prop · H403132 · 2017-03-06 00:00:00 — Ingripande enligt paragrafen kan alltså ske om produkten i alla avseen- den uppfyller de krav som följer av lagen eller med stöd av lagen medde- lade föreskrifter, men det ändå finns rimliga skäl att anta att produkterna i fråga utgör en allvarlig risk för människors hälsa. Som framgår av 16 § är tillverkare, importörer och distributörer av e-cigaretter eller påfyll- ningsbehållare skyldiga att underrätta om bl.a. misstänkta brister hos produkterna. I fråga om innebörden av begreppet Prop. 2016/17:132 distributör, se kommentaren till 15 §. Paragrafens andra stycke stadgar en skyldighet för Folkhälsomyndig- heten att underrätta kommissionen och de behöriga myndigheterna i andra medlemsstater om provisoriska åtgärder enligt första stycket vid- tas. Kommissionen ska därefter meddela om den anser att åtgärden är motiverad, varefter myndigheten enligt tredje stycket ska pröva om åtgärden ska bestå. Av 34 § framgår att beslut får förenas med vite. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.16. Enligt paragrafen får en tillsynsmyndighet förena beslut om föreläggande och förbud med vite. Vitet får inte förvandlas till fängelse. I fråga om bestämmande av vitesbelopp och utdömande av sådana viten m.m. gäller lagen (1985:206) om viten. Enligt denna prövas frågor om utdömande av vite av förvaltningsrätt efter ansökan av den myndig- het som förelagt vitet. Rätt till upplysningar och tillträde Av paragrafen framgår att en tillsynsmyndighet har rätt att få de upplys- ningar, handlingar, varuprover och annat material som behövs för att myndigheten ska kunna utöva sin tillsyn. För att möjliggöra att en till- synsmyndighet får den information som behövs, för det fall fler än en tillsynsmyndighet har utsetts, finns i 30 § en bestämmelse om en ömse- sidig underrättelseskylighet för kommunen och . Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.2. Enligt 35 § har en tillsynsmyndighet rätt att på begäran få ta del av t.ex. handlingar och varuprover. I paragrafen kompletteras denna rätt av en befogenhet för tillsynsmyndigheterna att få tillträde till områden m.m. som berörs av lagen eller föreskrifter meddelade med stöd av denna samt rätt att där göra undersökningar och ta prover. Det betalas inte ersättning för uttagna prov. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om kontrollköp av e-cigaretter och påfyllningsbehållare. Bestämmelserna motsvarar de möjligheter som kommunen har att genomföra kontrollköp av folköl, tobak och receptfria läkemedel i syfte att kontrollera att den som lämnar ut dessa varor för- vissar sig om att mottagaren har uppnått den ålder som lagen föreskriver (jfr prop. 2013/14:56). Enligt första stycket får kommunen göra kontrollköp för att undersöka om näringsidkaren förvissar sig om att konsumenten har uppnått den ålder som anges i 17 §. I 17 § anges att e-cigaretter och påfyllningsbe- hållare inte får säljas till den som inte har fyllt . Syftet med kontroll- köpet är att ge underlag för ett efterföljande samtal mellan kommunens representant och försäljaren om skyldigheten att förvissa sig om att mottagaren har fyllt samt vikten av att fullgöra denna skyldighet. I denna dialog kan kommunen förvissa sig om att näringsidkaren har för- stått regelverket på området och utveckla skälen till varför det finns en åldersgräns för köp av e-cigaretter och påfyllningsbehållare. Vidare kan kommunen informera om riskerna med att inte begära t.ex. legitimation. Det kan i förlängningen medföra att försäljning sker till någon som är , vilket är straffbart enligt 42 § andra stycket. Näringsidkaren kan ta upp eventuella problem med att uppfylla förvissandekravet samt dela med sig av sina erfarenheter på området. De som anlitas för att ut- föra kontrollköpen ska vara personer som har fyllt och därmed upp- nått föreskriven ålder. Det innebär att det inte kan bli fråga om någon brottsprovokation. Då kontrollköpen är ett verktyg för att se till att åldersgränsen upprätthålls, är det ändamålsenligt att den som utför kon- trollköpet har ett ungdomligt utseende. Enligt andra stycket får kontrollköp genomföras utan att näringsidka- ren underrättas i förväg om kontrollköpet. För att kontrollköpet som metod ska vara effektiv, fordras att hela köpet genomförs utan att till- synsmyndigheten ger sig till känna. Bestämmelsen ger alltså kommunen rätt att genomföra kontrollköpet dolt för den näringsidkare som åtgärden utförs hos och för den som faktiskt har att hantera köpet. efter ett genomfört kontrollköp ska kommunen underrätta näringsidkaren om kontrollköpet. I kontrollköpet som metod ingår att kommunen efter ett genomfört köp gör en individuell uppföljning med den som åtgärden riktas mot. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.2. Paragrafen innehåller en begränsning vad avser möjligheterna att rikta administrativa sanktioner mot en näringsidkare som vid ett kontrollköp enligt 37 § inte förvissar sig om kundens ålder. Bakgrunden till de mot- svarande bestämmelser som finns i tobakslagen, alkohollagen och lagen om handel med vissa receptfria läkemedel redovisas närmare i prop. 2013/14:56 s. 20 ff. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.2. Av paragrafen följer att på begäran av kommunen ska lämna handräckning enligt 36 §. I paragrafen anges också när Polis- myndighetens biträde kan begäras. En sådan begäran får endast göras om sådana särskilda omständigheter som gör att det kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att polisens särskilda befogenheter att använda våld enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas eller att det annars föreligger synnerliga skäl. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.2. I paragrafens första stycke föreskrivs ett förbud mot att obehörigen röja eller på annat sätt utnyttja information om yrkeshemligheter eller affärs- förhållanden som förekommer i ett tillsynsärende enligt lagen. stycket följer att OSL ska tillämpas i det allmännas 30 kap. 23 och 27 §§ OSL finns bestämmelser om sekretess för bl.a. enskilds affärs- eller driftförhållanden i tillsynsverksamhet vid statliga och kommunala myndigheter. Förbudet i första stycket riktar sig alltså mot personer som inte omfattas av sekretesslagstiftningen, t.ex. privat- rättsliga subjekt som biträder med vissa analyser. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.5. Paragrafen reglerar överklaganden av kommunens beslut enligt lagen och beslut om förelägganden, förbud och viten. Dessa beslut överklagas till förvaltningsrätt som första instans. Vid över- klagande till kammarrätten krävs det prövningstillstånd. Konsumentom- budsmannens beslut om förelägganden och vite i fråga om marknads- föring av e-cigaretter eller påfyllningsbehållare överklagas enligt 51 § marknadsföringslagen till Patent- och (se 27 § första stycket). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.5. Bestämmelsen i det första stycket innebär att det är förknippat med straff- ansvar att uppsåtligen tillhandahålla konsumenter på marknaden förpack- ningar till e-cigaretter eller påfyllningsbehållare som saknar innehållsde- klaration eller om innehållsdeklarationen inte uppfyller de föreskrifter om deklarationens innehåll och utformning som har meddelats. svarande sätt är det straffbart att uppsåtligen tillhandahålla konsumenter på marknaden förpackningar till sådana produkter som saknar hälsovar- ning eller om varningen inte uppfyller de föreskrifter om utformningen av varningen som har meddelats. Det är också förknippat med straff- ansvar att uppsåtligen sälja e-cigaretter och påfyllningsbehållare i strid med ett försäljningsförbud som en kommun meddelat med stöd av 32 §. Straffskalan för dessa gärningar är böter eller fängelse i högst sex Bestämmelsen i det andra stycket innebär att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbudet att i näringsverksamhet sälja eller på annat sätt lämna ut e-cigaretter eller påfyllningsbehållare till den som inte har fyllt ska dömas till böter eller fängelse . Till samma påföljd ska den dömas som uppsåtligen eller av oaktsamhet 2016/17:132 lämnar ut en e-cigarett eller påfyllningsbehållare trots att det finns sär- skild anledning att anta att produkten är avsedd att lämnas över till någon som inte har fyllt . Bestämmelsen innebär vidare att den som upp- såtligen eller av oaktsamhet bedriver detaljhandel med e-cigaretter eller påfyllningsbehållare, utan att först ha anmält handeln till den kommun där försäljningen ska ske, ska dömas till böter eller fängelse . Straffbestämmelsen reglerar i denna del endast de fall då en näringsidkare säljer e-cigaretter eller påfyllningsbehållare utan att först ha anmält försäljningen till den kommun där försäljningen ska ske. Att inte ha skickat in egenkontrollprogram eller de övriga uppgifter som behövs för kommunens tillsyn omfattas inte av straffansvaret. Om näringsidkaren inte fullföljer sin anmälan kan kommunen använda sig av de administrativa sanktionerna i 31 och 32 §§. Av bestämmelsen i det tredje stycket framgår att gärning som är att anse som ringa inte ska föranleda straffansvar. Utrymmet att bedöma en gärning som består i försäljning till någon som inte har fyllt som ringa är mycket begränsat. Detta har sin bakgrund främst i att det enligt 17 § första stycket föreligger en skyldighet för den som lämnar ut e-ciga- retter eller påfyllningsbehållare i näringsverksamhet att förvissa sig om att mottagaren har uppnått . När det gäller försäljning utan att anmälan har gjorts kan det t.ex. röra sig om situationer som avser en enstaka e-cigarett eller påfyllningsbehållare och särskilda omständigheter inte motiverar annat. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6. Av paragrafen följer att straff enligt 42 § inte får ådömas för en gärning som omfattas av ett vitesförbud eller vitesföreläggande som meddelats med stöd 34 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6. I paragrafen införs en möjlighet att förverka e-cigaretter och påfyllnings- behållare som varit föremål för brott enligt lagen (se 42 §) eller deras värde samt utbyte av sådant brott, om det inte är uppenbart oskäligt. Ett förverkande förutsätter att den gärning som begåtts är ett brott enligt de principer som 1 kap. 1 § ger uttryck för. dock inte nödvändigt att gärningen har lett till lagföring. kan alltså ske även om gärningsmannen inte har uppnått straffbarhets- Med utbyte av brott förstås detsamma som i . Ett förverkande ska inte ske i de fall där ett förverkande är uppenbart Om ett förverkande framstår som alltför betungande mot bak- grund av brottet eller om ett förverkande annars är påfallande oskäligt bör förverkande kunna underlåtas eller jämkas till att avse endast en del av ett varuparti eller dess värde. Förverkande bör dock inte underlåtas eller jämkas om det rör sig om e-cigaretter eller påfyllningsbehållare som brister i föreskrivna krav i sådan mån att det krävs omfattande rättelse- åtgärder för att få produkterna förenliga med kraven. intresset ska därvid väga tyngre än skyddet mot alltför betungande för- Paragrafen behandlas i avsnitt 6.6. Vid införsel av e-cigaretter och påfyllningsbehållare i strid med bestäm- melsen om åldersgräns i 19 § kan straffrättsligt ansvar komma att utkrä- vas i enlighet med bestämmelserna i smugglingslagen. Paragrafen upply- ser därför om att det finns bestämmelser om ansvar för olovlig införsel av e-cigaretter och påfyllningsbehållare i smugglingslagen. Av paragrafen följer att kommunerna får ta ut avgifter för sin tillsyn av den som bedriver anmälningspliktig försäljning av e-cigaretter och påfyllningsbehållare. Storleken på avgifterna bestämmer varje kommun själv. Av 8 kap. 3 c § kommunallagen (1991:900) följer att kommuner enligt den s.k. självkostnadsprincipen inte får ta ut högre avgifter än som svarar mot kostnaderna för de tjänster eller nyttigheter som kommunen tillhandahåller. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.3. Enligt 5 § ska tillverkare och importörer av e-cigaretter och påfyllnings- behållare göra en produktanmälan till av sådana e-cigaretter och påfyllningsbehållare som de avser att tillhandahålla konsumenter på den svenska marknaden. Av förevarande paragraf följer att får ta ut avgifter för hanteringen av dessa upp- gifter. Avgifterna får täcka kostnaderna för att ta emot, lagra, hantera och analysera uppgifterna. I 48 § 12 ges regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att meddela föreskrifter om storleken på avgifterna. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.3. Paragrafen reglerar möjligheten för regeringen att meddela vissa före- skrifter av normgivningskaraktär liksom möjligheten för regeringen att bemyndiga en myndighet att meddela sådana föreskrifter. Övervägandena i fråga om de olika bemyndigandena finns i avsnitt 5.4 (produktanmälan), 5.5 (produktkrav), 5.6 (informationsblad), 5.7 (inne- hållsdeklaration), 5.9 (hälsovarning), 5.13 (rapporteringsskyldighet), 5.15 (system för informationsinsamling och underrättelseskyldighet), 6.3 (egenkontrollprogram), 6.4.2 (kostnader för provtagning m.m. och kon- trollköp) och 6.4.3 (avgifternas storlek). 2016/17:132 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Lagen träder i kraft . E-cigaretter och påfyllningsbehållare som har tillverkats eller övergått till fri omsättning före , och som inte uppfyller lagens krav, får fortsätta tillhandahållas konsumenter på den svenska marknaden efter ikraftträdandet, dock längst till och med . Bestäm- melsen baseras på artikel 30 b i tobaksproduktdirektivet och har justerats med hänsyn till att lagen träder i kraft än vad direktivet föreskriver. E-cigaretter och påfyllningsbehållare som upp- fyller lagens krav och som har tillandahållits konsumenter på marknaden före ikraftträdandet av lagen träffas inte av övergångsbestämmelsen. Sådana produkter får fortsätta tillandahållas konsumenter på marknaden efter . För e-cigaretter och påfyllningsbehållare som tillhandahållits konsu- menter på marknaden före ska tillverkare och importörer lämna in en anmälan enligt 5 § till . Bestämmelsen baseras på artikel 20.2 i tobaksprodukt- direktivet och har justerats med hänsyn till att lagen träder i kraft än vad direktivet föreskriver. Övergångsbestämmelsen innebär att tillverkare och importörer får till på sig att anmäla de e-cigaretter och påfyllningsbehållare som har tillhandahållits konsumenter på marknaden före . Om produkterna upp- fyller lagens krav får de fortsätta tillandahållas konsumenter på mark- naden efter . 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen En följdändring med anledning av regeringens proposition om kultur- miljöns mångfald (prop. 2012/13:96) görs i punkten 7. Rubriken för lagen om kulturminnen m.m. ändras till kulturmiljölagen. Ändringen i punkten 9 innebär att lagen blir tillämplig på e-cigaretter och påfyllningsbehållare som omfattas av lagen om elektroniska cigaret- ter och påfyllningsbehållare. Enligt 19 § i den lagen får e-cigaretter och påfyllningsbehållare föras in i landet endast av den som har fyllt . Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Ändringen innebär att lagen om elektroniska cigaretter och påfyllnings- behållare läggs till i uppräkningen av annan lagstiftning som innehåller bestämmelser om marknadsföring. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.9–5.11. Ändringen innebär att lagen om elektroniska cigaretter och påfyllnings- behållare läggs till i uppräkningen av de särskilda lagar enligt vilka marknadsstörningsavgift får åläggas vid en överträdelse. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.10. 10.4Förslaget till lag om ändring i radio- och tv-lagen (2010:696) 6 kap. 2 § Genom förslaget införs en ny punkt, punkten 5, i paragrafens andra stycke. Ändringen innebär att de möjligheter till produktplacering som bestämmelsens första stycke ger stöd för inte gäller program där det förekommer produktplacering av sådana e-cigaretter eller påfyllnings- behållare som avses i lagen om elektroniska cigaretter och påfyllnings- behållare. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.10 7 kap. 2 § Genom ändringen av paragrafen läggs sådana e-cigaretter och påfyll- ningsbehållare som avses i lagen om elektroniska cigaretter och påfyll- ningsbehållare till i den lista av produkter vars tillverkare eller säljare inte får sponsra program i tv-sändningar, sökbar text-tv eller i beställ-tv. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.11. 8 kap. 13 § Genom tillägget i bestämmelsen lämnas en upplysning om att det i 11 och 12 §§ lagen om elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare finns bestämmelser om förbud mot reklam för e-cigaretter och påfyllnings- behållare. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.10. 15 kap. 5 § Genom tillägget i bestämmelsen lämnas en upplysning om att det i 11 och 12 §§ lagen om elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare finns bestämmelser om förbud mot reklam för e-cigaretter och påfyllnings- behållare. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.10. 2016/17:132 15 kap. 9 § Genom ändringen av paragrafen läggs sådana e-cigaretter och påfyll- ningsbehållare som avses i lagen om elektroniska cigaretter och påfyll- ningsbehållare till i den listan av produkter vars tillverkare eller säljare inte får sponsra program i ljudradiosändningar. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.11. Europeiska unionens officiella tidning L 127/1 OCH RÅDETS DIREKTIV 2014/40/EU av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter och om upphävande av direktiv /37/EG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 53.1, 62 och 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)och rådets direktiv /37/EG (4) fastställer bestämmelser på unionsnivå om tobaksvaror. För att återspegla utvecklingen inom vetenskapen, på marknaden och på internationell nivå skulle väsentliga ändringar av det direktivet vara nödvändiga och det bör därför upphävas och ersättas med ett nytt direktiv. (2)I de rapporter om tillämpningen av direktiv /37/EG som kommissionen lade fram 2005 och 2007 identi fierade kommissionen områden inom vilka ytterligare åtgärder ansågs vara lämpliga för att den inre marknaden ska kunna fungera smidigt. för nya och identifierade hälsorisker tillhandahöll och 2010 vetenskapliga råd till kommissionen om rökfria tobaksvaror och tillsatser i tobak. genom fördes ett omfattande samråd med berörda parter, som följdes av riktade samråd med berörda parter och studier av externa konsulter. Medlemsstaterna rådfrågades under hela processen. och rådet har vid upp repade tillfällen uppmanat kommissionen att se över och uppdatera direktiv /37/EG. (3)På vissa av de områden som omfattas av direktiv /37/EG är medlemsstaterna, på grund av rättsliga för pliktelser eller i praktiken, förhindrade att anpassa sin lagstiftning till ny utveckling. Detta gäller särskilt reglerna om märkning, som innebär att medlemsstaterna inte har fått öka hälsovarningarnas storlek, ändra deras placering på ett enskilt paket (nedan kallad styckförpackning) eller ersätta vilseledande varningar om utsläppsnivåerna av tjära, nikotin och kolmonoxid. (1) EUT C 327, 12.11.2013, s. 65. (2) EUT C 280, 27.9.2013, s. 57. (3) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (4) och rådets direktiv /37/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror (EGT L 194, , s. 26). L 127/2 Europeiska unionens officiella tidning (4)På andra områden finns det fortfarande stora skillnader mellan de olika medlemsstaternas lagar och andra författ ningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter, vilket utgör hinder för att den inre marknaden fungerar smidigt. Med anledning av utvecklingen inom vetenskapen, på marknaden och på internationell nivå förväntas dessa skillnader öka. Detta gäller även elektroniska cigaretter och påfyllnings behållare för elektroniska cigaretter (nedan kallade påfyllningsbehållare), örtprodukter för rökning, ingredienser och utsläpp från tobaksvaror, vissa aspekter rörande märkning och förpackning samt gränsöverskridande distans försäljning av tobaksvaror. (5)Dessa hinder bör undanröjas och därför bör bestämmelserna om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter bli föremål för ytterligare tillnärmning. (6)Storleken på den inre marknaden för tobaksvaror och relaterade produkter, den allt mer vanligen förekommande företeelsen att tillverkare av tobaksvaror koncentrerar tillverkningen för hela unionen till endast ett fåtal anlägg ningar i unionen samt den betydande gränsöverskridande handel med tobaksvaror och relaterade produkter som blir följden, gör att antagandet av verkningsfullare lagstiftningsåtgärder snarare bör genomföras på unionsnivå än på nationell nivå, så att den inre marknaden kan fungera smidigt. (7)Lagstiftningsåtgärder på unionsnivå är också nödvändiga för att genomföra () ramkonvention om tobakskontroll (nedan kallad ramkonventionen) , vars bestämmelser unionen och dess medlemsstater är bundna av. Ramkonventionens bestämmelser om reglering av tobaksvarors innehåll, regle ring av information om tobaksvaror, förpackning och märkning av tobaksvaror, tobaksreklam, marknadsföring och sponsring och olaglig handel med tobaksvaror är av särskild betydelse. Vid ett antal konferenser antog parterna i ramkonventionen, inbegripet unionen och dess medlemsstater, i samförstånd en uppsättning riktlinjer för genom förandet av ramkonventionens bestämmelser. (8)I enlighet med artikel 114.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) bör utgångspunkten för lagstiftningsförslag vara en hög hälsoskyddsnivå och framförallt bör ny utveckling som grundas på veten skapliga fakta särskilt beaktas. Tobaksvaror är inte vanliga varor och med hänsyn till tobakens särskilt skadliga verkningar på människors hälsa, bör hälsoskydd ges hög vikt, särskilt för att minska förekomsten av rökning bland ungdomar. (9)Det är nödvändigt att fastställa ett antal nya definitioner för att säkerställa att detta direktiv tillämpas på ett enhetligt sätt av medlemsstaterna. När olika skyldigheter enligt detta direktiv gäller för olika produktkategorier och den relevanta produkten omfattas av mer än en av de kategorierna (t.ex. pipa, rulltobak), bör de strängare skyldigheterna tillämpas. (10)I direktiv /37/EG fastställs högsta tillåtna nivåer för halterna av tjära, nikotin och kolmonoxid i cigaretter, vilka även bör tillämpas för cigaretter som exporteras från unionen. Dessa högsta tillåtna halter och detta synsätt är fortsatt giltiga. (11)Vid mätningen av halterna av tjära, nikotin och kolmonoxid från cigaretter (nedan kallade utsläppsnivåer) bör de internationellt erkända ISO-standarderna användas som referens. Kontrollprocessen bör vara skyddad mot påverkan från tobaksindustrin genom att oberoende laboratorier används, inbegripet statliga laboratorier. Medlemsstaterna bör kunna utnyttja laboratorier i andra av unionens medlemsstater. För andra utsläpp från tobaksvaror finns det inga internationellt överenskomna standarder eller undersökningar för att kvantifiera de högsta tröskelvärdena. Det pågående arbetet på internationell nivå för att utveckla sådana standarder eller undersökningar bör uppmuntras. (12)Vad gäller fastställandet av högsta utsläppsnivåer kan det bli nödvändigt och lämpligt att minska utsläppsnivåerna för tjära, nikotin och kolmonoxid eller att fastställa högsta tröskelvärden för utsläpp från tobaksvaror, med hänsyn till deras toxicitet och beroendeframkallande egenskaper. Europeiska unionens officiella tidning L 127/3