdelser enligt förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel utmönstras (se kommentar till 7 § första stycket). Bestämmelsen om föreläggande om rättelse när upplysningar enligt 7 § inte lämnas flyttas till 7 § andra stycket. Möjligheten att förelägga ett institut att upphöra med verksamheten flyttas, i delvis justerad form, till 11 § tredje stycket. I paragrafen anges att ”får” ingripa vid utpekade överträdelser. Detta avviker från ordalydelsen som används i bl.a. lagen om bank- och finansieringsrörelse, där det i stället anges att ingripande ”ska” ske under vissa angivna förutsättningar. Skillnaden beror på att det i anmälningslagen, utöver föreläggande att upphöra med verksamheten, inte finns någon möjlighet till andra ingripanden än föreläggande om rättelse och sanktionsavgift. Om en överträdelse rättats vid tiden för ingripande kan föreläggande om rättelse inte ske. I sådana situationer kan endast ingripa med beslut om sanktionsavgift. Det förutsätter emellertid att överträdelsen inte är ringa. Sanktionsavgift måste därutöver framstå som en lämplig och proportionerlig åtgärd. Det kan således uppkomma situationer då ingen ingripandemöjlighet finns eller är lämplig. I en sådan situation kan välja att inte ingripa. Paragrafen, som är ny, genomför delvis artikel 59.2 i direktivet. I första stycket anges att får förelägga ett finansiellt institut att göra rättelse vid en överträdelse enligt 10 §. Vid överträdelser som inte är ringa får meddela beslut om sanktionsavgift mot finansiella institut som är juridiska personer. I andra stycket framgår under vilka omständigheter som beslut om sanktionsavgift får meddelas mot finansiella institut som är fysiska personer. Det får ske endast om överträdelsen är allvarlig, upprepad eller systematisk och personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen. Prövningen vid beslut om sanktionsavgift mot fysiska personer ska således ske i två steg, där överträdelsens art bedöms först. Om överträdelsen är allvarlig, upprepad eller systematisk ska en bedömning göras av den fysiska personens uppsåt eller oaktsamhet. Exempel på sådan grov oaktsamhet kan vara att personen medvetet tagit en risk i fråga om riktigheten hos vissa uppgifter som lämnas till . Det bör också anses grovt oaktsamt att underlåta att 2016/17:173 sätta sig in i innebörden av regler som har väsentlig betydelse för verksamheten. I tredje stycket framgår under vilka förutsättningar som får förelägga ett registrerat finansiellt institut att upphöra med verksamheten. Ett sådant föreläggande får meddelas vid allvarliga, upprepade eller systematiska överträdelser. Detta stycke gäller såväl fysiska som juridiska personer. Vid valet av ingripande mot ett finansiellt institut som gjort sig skyldig till allvarliga, upprepade eller systematiska överträdelser bör göra en framåtsyftande bedömning. Om rättelse vidtagits och det finns anledning att anta att den fortsatta verksamheten kommer att bedrivas i enlighet med bestämmelserna i penningtvättslagen, kan en sanktionsavgift beslutas för att markera mot överträdelserna. Om rättelse inte vidtagits, eller om det av annat skäl kan antas att det finansiella institutet inte kommer att följa penningtvättslagen, bör inspektionen överväga att meddela ett föreläggande om att verksamheten ska upphöra. Ytterligare omständigheter som ska beaktas vid valet av ingripande finns i 13 §. Övervägandena finns i avsnitten 13.5.1, 13.5.2 och 13.5.4. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om ingripande mot personer i ett finansiellt instituts ledning. Paragrafen genomför delvis artikel 59.2 d och 59.3 b i direktivet. I första stycket anges att en styrelseledamot, den verkställande direktören eller personer som på motsvarande sätt kan företräda ett finansiellt institut, eller är ersättare för någon av dem, kan bli föremål för ingripande. Med ”på motsvarande sätt kan företräda” avses personer som på den högsta ledningsnivån själva eller som ledamot av ett kollektivt beslutsorgan kan fatta bindande beslut för den juridiska personens räkning, i juridiska personer som saknar en styrelse eller en verkställande direktör. Till kretsen personer som på ett sådant sätt kan företräda ett institut hör bl.a. bolagsmän i handelsbolag. En ersättare kan bli föremål för ingripande endast om den inträtt i ordinarie ledningspersons ställe. I andra stycket anges vilka förutsättningar som gäller för ingripande enligt första stycket. Ett ingripande ska ske endast om institutets överträdelse är allvarlig, upprepad eller systematisk och personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen (jfr kommentaren till 11 § andra stycket). I tredje stycket anges vilka ingripanden som kan bli aktuella för överträdelser enligt första stycket. Ingripande får ske dels genom beslut att personen i fråga , lägst och högst , inte får upprätthålla en funktion som avses i första stycket i ett finansiellt institut, dels genom beslut om sanktionsavgift. Dessa ingripanden får användas tillsammans eller var för sig. får utifrån förutsättningarna i varje enskilt fall avgöra vilka ingripanden som bör komma i fråga. Paragrafen är utformad med 15 kap. 1 a § lagen om bank- och finansieringsrörelse som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 13.5.3. Paragrafen, som är ny, genomför tillsammans med 16 § artikel 60.4 i direktivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om de omständigheter som ska beaktas vid valet av ingripande enligt 11 och 12 §§. Utgångspunkten är att alla relevanta omständigheter ska beaktas. I första stycket anges omständigheter som typiskt sett är relevanta och som kan påverka valet av ingripande i både förmildrande och försvårande riktning. I andra stycket anges att tidigare överträdelser ska beaktas i försvårande riktning. Särskild vikt bör fästas vid frågan om ny överträdelse avser samma bestämmelse i lagen som en tidigare överträdelse, eller på annat sätt kan sägas vara av samma art. Som Lagrådet påpekar bör i lagtexten förtydligas att det för en fysisk person i det finansiella institutets ledning endast ska beaktas om personen tidigare orsakat en överträdelse som institutet begått. Verksamhetsutövarens tidigare överträdelser, till vilka den fysiska ledningspersonen inte medverkat, ska således endast beaktas i försvårande riktning när ingripande övervägas mot verksamhetsutövaren. Bestämmelsen har utformats efter synpunkter från Lagrådet. I tredje stycket fastslås att i förmildrande riktning ska beaktas om verksamhetsutövaren eller den fysiska personen i ledningen i väsentlig utsträckning genom aktivt samarbete har underlättat tillsynsmyndig- hetens utredning och om verksamhetsutövare snabbt upphört med överträdelsen eller den fysiska personen i ledningen snabbt verkat för att överträdelsen ska upphöra, sedan den anmälts till eller påtalats av tillsynsmyndigheten. Det bör för regelns tillämpning krävas att verksam- hetsutövaren självmant för fram viktig information som tillsynsmyndig- heten inte redan förfogar över, och att verksamhetsutövaren när anmälan görs eller uppgifter lämnas upphört eller upphör med över- trädelsen. Paragrafen är utformad med 15 kap. 1 b § lagen om bank- och finansieringsrörelse som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 13.5.5. Paragrafen, som är ny, genomför delvis artikel 59.3 a i direktivet och innehåller bestämmelser om sanktionsavgiftens högsta belopp när en sådan avgift ska beslutas för en juridisk person. I första stycket framgår att avgiften som lägst kan bestämmas till . Det högsta belopp som ska kunna bestämmas i ett enskilt ärende ska bestämmas enligt punkterna 1–3. Det beloppsspann som bestäms enligt denna paragraf utgör således ramarna för hur stor avgift som ska beslutas för en överträdelse. I 16 § anges de omständigheter som ska beaktas när avgiftens storlek fastställs inom detta spann. Enligt punkten 1 kan beloppstaket bestämmas till av det finansiella institutets omsättning föregående räkenskapsår. Om över- trädelsen begås av ett moderföretag eller ett dotterföretag i en koncern ska den högsta sanktionsavgiften bestämmas utifrån koncernredovis- ningen. Med ”motsvarande omsättning” avses det som utgör omsättning enligt de redovisningsregler som gäller för den juridiska personen. Posterna för beräkningen av omsättningen på koncernredovisningen för det yttersta moderföretaget. redovisning hämtas alltså de relevanta intäktsposter som motsvarar omsättningen enligt de redovisningsregler som gäller för det företag som ingripandet riktas mot. Utifrån tillämpliga redovisningsregler finns tre typer av omsättning: omsättning från verksamhet som redovisas enligt årsredovisningslagen (1995:1554, förkortad ÅRL), omsättning från verksamhet som redovisas enligt lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag (förkortad ÅRKL) och omsättning från verksamhet som redovisas enligt lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag (förkortad ÅRFL). personer som omfattas av denna lag ska vanligtvis upprätta sin årsredovisning enligt årsredovisningslagen (1995:1554). juridiska person som en sanktion ska riktas mot upprättar sin årsredovis- ning enligt årsredovisningslagen, är den omsättning som ska ligga till grund för sanktionsavgiften summan av nettoomsättningen och övriga Om sanktionsavgiften ska beräknas på koncernnivå ska motsvarande årsomsättning, dvs. summan av nettoomsättningen och övriga rörelseintäkter, ligga till grund för beräkningen av sanktions- Om det i koncernen finns verksamhet som redovisas enligt ÅRKL eller ÅRFL, ska den omsättningen inte räknas med när motsvarande omsättning på koncernnivå bestäms. Hur omsättningen ska beräknas när uppgift om omsättningen saknas eller är bristfällig framgår i andra stycket. Enligt punkten 2 kan beloppstaket bestämmas till två gånger den vinst som institutet erhållit till följd av regelöverträdelsen. vinsten kan beräknas, vilket framgår i bestämmelsen. Som vinst kan t.ex. betraktas ökade intäkter som beror på att regelöverträdelsen möjliggjort finansiella aktiviteter som annars vore förbjudna, liksom uteblivna kostnader som föranletts av den bristande regelefterlevnaden. Enligt punkten 3 ska taket för sanktionsavgiften kunna bestämmas till ett belopp motsvarande . Beloppet är inte knutet till växelkursen en viss dag. Vilket belopp som motsvarar bör därför bestämmas utifrån kursen den dag då beslut om Den nu behandlade punkten tillämpas endast om taket för sanktionen inte enligt första eller andra punkten kan bestämmas till ett belopp som överstiger . I andra stycket anges att om överträdelsen har skett under institutets första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfällig får den uppskattas. Sanktionsavgifter tillfaller staten. Det framgår i tredje stycket. 15 kap. 8 § finansieringsrörelse som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 13.5.2. Paragrafen, som är ny, genomför delvis artikel 59.3 b i direktivet och innehåller bestämmelser om sanktionsavgiftens högsta belopp när en sådan avgift ska beslutas för en fysisk person. Fysiska personer kan bli föremål för beslut om sanktionsavgift enligt 11 § andra stycket och 12 §. verksamhet som omfattas lagen och för fysiska personer i ledningen för en juridisk person. I första stycket framgår att taket för sanktionsavgiften ska fastställas till det största av de belopp som kan bli aktuellt enligt punkterna 1 och 2. Enligt punkten 1 kan beloppstaket bestämmas till två gånger den vinst som den fysiska personen erhållit till följd av regelöverträdelsen. Detta förutsätter att vinsten kan beräknas, vilket framgår i bestämmelsen. Som vinst kan t.ex. betraktas ökade intäkter som beror på att regelöverträdelsen möjliggjort finansiella aktiviteter som annars vore förbjudna, liksom uteblivna kostnader som föranletts av den bristande regelefterlevnaden. För en fysisk person i ledningen av ett finansiellt institut kan vinsten bl.a. utgöras av prestationsdriven bonus eller andra inkomster som kan härledas till regelöverträdelsen. Enligt punkten 2 ska avgiften kunna bestämmas till belopp i kronor som motsvarar . Den valutakurs som ska användas bör vara den s.k. mittkursen som fastställs av . Enligt mittkursen motsvarade . I andra stycket framgår att avgiften tillfaller staten. Paragrafen är utformad med 15 kap. 8 a § lagen om bank- och finansieringsrörelse som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 13.5.3. Paragrafen, som är ny, genomför tillsammans med 13 § artikel 60.4 i direktivet delvis. Paragrafen innehåller bestämmelser om de omständigheter som ska beaktas när sanktionsavgiftens storlek ska bestämmas vid ingripanden enligt 11 och 12 §§. Sanktionsavgiften ska bestämmas inom det spann som fastställs i 14 eller 15 §. Utgångspunkten är att alla relevanta omständigheter ska beaktas. Sanktionsavgiftens storlek bör, som en allmän utgångspunkt, stå i proportion till överträdelsens allvarlighet. Förutom de omständigheter som anges i 13 § ska den juridiska eller fysiska personens finansiella ställning särskilt beaktas. Med finansiell ställning avses exempelvis verksamhetsutövarens årsomsättning eller den fysiska personens årsinkomst, men även andra faktorer, som t.ex. ett utdömt skadestånd eller ålagd företagsbot, bör kunna beaktas. Även den vinst som gjorts till följd av överträdelsen bör beaktas, om detta belopp kan fastställas. Genom att sanktionsavgiftens högsta nivå kan bestämmas till två gånger den vinst som gjorts kan sanktionsavgiften alltid bestämmas till ett belopp som innebär att den eventuella vinst som institutet eller den fysiska personen har gjort till följd av överträdelsen kan neutraliseras. Paragrafen är utformad med 15 kap. 9 § lagen om bank- och finansieringsrörelse som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 13.5.5. Paragrafen är ny. Den reglerar förfarandet för beslut om sanktioner mot fysiska personer samt innehåller bestämmelser om verkställighet av beslut om sanktionsavgifter. Av första stycket följer att vid beslut om in- gripande mot en fysisk person ska tillämpa de bestämmelser om sanktionsföreläggande som finns i 15 kap. 9 a–9 d §§ lagen om bank- och finansieringsrörelse. Av andra stycket följer att 15 kap. 11–14 §§ lagen om bank- och finansieringsrörelse ska tillämpas i fråga om verkställighet av beslut om sanktionsavgift. I de paragrafer som ska tillämpas finns också bestämmelser om indrivning och preskription. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Överväganden finns i avsnitt 13.5.6. Paragrafen motsvarar, med redaktionella ändringar, nuvarande 11 § och innehåller bestämmelser om att vissa förelägganden som meddelas med stöd av lagen får förenas med vite. Inspektionen får även bestämma att beslut om föreläggande ska gälla . Paragrafen motsvarar delvis nuvarande 12 §. I paragrafen finns bestämmelser om överklagande av beslut. Ändringen i första stycket föranleds att det införs bestämmelser om att vissa beslut ska tas upp genom sanktionsföreläggande. Finansinspek- tionens beslut att utfärda ett sådant föreläggande förs till uppräkningen av beslut som inte får överklagas. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i 13.5.6. Paragrafen motsvarar nuvarande 13 §. Ändringen som görs är föranledd av införandet av förfarandet med ansökan om registrering. Enligt punkten 1 träder lagen i kraft . Enligt punkten 2 ska det nya ansökningsförfarandet inte tillämpas på fysiska och juridiska personer som anmält sin verksamhet för registrering före ikraftträdandet. Det innebär att dessa får fortsätta att bedriva verksamhet med stöd av den tidigare gjorda anmälan. För överträdelser som inträffat före ikraftträdandet ska dock, enligt punkten 3, äldre bestämmelser tillämpas. Det innebär bl.a. att beslut om sanktionsavgift eller ingripanden mot personer i verksamhetsutövarens ledning inte får vidtas för överträdelser som ägt rum före ikraftträdandet. Om ett tillsynsärende inleds efter ikraftträdandet avseende överträdelser som ägt rum före ikraftträdandet ska äldre bestämmelser också tillämpas. Övergångsbestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 17. 19.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:293) Prop. 2016/17:173 om utländska försäkringsgivares och I paragrafen finns bestämmelser om prövningen av försäkringsgivare från tredje land och kvalificerade ägare inför beslutet om koncession. Ändringarna i paragrafen föranleds av att det införs en ny penningtvättslag. 19.12Förslaget till lag om ändring i kasinolagen (1999:355) Paragrafen innehåller bestämmelser om tillstånd för kasinospel. Ändringen i paragrafen innebär att tredje stycket flyttas till 2 a §. Paragrafen, som är ny, innehåller en upplysning om att den som bedriver kasinoverksamhet omfattas av skyldigheterna i penningtvättslagen. Bestämmelsen motsvarar, med redaktionella ändringar, nuvarande 2 § tredje stycket. Regeringen anser, till skillnad från Lagrådet, att upplysningsbestämmelsen bör tas in i en ny paragraf. Paragrafen innehåller bestämmelser om Lotteriinspektionens tillsyn. Ändringen i paragrafen beror på att det införs en ny penningtvättslag. Paragrafen innehåller bestämmelser om förelägganden och förbud som Lotteriinspektionen kan meddela. Ändringen i paragrafen beror på att det införs en ny penningtvättslag. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 47 i direktivet. Nuvarande 14 c § betecknas 14 f §. Paragrafen innehåller bestämmelser om vandelsprövning av personer i en tillståndshavares ledning. I första stycket finns ett förbud för personer som bl.a. har gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet att ingå i ledningen för tillståndshavaren. När ett förbud föreligger enligt första stycket kan Lotteriinspektionen, enligt andra stycket, förelägga tillståndshavaren att göra rättelse, dvs. att byta ut den olämpliga personen i ledningen. Med ledning avses här ledamot av styrelsen, den verkställande direktören eller ersättare för någon av dem. 2016/17:173 Om tillståndshavaren inte följer Lotteriinspektionens föreläggande bör det övervägas att återkalla tillståndshavarens tillstånd enligt det förfarande som anges i 15 §. Detta framgår i tredje stycket. Övervägandena finns i avsnitt 12.7. Paragrafen som är ny, innebär att tillståndshavaren är skyldig att underrätta Lotteriinspektionen om förändringar i tillståndshavarens ledning. Övervägandena finns i avsnitt 12.7. Paragrafen, som är ny, genomför delvis artiklarna 58.3, 59.1 och 59.2 i direktivet. Paragrafen reglerar, genom en hänvisning till penningtvättslagen, de sanktioner som Lotteriinspektionen kan vidta mot tillståndshavaren och personer i dess ledning. Av första stycket framgår att paragrafen endast gäller vid överträdelser av penningtvättslagen. I paragrafen anges att Lotteriinspektionen ”får” ingripa vid utpekade överträdelser. Detta avviker från ordalydelsen som används i bl.a. lagen om bank- och finansieringsrörelse, där det i stället anges att ingripande ”ska” ske under vissa angivna förutsättningar. Skillnaden beror på att det i lotterilagen inte finns någon möjlighet att besluta om annat än rättelse vid mindre allvarliga överträdelser. Om en överträdelse rättats vid tiden för tillsynsmyndighetens ingripande kan föreläggande om rättelse inte ske. Det kan således uppkomma situationer då ingen ingripandemöjlighet finns eller är lämplig. I en sådan situation kan Lotteriinspektionen således välja att inte ingripa. I andra stycket anges de bestämmelser i penningtvättslagen som ska tillämpas vid ingripanden enligt första stycket. Genom hänvisningen till 7 kap. 11 § första stycket framgår att Lotteriinspektionen får ingripa genom beslut om sanktionsavgift vid överträdelser av penningtvättslagen som inte är ringa. Genom hänvisningen till 7 kap. 12 § följer att Lotteriinspektionen får ingripa mot personer i en tillståndshavares ledning.