prop · H403182 · 2017-05-02 00:00:00 — Det står klart att ger ett större utrymme att bevara tillståndsplikten inom den offentliga sektorn än inom den privata. Inom ramen för den pågående utredningen finns möjlighet att överväga såväl vilka behov av förändringar som kan finnas för den offentliga sektorn i förhållande till , som de mer komplexa frågorna kring konsekvenserna på det området. Regeringen kommer därför att återkomma till dessa frågor i samband med beredningen av utredningens förslag. Sammantaget instämmer regeringen i promemorians bedömning att undantaget från lagens tillämpningsområde inte bör omfatta myndigheter. Detta innebär att myndigheters användning av kamerautrustade drönare som huvudregel kommer att kräva tillstånd från . Vissa remissinstanser, bl.a. Datainspektionen, och , efterlyser förtydliganden av vad som gäller när en myndighet anlitar en privat aktör för kameraövervakningsbehov. För kameraövervakningslagens effektivitet är det givetvis viktigt att det är tydligt vem som har ansvaret för att övervakningen uppfyller lagens krav. I 17 § kameraövervakningslagen anges därför att en ansökan om tillstånd bl.a. ska innehålla uppgift om och beskrivning av den som ska bedriva kameraövervakningen och i förekommande fall den som ska ta hand om övervakningen för tillståndshavarens räkning. Vid kameraövervakning får den som bedriver övervakningen anses vara den som bestämmer ändamålet med övervakningen och därmed även ansvarar för övervakningen. Det kan även vara flera som tillsammans bedriver 2016/17:182 övervakningen (prop. 2012/13:115 s. 50). Att en myndighet som bedriver kameraövervakningen överlåter det faktiska handhavandet av övervakningen till någon annan, som inte omfattas av lagens krav på tillstånd, innebär alltså inte att myndigheten på så sätt kan undgå regleringen i kameraövervakningslagen. Det kan dock vara så att det inte är myndigheten som har bestämt ändamålet med övervakningen. Detta kan exempelvis vara fallet när en myndighet köper redan tagna bilder av t.ex. ett produktionsbolag eller från en frilansande drönarfotograf. I en sådan situation krävs alltså inte något tillstånd. Bedömningen kan däremot bli annorlunda om myndigheten på förhand har bestämt de närmare riktlinjerna för uppdraget. Det blir alltså de faktiska omständigheterna i det enskilda fallet som avgör vem det är som bestämmer ändamålet med övervakningen och därmed även frågan om övervakningen är tillståndspliktig. Skyddet för enskildas personliga integritet säkerställs genom bestämmelserna i personuppgiftslagen Att undanta den privata sektorns användning av kamerautrustade drönare från kameraövervakningslagens tillämpningsområde innebär inte att användningen blir oreglerad och därmed alltid tillåten. Konsekvensen av förslaget är i stället att regleringen i personuppgiftslagen blir tillämplig. Personuppgiftslagen syftar till att skydda enskilda personer mot att deras personliga integritet kränks genom en behandling av personuppgifter. En personuppgift är all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Bild- och ljudupptagning är också personuppgifter förutsatt att personen kan identifieras med hjälp av ljuden eller bilden. Lagen reglerar själva hanteringen av personuppgifter oavsett om hanteringen är harmlös eller kan anses som känslig från integritetssynpunkt. Den omfattar – med få undantag – all användning av personuppgifter oavsett syfte, omfattning och art. De begränsningar i fråga om kameraövervakningslagens tillämpningsområde när det gäller helt privat behandling av personuppgifter gäller även vid tillämpningen av PUL. De grundläggande kraven på behandling av personuppgifter anges i 9 §. För att en viss behandling ska vara tillåten krävs inte bara att behandlingen utförs i enlighet med dessa krav utan behandlingen måste också kunna hänföras till något av de fall som anges i 10 § PUL. Bestämmelsen innehåller en uttömmande uppräkning av i vilka fall behandling av personuppgifter är tillåten utan den registrerades samtycke. Kan behandlingen inte hänföras till något av de fall som anges där, är behandlingen otillåten. Enligt 5 a § PUL, den s.k. missbruksregeln, behöver de flesta av lagens regler, bl.a. 9 och 10 §§, inte tillämpas på behandling av personuppgifter som inte ingår i eller är avsedda att ingå i en samling av personuppgifter som har strukturerats för att påtagligt underlätta sökning efter eller sammanställning av personuppgifter. Behandling av personuppgifter som faller in under missbruksregeln får dock inte utföras om behandlingen innebär en kränkning av enskildas personliga integritet. De personuppgifter som behandlas vid kameraövervakning är normalt inte strukturerade på ett sådant sätt som avses i missbruks- regeln (prop. 2012/13:115 s. 31). definieras i 3 § i lagen och omfattar i detta avseende bl.a. all registrering av identifierbara personer med kameran, oavsett om inspelning eller Om inspelning eller fotografering sker får inte det upptagna materialet behandlas på ett sätt som innebär en kränkning av den registrerades personliga integritet. Flera remissinsatser, bl.a. Datainspektionen och JO, riktar kritik mot att förslaget försämrar skyddet för den personliga integriteten. konstaterats i avsnitt 8.1 innebär den nuvarande regleringen i kamera- övervakningslagen att användningen av kameraförsedda drönare försvåras i en utsträckning som inte är motiverad från integritets- Syftet med regeringens förslag är att skapa en mer ändamålsenlig reglering som tillåter användning av tekniken i större För att åstadkomma detta måste det ske en förändring av de regler som syftar till att skydda den personliga integriteten, men det är förstås av avgörande betydelse att skyddet även fortsättningsvis är När det gäller missbruksregeln uttalades i dess förarbeten att bestämmelsen bygger på en intresseavvägning där den registrerades intresse av en fredad, privat, sfär vägs mot andra motståenden intressen i det enskilda fallet (propositionen Översyn av personuppgiftslagen, 2005/06:173 s. 26–27). Vidare angavs att de grundläggande kraven i 9 § och bestämmelserna om när behandling är tillåten i 10 § PUL, kan tas som utgångspunkt för bedömningen av om en behandling av personuppgifter innebär en kränkning av den registrerades personliga Har dessa regler följts, även om de i det enskilda fallet inte är tillämpliga på behandlingen, kan behandlingen inte betraktas som en I förarbetena uttalades också att bedömningen av vad som är en kränkning inte ska göras schablonartat enbart utifrån vilka uppgifter som behandlas utan måste ta sin utgångspunkt i t.ex. vilket sammanhang uppgifterna förekommer, för vilket syfte de behandlas, vilken spridning de har fått eller har riskerat att få samt vad behandlingen kan leda till s. 27). års kameraövervakningslag reglerades kameraövervakning av platser dit allmänheten inte har tillträde genom missbruksregeln i I Datainspektionens praxis tillämpades regleringen på ett sätt som liknade det vid tillståndsprövningen enligt dåvarande 6 § lag om allmän kameraövervakning. Det gjordes med andra ord en integritetsintresset i det enskilda fallet (prop. 2012/13:115 s. 76). denna prövning beaktade Datainspektionen bl.a. övervakningen, behovet av övervakningen, graden av integritetsintrång, alternativa möjligheter till kameraövervakning, tiden och omfattningen av övervakningen, vilken information som gavs till de enskilda, bevarandetid och tillgång till eventuellt inspelat material (En ny kameraövervakningslag, SOU 2009:87, s. 83–84). Att dessa faktorer har stor betydelse vid bedömningen av om kameraövervakning i det enskilda fallet kan anses utgöra en kränkning enligt personuppgiftslagens missbruksregel har bekräftats i Högsta förvaltningsdomstolens praxis (HFD 2011 ref. 77). I målet, som avsåg en hyresvärds i ett flerfamiljshus, 2016/17:182 domstolen att sådan kameraövervakning generellt måste betraktas som ett intrång i såväl de boendes som de besökandes personliga integritet. För att en sådan övervakning inte ska vara kränkande i den mening som avses i missbruksregeln, ansåg att det bör krävas att det i det enskilda fallet står klart att det finns ett påtagligt behov av övervakningen och att detta väger tyngre än den enskildes intresse av att inte bli övervakad. Vid införandet av kameraövervakningslag ansåg den dåvarande regeringen i och för sig att förutsättningarna för kameraövervakning av platser dit allmänheten inte har tillträde borde komma till uttryck på ett tydligare sätt än genom missbruksregeln. Regeringen uttalade emellertid att det fanns skäl som talade för att missbruksregeln i praktiken gav ett tillfredsställande skydd (prop. 2012/13:115 s. 76–77). En tillämpning av missbruksregeln i personuppgiftslagen innebär att en bedömning av huruvida en kameraövervakning är kränkande eller inte, och därmed tillåten, behöver ske inför varje användning. hanteringsreglerna i personuppgiftslagen följts, trots att de i och för sig inte är tillämpliga, kan det som utgångspunkt inte vara fråga om missbruk av personuppgifter. Dessa regler innebär bl.a. att behandlingen måste ske med den enskildes samtycke eller vara nödvändig för något av de ändamål som anges i lagen, t.ex. ett berättigat intresse som väger tyngre än den enskildes intresse av skydd mot kränkning av den Vidare innebär reglerna bl.a. att personuppgifter inte får bevaras längre än vad som är nödvändigt samt att den enskilde Ett exempel på en sådan kränkning som missbruksregeln skyddar mot är användning av drönartekniken i syfte att övervaka människor utan att de har möjlighet att upptäcka det. Det ankommer således på den som använder drönarteknik att göra det på ett öppet sätt och vidta andra åtgärder som säkerställer att användningen inte leder till men för någon Detta kan bl.a. ske genom en tydlig märkning av vem drönaren tillhör, att information lämnas till enskilda i det närbelägna området och att positionsljus används om det är mörkt. Regleringen tillåter inte heller att tekniken används för personövervakning i icke-legitima syften. Mot den bakgrunden gör regeringen bedömningen att missbruksregeln i personuppgiftslagen ger enskilda ett fullgott skydd mot Datainspektionen anser att förslaget omöjliggör en effektiv tillsyn bl.a. eftersom en borttagen tillståndsprövning hämmar kontrollen över De regler om tillsyn som blir tillämpliga är emellertid desamma som gäller för annan personuppgiftsbehandling. bl.a. att inspektionen har rätt att få tillgång till de personuppgifter som behandlas, upplysningar om och dokumentation av behandlingen av personuppgifter och säkerheten vid denna, samt tillträde till lokaler som har anknytning till behandling av personuppgifter (se vidare avsnitt 4.5). I det sammanhanget har Datainspektionen, i sin ställning som tillsynsmyndighet över lagen, en viktig roll att fylla. förebyggande åtgärder i form av information och vägledning kommer naturligt att utgöra en viktig del av tillsynen när det gäller Sådana åtgärder är en integrerad del av arbetssättet hos Datainspektionen och utgör ett viktigt medel i myndighetens uppgift att verka för att enskilda inte kränks genom behandling av personuppgifter. Myndigheten har därutöver flera olika sätt att uppmärksamma och i efterhand komma till rätta med otillåten personuppgiftsbehandling (se avsnitt 4.5). Som exempel kan nämnas inspektioner riktade mot vissa särskilda branscher eller mot nya företeelser inom en viss sektor. Som några remissinstanser efterfrågat finns även möjlighet för Datainspektionen, mot bakgrund av personuppgiftslagen, att ge en mer utförlig redogörelse för vilka aspekter som privata aktörer bör beakta vid tillämpningen av densamma. Vidare kommer den nya EU-rättsliga dataskyddsregleringen att ersätta Detta kommer, som Datainspektionen anför, förmodligen innebära att ett generellt krav på tillstånd inte längre kan behållas för den privata sektorn. Den ordning som gäller för tillsyn över behandling av personuppgifter i allmänhet kommer då sannolikt att bli tillämplig för all kameraövervakning inom den privata sektorn. kan konstateras att, jämfört med personuppgiftslagen, innebär dataskyddsförordningen i vissa avseenden strängare krav för den som Utöver tillsynsmyndighetens befogenheter kan den som behandlar personuppgifter i strid med missbruksregeln i personuppgiftslagen bli skadeståndsskyldig och i vissa fall också dömas till straff. Kompletterande skydd finns dessutom genom bestämmelser om bl.a. kränkande fotografering och ofredande. Regeringen anser det angeläget att lagstiftningen ger goda möjligheter att använda ny teknik som kamerautrustade drönare men att den ger ett starkt skydd mot integritetskränkande övervakning. Även med beaktande av vad remissinstanserna har anfört i denna del instämmer regeringen i promemorians bedömning att regleringen i personuppgiftslagen innebär ett fullgott integritetsskydd för enskilda mot Det bör, som Lagrådet påpekar, understrykas att användare av drönare även fortsättningsvis är skyldiga att följa den skyddsreglering som gäller i övrig, t.ex. reglerna om luftfartssäkerhet och skydd av geografisk information samt reglerna i skyddslagen och säkerhetsskyddslagen (se avsnitt 6.2 och 6.3). Några remissinstanser, bl.a. Försvarsmakten, LRF och , framhåller att förslaget även bör ta hänsyn till andra intressen än skyddet för den personliga integriteten, t.ex. skyddet av skyddsobjekt, egendom kameraövervakningslagen är emellertid att skydda enskilda mot otillbörliga intrång i den personliga integriteten. Behovet av regler till skydd för dessa intressen bör således övervägas i ett annat sammanhang. När det gäller skyddsobjekt och skyddsvärd verksamhet, som Försvarsmakten uppmärksammar, har regeringen gett en parlamentariskt sammansatt kommitté i uppdrag att kartlägga det regelverk som syftar till att skydda totalförsvarsverksamhet mot yttre hot (Fö 2017:02, dir. 2017:31). Kommittén ska bl.a. analysera vissa frågor som rör skyddslagen och skyddsförordningen (2010:523), däribland om det finns skäl att utöka en skyddsvakts befogenhet vid skyddet av 2016/17:182 verksamheten vid ett sådant objekt. Uppdraget ska, när det gäller de frågor som rör skyddslagstiftningen, redovisas . Det finns inte förutsättningar att i detta lagstiftningsärende behandla frågan om särskild auktorisation för piloter som använder sig av kameraförsedda drönare som och föreslår i sina yttranden över promemorian. Detsamma gäller det undantag från tillståndsplikten som föreslås av LRF och LRF Skogsägarna. I promemorian föreslås att kameraövervakningslagen inte ska gälla vid kameraövervakning som bedrivs med en övervakningskamera som är uppsatt på ett obemannat luftfartyg, om övervakningen bedrivs av någon annan än en myndighet. Som Datainspektionen uppmärksammar kan den föreslagna lydelsen leda till gränsdragningsproblem eller öppna upp för ett kringgående av lagen om en kamerautrustad drönare i sin tur är uppsatt eller mer varaktigt placerad på en byggnad eller tak och därifrån övervakar en plats dit allmänheten har tillträde. Undantaget syftar inte till att träffa sådan övervakning. Mot den bakgrunden föreslår regeringen att bestämmelsen i stället utformas med undantaget från tillståndsplikten i 10 § första stycket 6 kameraövervakningslagen, som gäller övervakning som Försvarsmakten bedriver bl.a. från luftfartyg, som förebild. Genom att det anges att övervakningen ska ske från ett obemannat luftfartyg tydliggörs att bestämmelsen inte omfattar en kamerautrustad drönare som mer varaktigt är placerad på annan plats, t.ex. ett tak. Övervakningen bör i sådana fall anses ske från taket och omfattas alltså inte av undantagsbestämmelsen. Regeringen anser, till skillnad från i , att det inte finns skäl att i förtydligande syfte i bestämmelsen ange ytterligare krav på hur övervakningen ska utföras. Regeringens förslag: Den nya bestämmelsen i kameraövervakningslagen ska träda i kraft . Beslut om tillstånd till sådan kameraövervakning som undantas från kameraövervakningslagens tillämpningsområde ska upphöra att gälla, om de har meddelats före ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser yttrar sig inte särskilt i Transportstyrelsen betonar att det är av stor vikt ändringen genomförs så snart som möjlig. Missing People , , och , anser att möjligheten att ge bestämmelsen retroaktiv verkan bör Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att det finns goda Prop. 2016/17:182 förutsättningar att använda kamerautrustade drönare för berättigade Förslaget bör därför träda i kraft , vilket bedöms vara . Att ge undantaget retroaktiv verkan, som några remissinstanser efterfrågar, skulle innebära att lagstiftaren i efterhand ändrar de rättsliga förutsättningarna för användningen av kameror uppsatta på drönare. Det skulle också innebära att ansvaret för tillsynen i efterhand flyttas från länsstyrelserna till Datainspektionen. Med hänsyn till den rättsosäkerhet en sådan ordning skulle innebära anser regeringen att bestämmelsen inte bör ges retroaktiv verkan. Det är viktigt för både användarna av drönartekniken och tillsynsmyndigheterna att det är tydligt vilket regelverk som ska tillämpas efter ikraftträdandet. Den som har fått tillstånd enligt den nuvarande ordningen kommer i regel ha rätt att använda kameran på ett mer flexibelt sätt vid en tillämpning av regleringen i personuppgiftslagen. Om beslut om tillstånd enligt kameraövervakningslagen skulle fortsätta att gälla skulle användarna därför riskera att bli begränsade av olika villkor i besluten på ett sätt som inte är motiverat. Dessutom skulle fördelningen av tillsynsansvaret mellan Datainspektionen och länsstyrelserna riskera att bli otydlig och svår att hantera i praktiken. Det bör därför införas en övergångsbestämmelse som klargör att beslut om tillstånd till sådan kameraövervakning som undantas från lagens tillämpningsområde upphör att gälla, om de har meddelats före ikraftträdandet. Det blir därmed regleringen i personuppgiftslagen som kommer att gälla i stället. Regeringens bedömning: Förslaget bedöms inte medföra några ekonomiska konsekvenser för det allmänna. Förslaget innebär regelförenklingar för enskilda och företag och bedöms medföra positiva konsekvenser för sysselsättningen, framför allt hos små företag som inriktar sig på användning eller utveckling av Förslaget innebär en lämplig avvägning mellan intresset av att använda drönartekniken för berättigade ändamål och skyddet för den Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Datainspektionen anser att en effektiv tillsyn inte kommer kunna bedrivas eftersom myndigheten inte tillförs några Skälen för regeringens bedömning: Det är länsstyrelserna som utövar tillsyn över att kameraövervakningslagen följs på platser dit allmänheten har tillträde. Det aktuella förslaget innebär att den privata sektorns användning av kamerautrustade drönare i stället ska regleras genom personuppgiftslagen, vilket medför att tillsynsansvaret övergår till Länsstyrelserna kommer inte heller att handlägga 2016/17:182 ärenden om tillstånd för kameraövervakning med sådana drönare. Detta torde utgöra en högst begränsad del av länsstyrelsernas verksamhet varför förslaget påverkar situationen för länsstyrelserna ytterst marginellt. Den främsta tillsynsåtgärden kommer sannolikt att bestå i informationsinsatser, en åtgärd som utgör en stor och integrerad del i Datainspektionens verksamhet. Regeringen anser därför att de tillsynsuppgifter som tillförs Datainspektionen får anses begränsade och bedöms kunna utföras inom befintlig budget. Därtill kommer att Utredningen om kameraövervakningslagen – brottsbekämpning och integritetsskydd (Ju 2015:14) har i uppdrag att analysera om tillsynsansvaret på kameraövervakningsområdet behöver anpassas med anledning av den nya EU-rättsliga dataskyddsregleringen och bedöma vilka ekonomiska konsekvenser detta skulle innebära för de berörda myndigheterna. Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . Förslaget innebär regelförenklingar för enskilda och företag eftersom det inte längre behövs tillstånd till kameraövervakning vid användningen av kamerautrustade drönare. Förslaget får positiva effekter för små företags konkurrensförmåga och villkor i förhållande till större företag, i den mån tillståndsförfarandet har varit en begränsande faktor för dessa. Förslaget bedöms också medföra positiva konsekvenser för sysselsättningen, framförallt hos små företag som inriktar sig på användning eller utveckling av drönarteknik. En prövning av förutsättningarna att använda kamerautrustade drönare i enlighet med regleringen i personuppgiftslagen ger enskilda ett fullgott skydd mot integritetskränkande övervakning. Ytterligare skydd finns genom bestämmelser om bl.a. kränkande fotografering och ofredande. Förslaget innebär därför en lämplig avvägning mellan intresset av att använda drönartekniken för berättigade ändamål och skyddet av den personliga integriteten. Förslag till lag om ändring i kameraövervakningslagen (2013:460) Lagen gäller inte vid kameraövervakning som sker från ett obemannat luftfartyg, om övervakningen bedrivs av någon annan än en myndighet. I paragrafen, som är ny, görs undantag från kameraövervakningslagens tillämpningsområde för kameraövervakning från obemannade luftfartyg som bedrivs av någon annan än en myndighet. kommer i stället att omfattas av regleringen i personuppgiftslagen. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Begreppet luftfartyg finns även i 10 § första stycket 6 och har samma innebörd som i luftfartslagen (2010:500). Ett obemannat luftfartyg saknar bemanning av en pilot och fjärrstyrs i stället exempelvis från en plats på marken eller programmeras att automatiskt flyga till en viss plats eller enligt en given rutt. Begreppet drönare brukar användas som ett samlingsbegrepp för dessa farkoster. Genom att det anges att övervakningen ska ske från ett obemannat luftfartyg begränsas tillämpningsområdet för bestämmelsen till att huvudsakligen omfatta den kameraövervakning som sker när drönaren är i luften. Kameraövervakning som sker med hjälp av en drönare som mer varaktigt är placerad t.ex. på ett tak omfattas alltså inte av undantagsbestämmelsen. Kameraövervakningslagen gäller även fortsättningsvis för myndigheters kameraövervakning med drönare. För andra aktörers användning av kamerautrustade drönare gäller i stället personuppgiftslagens bestämmelser. Sammanfattning av promemorian Kameraövervakningslagen och möjligheterna att använda drönare för berättigade ändamål I promemorian föreslås att kameraövervakningslagen (2013:460) inte ska tillämpas vid kameraövervakning som bedrivs med en övervakningskamera som är uppsatt på ett obemannat luftfartyg, en s.k. drönare, om övervakningen bedrivs av någon annan än en myndighet. Detta innebär att personuppgiftslagen (1998:204) i stället ska tillämpas och att något tillstånd inte kommer att krävas vid sådan övervakning. Syftet med förslaget är att säkerställa att kamerautrustade drönare kan användas för berättigade ändamål som ett starkt integritetsskydd garanteras. Regleringen i personuppgiftslagen innebär att det inte kommer att vara tillåtet att använda drönare på ett sätt som medför kränkningar av den personliga integriteten. Detta betyder att den som använder kamerautrustade drönare måste vidta åtgärder för att undvika integritetskränkningar, t.ex. genom att se till att övervakning endast sker för legitima ändamål och på ett öppet sätt. Datainspektionen utövar tillsyn över att reglerna i personuppgiftslagen följs. Lagförslaget föreslås träda i kraft . Förslag till lag om ändring i kameraövervakningslagen (2013:460) Härigenom föreskrivs att det i kameraövervakningslagen (2013:460) ska införas en ny paragraf, 5 a §, av följande lydelse. Lagen gäller inte vid kameraövervakning som bedrivs med en övervakningskamera som är uppsatt på ett obemannat luftfartyg, om övervakningen bedrivs av någon annan än en myndighet. 1.Denna lag träder i kraft .