prop · H5035 · 2017-09-27 00:00:00 — Såväl i som internationellt sker en snabb utveckling när det gäller integrering av miljöaspekter, sociala aspekter och bolagsstyrningsaspekter i finansiell analys, förvaltningsmetoder, utvärdering och redovisning samt inom finansiell forskning. Institutionella investerares ansvar och möjligheter att bidra till en hållbar utveckling betonas alltmer. Initiativen på området kan t.ex. syfta till att upprätthålla investerarnas förtroende för förvaltaren och marknaden eller till att förbättra riskhanteringen. De kan också syfta till att uppnå högre finansiell avkastning, eftersom sambandet mellan ett bolags hantering av miljöaspekter, sociala aspekter och bolagsstyrningsaspekter å ena sidan och avkastning å andra sidan blir allt tydligare. Det finns en mängd initiativ och metoder för arbete med hållbarhets- frågor i kapitalförvaltning. Grundandet av FN:s ”Principles for Respon- sible Investments” (PRI) var en viktig milstolpe för att ge legitimitet åt ESG-frågorna. Ett stort antal svenska fondbolag har anslutit sig till PRI. Ett bolag som ansluter sig till PRI åtar sig att uppfylla de sex principerna för ansvarsfulla investeringar. Dessa innebär bl.a. att bolaget ska införliva ESG-frågor med sina processer för placeringsanalyser och beslutsfattande samt med sin ägarpolicy, att det ska begära ändamåls- enlig redovisning av ESG-frågor av de företag som det investerar i och att det ska rapportera till PRI och redogöra för sitt arbete och framsteg på området hållbara investeringar. antog FN en agenda för hållbar utveckling med bl.a. 17 nya globala mål som gäller fram (Agenda 2030). dan lyfts företagens betydelse fram för utvecklingen och det anges att företagen ska uppmuntras att införa hållbara metoder och att integrera hållbarhetsinformation i sin rapporteringscykel. också nämnas det avtal som träffades vid klimatmötet COP21 i slutet av Avtalet utgör grunden för ländernas klimatarbete framöver och skickar en tydlig signal till företagen om betydelsen av klimatfrågor. I har utvecklingen av ESG bland institutionella investerare främjats av att AP-fonderna fick i uppdrag att ta hänsyn till miljö och etik (prop. 1999/2000:46 s. 76 f.). Regeringen har utarbetat en ambitiös politik för hållbart företagande. lanserades nationella handlingsplan för före- tagande och mänskliga rättigheter. ingen en skrivelse till där man redovisade sin syn på en rad frågor kopplade till hållbart företagande, t.ex. mänskliga rättigheter, arbetsvillkor och miljöhänsyn, samt tydliggjorde sina förväntningar på företags hållbarhetsarbete (skr. 2015/16:69 Politik för hållbart före- Regeringen förväntar sig att företag verksamma i eller i utlandet ska ha de internationella riktlinjerna för hållbart företagande som utgångspunkt för sitt arbete. finns också ett nytt mål för finansmarknadspolitiken som innebär att det finansiella systemet ska bidra till en hållbar utveckling (prop. 2015/16:1 utgiftsområde 2 s. 19 f.). Det innebär att finansmarknadens aktörer ska beakta miljömässiga, sociala och bolagsstyrningsmässiga aspekter. Företagens rapportering om hållbarhet och mångfald föreslog regeringen regler som innebär att alla företag av viss storlek ska rapportera hur de arbetar med hållbarhet och mångfald. De nya reglerna trädde i kraft den och bygger på och rådets direktiv 2013/34/EU om årsbokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag, om ändring av och rådets direktiv 2006/43/EG och om upphävande av rådets direktiv /660/EEG och 83/349/EEG, såsom det ändrats genom direktiv /95/EU vad gäller vissa stora företags och koncerners tillhandahållande av icke-finansiell information och mångfaldspolicy. Det kan även nämnas att regeringen i beslutade att tillsätta en utredning med uppdrag att undersöka hur marknaden för gröna obligationer kan utvecklas (dir. Det är en marknad som är viktig för att kanalisera kapital till miljöprojekt och till finansiering av åtgärder för klimatet. I fondbranschen har arbetet med hållbarhetsfrågor kommit förhållande- i kreditgivning till företag () lyfts branschinitiativen på fondmarknaden fram som ett exempel på när transparens har bidragit till en positiv utveckling av ett miljö- och hållbarhetsperspektiv. På samma sätt anser att transparens när det gäller hur hållbarhetsaspekter beaktas vid kreditgivning till företag stärker bankkundernas och investerarnas ställning. Både självreglering och oberoende organisationers arbete har bidragit till utvecklingen inom fondbranschen. har utfärdat riktlinjer för fondbolagens marknadsföring och information. Av riktlinjerna framgår bl.a. vad ett fondbolag har att iaktta för att marknadsföring av fonder ska få innehålla uttryck och formuleringar som innebär att det framhålls att fonden investerar hållbart. Det krävs bl.a. att fondbolaget har en väl definierad process för att välja ut placeringar utifrån de särskilda hänsyn som fonden tar, att fondbolaget eller den koncern fondbolaget tillhör har gjort ett officiellt åtagande i relation till ett erkänt tredjepartsorgan där någon form av uppföljning ingår, att fondbolaget löpande kontrollerar och säkerställer att urvalsprocessen följs och minst en gång redovisar hur placeringspolicyn uppfyllts. Riktlinjerna innebär också ett krav på en hållbarhetsöversikt som beskriver hur fondbolaget arbetar med hållbarhetsfrågor och som innehåller konkreta exempel på hur arbetet har sett ut i praktiken under föregående år. har även tagit fram en vägledning för samordnad redovisning av fonders koldioxidavtryck (koldioxidintensitet). Swesif (), som är ett oberoende nätverksforum för organisationer som arbetar för eller med hållbara investeringar i , har utarbetat den s.k. Hållbarhetsprofilen. Hållbarhetsprofilen är ett fondfaktablad som syftar till att tillgodose fondsparares behov av att på ett enkelt och överskådligt sätt få information om hur hållbarhetskriterier tillämpas i förvaltningen av fonden och att möjliggöra jämförbarhet mellan fonder. Hållbarhetsprofilen används bl.a. på . hade 667 fonder en hållbarhetsprofil. pågår ett arbete inom Swesif med att ytterligare utveckla Hållbarhetsprofilen. Kriterier för att Svanenmärka fonder finns och har tagits fram på uppdrag av . Fondbolag kan ansöka om märkningen hos Nordisk Miljömärkning. För att få använda märkningen ska förvaltningen av fonden uppfylla ett antal krav som gäller exkludering (uteslutning), inkludering, transparens och påverkan. Kraven innebär bl.a. omfattande begränsningar för investeringar i företag som hanterar fossila bränslen, vapen och tobak. Fonden ska ha genomgått en ESG-analys och investeringar i gröna branscher premieras. Nordisk miljömärkning kontrollerar att kraven är uppfyllda och fondbolaget ska minst en gång presentera en rapport där bolagets aktiviteter inom hållbarhetsområdet beskrivs. Analysföretaget visar på sin webbplats en jämförelse av fonders innehav med syfte att spegla hur väl de företag som en fond har placerat kapital i hanterar sitt ansvar inom ESG. En jämförelse med andra fonder i samma kategori kan göras i verktyget Sustainability Rating. Den största delen av det kapital som placeras på ett hållbart sätt härrör från institutionella investerare. Intresset för hållbara placeringar ökar dock bland privatsparare. För att privatsparare ska kunna fatta väl- grundade investeringsbeslut ställs dock stora krav på den information som ges. Metoder för hållbara investeringar Det finns flera olika metoder för att investera hållbart. Den vanligaste metoden är uteslutning av kontroversiella sektorer, såsom vapen, alkohol och tobak. har dock metoderna för ett positivt urval och ett aktivt ägande utvecklats och blivit mer sofistikerade. Olika metoder kan också kombineras med varandra. Det finns fondförvaltare som först sorterar bort de sämsta investeringsobjekten ur hållbarhetssynpunkt (uteslutning), därefter väljer ut de bästa investeringsobjekten (positivt urval/bäst i klassen) och sedan agerar som aktiva ägare för att påverka de företag man har innehav i (aktivt ägande). En metod för att sätta en ram för hållbarhetsarbetet är s.k. normbaserad genomlysning (”screening”), där förvaltaren låter en tredje part göra en genomlysning av bolag för att bedöma om dessa agerar i strid med internationella konventioner eller andra normer. Därefter fattas beslut om t.ex. uteslutning eller påverkansarbete. Samtliga dessa metoder är vanligt förekommande på den svenska marknaden. Metoderna används främst när det gäller aktieplaceringar. Det är naturligtvis möjligt att investera hållbart även när det gäller andra tillgångsslag och andra fondtyper, såsom hedgefonder. Metoderna måste då anpassas något. För en närmare beskrivning av metoder för hållbara investeringar hänvisas till avsnitt 4 i utredningens slutbetänkande (SOU 2016:45). 5.3Ett nytt krav på hållbarhetsinformation Regeringens bedömning: Det bör införas ett krav i lag på tillhandahållande av hållbarhetsinformation. Kravet bör utformas så att det ger utrymme för förändringar när det gäller uttrycket hållbarhet och vilka metoder som används i hållbarhetsarbetet. Någon definition av hållbarhet bör inte införas. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. vid , och anser att utvecklingen av hållbarhetsrapportering bäst sker genom självreglering. De pekar på att det sker en snabb utveckling på området samt att en lagreglering riskerar att snabbt bli omodern och i sämsta fall kontraproduktiv. Även och Juridiska fakultetsstyrelsen vid ifrågasätter behovet av lagstiftning på detta område med hänvisning till att det redan finns självregleringsinitiativ. och påtalar också att eventuell lagstiftning bör utformas så att den inte hämmar utvecklingen på området. Skälen för regeringens bedömning: Som framgår i avsnitt 5.2 finns flera självregleringsinitiativ i fondbranschen. Det saknas dock en offent- lig reglering om hållbarhetsinformation till investerare. Det finns både för- och nackdelar med att införa en offentlig reglering. vid , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , , och anser att frågorna endast bör vara föremål för självreglering och ifrågasätter behovet av en offentlig reglering. Regeringen ser mycket positivt på det arbete med hållbarhetsfrågor som bedrivs inom fondbranschen. Den hållbarhetsredovisning som sker genom dessa initiativ är dock i stor utsträckning frivillig, vilket innebär att många fondförvaltare inte lämnar någon hållbarhetsrapportering. För att en investerare ska kunna välja rätt fond i förhållande till sina preferenser är det avgörande att hållbarhetsinformationen för en fond kan jämföras med den för andra fonder. Enligt regeringens mening är det därför angeläget att samtliga fondförvaltare tillhandahåller hållbarhetsinformation. På så sätt kan investerare få ett så fullödigt beslutsunderlag som möjligt. Regeringen bedömer att enbart självreglering inte kan uppnå den jämförbarhet som är önskvärd. Lagstiftning kan vidare skapa ett ramverk för redovisning av hållbarhetsaspekter inom fondförvaltning. Ett lagkrav kan få till följd att utvecklingen drivs framåt mot en mer enhetlig och standardiserad hållbarhetsredovisning som underlättar jämförbarheten. Mot den bakgrunden anser regeringen att det bör införas ett krav på tillhandahållande av hållbarhetsinformation i lagen om värdepappersfonder och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Regeringen bedömer att informationen, med det lagstadgade kravet som bas, kommer att förbättras och standardiseras så att det blir möjligt att jämföra hållbarhetsinformation på samma sätt som det går att jämföra exempelvis avgifter. En sådan utveckling kan förväntas ske inom ramen för självregleringen. Förslaget till ny lagstiftning på området bör därför betraktas som ett första steg i syfte att påskynda den utvecklingen. Som framgår i avsnitt 5.1 är uttrycket hållbarhet föränderligt och utvecklas ständigt. Från början var fokus på miljöfrågor. Efterhand har emellertid hänsyn tagits till fler och fler aspekter, såsom mänskliga rättigheter, arbetsvillkor och bekämpning av korruption. har även diskuterats om inte också frågan om var och hur ett företag betalar skatt bör vägas in. Även metoderna för att investera hållbart förändras och utvecklas. Detsamma gäller för de mått och standarder som kan användas som hjälpmedel för att bedöma hur hållbart ett visst investeringsobjekt är. Vilka mått och standarder som är mest användbara beror dessutom på vilken eller vilka metoder fondförvaltaren tillämpar i sitt hållbarhetsarbete. Det finns således inte någon given definition av hållbarhet, och inte heller någon självklar metod eller något mått för hållbarhetsarbetet. Något sådant är inte heller alltid att föredra. Genom att uttryck och metoder utvecklas kontinuerligt sker ständiga förbättringar. En alltför rigid offentlig reglering på området skulle riskera att hämma utvecklingen. Om lagstiftaren entydigt skulle reglera vad som ryms i uttrycket hållbarhet och vilka metoder och mått som ska användas, skulle utvecklingen riskera att hämmas. Regeringen instämmer med och att en offentlig reglering bör utformas så att den är öppen och flexibel och ger så mycket utrymme som 2017/18:5 möjligt för fortsatt utveckling. Hållbarhet bör därför inte definieras i lag eller i föreskrifter på lägre nivå än lag. 5.4.1Krav på hållbarhetsinformation för fondbolag, förvaltningsbolag och AIF-förvaltare Regeringens förslag: Fondbolag, förvaltningsbolag och AIF-förval- tare ska för varje värdepappersfond som bolaget förvaltar respektive varje alternativ investeringsfond som förvaltaren marknadsför till icke-professionella investerare lämna den information som behövs för förståelsen av fondens förvaltning med avseende på hållbarhet, däribland i frågor som rör miljö, sociala förhållanden, personal, respekt för mänskliga rättigheter och motverkande av korruption. 1.vilka hållbarhetsaspekter som beaktas i förvaltningen, 2.den eller de metoder som används för hållbarhetsarbetet, och 3.uppföljningen av hållbarhetsarbetet. Informationen ska finnas tillgänglig på fondbolagets, förvaltningsbolagets respektive AIF-förvaltarens webbplats. Därutöver ska information enligt 1 och 2 lämnas i fondens informationsbroschyr och årsberättelse. Information enligt 3 ska lämnas i fondens årsberättelse eller i en separat rapport. Om hållbarhetsaspekter inte beaktas vid förvaltningen av en fond, ska i stället uppgift om detta finnas tillgänglig på företagets webbplats samt i fondens informationsbroschyr och årsberättelse. Det som ska gälla för fondbolag enligt ovan ska även gälla för Sjunde AP-fonden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur informationen ska presenteras. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Utredningens förslag avviker från regeringens förslag på så sätt att de hållbarhetsaspekter som informationen enligt utredningens förslag i vart fall ska avse är miljö, arbetsvillkor, mänskliga rättigheter och anti- Utredningens förslag omfattar inte Sjunde AP-fonden. ningens förslag till bemyndigande att meddela föreskrifter är vidare än regeringens förslag genom att det omfattar vad hållbarhetsinformationen Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att kraven bör utformas så att de är öppna och flexibla. måste det ställas höga krav på den information som lämnas eftersom det är viktigt med tydlig information till konsumenter. Användandet av uttrycket hållbarhet, utan tydlig definition, medför en risk för att konsumenter vilseleds. inspektionen noterar svårigheten eller det omöjliga i att bedöma vad ett uttryck som ”etisk” eller ”hållbar” konkret innebär. I sämsta fall kan det handla om s.k. greenwashing, dvs. en marknadsföringsåtgärd utan egent- lig substans, och som kan utgöra argument för företagen att ta ut en hög avgift. ser det inte som sin uppgift att definiera och reglera innebörden av termer som hållbara, etiska eller klimatsmarta fonder, eftersom konsumenternas (och företagens) tolkning av begreppen i hög grad varierar och begreppens innebörd inte är självklar. Ett minimikrav bör vara att investerare tydligt får upplysning om vad hållbarhets- eller miljö-/klimatprofilen konkret innebär, vilka avgränsningar som görs, vilka påverkansstrategier företaget avser att använda och hur företaget följer upp effekterna. Detta är angeläget för att följa upp inom ramen för tillsynen. framför att det mest önskvärda vore att information om hållbarhet och aktivitet finns samlad, exempelvis i fondernas faktablad. Frågorna om hållbarhet och aktivitet i fondförvaltningen bör därför lyftas på EU-nivå vid framtida revidering av reglerna om faktablad. framhåller att man vid framtagandet av regler som syftar till att konsumenter ska kunna fatta välgrundade beslut måste utgå från genomsnittskonsumentens perspektiv för att säkerställa att reglerna verkligen får den effekt som lagstiftaren förväntat sig. En sådan genomsnittskonsument kan inte förutsättas ha några djupare kunskaper i ämnet. Bank- och finanstjänster är särskilt svåra för konsumenter att utvärdera. Det är viktigt att informationen är lättillgänglig, begriplig och tydlig samt att en effektiv tillsyn bedrivs över bolagens informationsgivning och åtaganden i hållbarhetsavseende. vid anser att kravet på redovisning av hållbarhetsinformation inte bör omfatta de fondförvaltare som inte beaktar några hållbarhetsaspekter i sin förvaltning. anser även att information om hållbarhetsaspekter bör presenteras i speciell information till kund och inte i fondens placeringsinriktning då placeringsinriktningen enbart ska innehålla objektiv information till stöd för kundens riskbedömning. invänder även mot att en myndighet ska meddela föreskrifter om hållbarhetsinformation och anser att det är olämpligt att skapa ett uniformt utseende på hållbarhetsredovisningen. FAR föreslår att de exempel på hållbarhetsfrågor som anges i stället samordnas med de krav på redovisning som ställs i årsredovisningslagen (1995:1554). FAR anser även att risker i förhållande till och resultat av hållbarhetarbetet bör redovisas, på likande sätt som föreslås i proposition 2015/16:193 Företagens rapportering om hållbarhet och mångfaldspolicy. FAR anser även att det vore olyckligt om revisorsgranskning inte alls utförs avseende hållbarhetsinformationen i informationsbroschyren och årsberättelsen. anser att kravet på hållbarhetsinformation inte bör omfatta de fondförvaltare som inte beaktar några hållbarhetsaspekter i sin förvaltning. Om kravet ställs på alla fondförvaltare riskerar reglerna att skapa incitament att lämna information även vid ett mycket begränsat hållbarhetsarbete vilket inte nödvändigtvis förbättrar jämförbarheten. Föreningen anser vidare att det bör klargöras att informationskraven inte enbart träffar svenska alternativa investeringsfonder. Föreningen anser vidare att det i lag inte bör anges en exemplifiering av hållbarhetsaspekter och att ett bemyndigande att meddela föreskrifter som utvecklar informationskraven är olämpligt med hänsyn till den snabba utvecklingen på hållbarhetsområdet. anser också att kravet på att informationen ska finnas tillgänglig på företagets webbplats bör kunna uppfyllas genom att informationsbroschyren och årsberättelsen finns noterar att utformningen av hållbarhetsarbetet kommer att variera mycket mellan olika fondbolag och förändras . anser inte att uppföljning av kvaliteten i fondbolagens hållbarhetsarbete och kontroll av hållbarhetsinformationen faller inom förvaringsinstitutens kontrolluppgifter. () ställer sig frågande till varför kravet ska omfatta även de fondförvaltare som inte beaktar hållbarhetsaspekter. NNR saknar analys av mervärdet av detta förslag i förhållande till de kostnader som detta medför samt en analys av mindre ingripande lösningar. NNR påtalar också att kraven kommer att träffa även utländska AIF-förvaltare vilket innebär att etablering försvåras. NNR konstaterar vidare att de föreslagna informationskraven går längre än kraven i UCITS-direktivet. Konsumenter anser att förslaget om redovisning av hållbarhetsaspekter är otillräckligt eftersom det saknas specifika krav på vad som ska redovisas och på vilket sätt redovisningen ska ske. Så länge informationskravet är allmänt hållet kommer det inte att leda till någon ökad insyn eller vara användbart för spararna. Informationskravet borde specificeras och nyckeltal anges. Skälen för regeringens förslag Enligt UCITS-direktivet ska det för en värdepappersfond finnas information i form av prospekt (informationsbroschyr i svensk rätt), årsberättelse, halvårsredogörelse och basfakta för investerare (faktablad i svensk rätt). Innehållet i och utformningen av dessa obligatoriska informationskällor regleras i UCITS-direktivet (artiklarna 68–82). När det gäller informationsbroschyren samt årsrapport och halvårsredogörelse är det fråga om en minimireglering. Det innebär att innehållet ska motsvara åtminstone det som anges i direktivet, men det finns inget som hindrar medlemsstaterna från att ställa ytterligare krav (se artikel 69.2–69.4). Kraven på innehåll och utformning av faktabladet är dock fullharmoniserade (se skäl 59 till UCITS-direktivet och prop. 2010/11:135 s. 137). Faktabladen ska, för att underlätta jämförelse mellan olika fonder, ha samma innehåll och form inom hela EES. I kommissionens faktabladsförordning finns detaljerade regler om faktabladets innehåll och form (kommissionens förordning nr 583/2010/EG av om genomförande av och rådets direktiv /65/EG rörande basfakta för investerare). I förordningen anges uttömmande den föreskrivna formen och innehållet för faktablad (artikel 3.1). Det finns därmed inte möjlighet att i svensk rätt införa kompletterande regler om innehållet i faktabladet. I förordningen finns bestämmelser om beskrivningen av fondens mål och placeringsinriktning (artikel 7). Där framgår de obligatoriska uppgifter som ska anges, bl.a. vilka huvudkategorier av finansiella instrument som fondmedlen får placeras i och hur vinster får hanteras. Vidare anges att faktabladet får innehålla andra uppgifter om det krävs för en adekvat beskrivning av fondens mål och placeringsinriktning (artikel 7.4). Detta har av and (EFAMA, en europeisk paraplyorganisation för branschföreningar för fondförvaltare) tolkats så att det finns utrymme för ett fondbolag att i faktabladet lämna information om hållbara investeringar (se EFAMA, Guidance on RI information in the Disclosure, 16.02.2012). Det kan dock noteras att eftersom ett faktablad inte får vara längre än två A4- sidor (artikel 6) är utrymmet för sådana beskrivningar begränsat. För fonder som inte omfattas av UCITS-direktivet gäller AIFM-direk- tivet. Enligt skälen till det direktivet omfattar direktivet dock endast förvaltarna och inte fonderna i sig, som i stället regleras på nationell nivå (se skäl 10). Detta är dock en sanning med modifikation. Direktivet innehåller regler om information avseende alternativa investeringsfonder. Reglerna är visserligen riktade till förvaltaren – det är förvaltaren som ska se till att det finns information om fonden (i princip motsvarande innehållet i UCITS-fondernas informationsbroschyr) och en årsberättelse – men innebär att det ställs krav på att viss information ska finnas tillgänglig om fonderna. Informationsreglerna i AIFM-direktivet är dock mindre detaljerade än i UCITS-direktivet; det finns t.ex. ingen motsvarighet till ovan nämnda förordning om faktabladets form och innehåll. Det framgår av direktivet att det är fråga om en minimireglering, se t.ex. reglerna om vad årsredovisningen minst ska innehålla (artikel 22.2) och om möjligheten för medlemsstaterna att ställa strängare krav på fonder som ska marknadsföras till icke-professionella kunder (artikel 43). Sammanfattningsvis finns det alltså inget i som hindrar att krav på information om hållbara investeringar tas in i fondernas informationsbroschyr och årsberättelse.