prop · H403116 · 2017-02-28 00:00:00 — Sammantaget bedömer regeringen att förslaget i dessa delar kommer att ha små ekonomiska konsekvenser för staten men kunna bidra till att det gemensamma kulturarvet kan komma fler till del i olika delar av landet. Ytterligare förutsättningar för olika typer av avhändande kommer att meddelas i förordning. Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen Förslagets bestämmelse om att huvudmän ska säkerställa att museerna har ett bestämmande inflytande över innehållet i verksamheten innebär en mindre inskränkning i det kommunala självstyret. Även övriga be- stämmelser i lagen som gäller för alla museer inom det allmänna musei- väsendet kommer i någon mån att påverka kommunernas självstyre. Bestämmelserna är dock genomgående formulerade som uppmaningar att beakta vissa förhållningssätt i verksamheten och innebär inga krav på åtgärder från kommunernas sida. Utifrån syftet med lagen är inskränk- ningen i den kommunala självstyrelsen godtagbar. En utförligare bedömning av lagens påverkan på den kommunala själv- styrelsen finns i avsnitt 7.2. Allmänna konsekvenser för kommuner och landsting Bestämmelsen om att regeringen ska kunna bemyndiga statliga museer att överlåta föremål genom gåva till andra museer i det allmänna musei- väsendet bedöms kunna leda till att föremål som finns i statlig ägo kan överföras till lokala eller kommunala museer med en anknytning till föremålen och där komma till större nytta än i de statliga samlingarna. Regeringen bedömer att den föreslagna bestämmelsen om samverkan inom det allmänna museiväsendet skapar bättre förutsättningar för ett icke-hierarkiskt samarbete och utbyte mellan institutioner med olika huvudmän runt om i landet. Detta bör särskilt komma att gagna de kom- munala institutionerna. Bestämmelsen om att kommunerna avgiftsfritt ska få låna ut föremål ur sina samlingar till ett museum som är beläget utanför kommungränsen 2016/17:116 innebär att ett undantag görs från den så kallade lokaliseringsprincipen i 2 kap. 1 § kommunallagen (1991:900) för att ge kommunerna befogenhet att utan anknytning till kommunens område eller till dess medlemmar avgiftsfritt ställa föremål till förfogande till museer utanför kommunens område. Regeringen bedömer att museilagens övergripande inriktning, att främja en museiverksamhet som bidrar till kunskap, kulturupplevelser och fri åsiktsbildning, kommer att vara positiv för jämställdheten mellan kvinnor och män och möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Dessa aspekter främjas av ökad kunskap i samhället och ett bättre fungerande offentligt samtal. Framför allt bestämmelsen om att verksamheten ska vara tillgänglig för alla och anpassad till användarnas olika förutsättning- ar bedöms kunna bidra positivt till möjligheterna att nå de integrations- politiska målen. Förslaget bedöms inte ha några direkta konsekvenser för företag, män- niskors hälsa och miljön, brottsligheten eller det brottsförebyggande arbetet. 15.2Förslagen om ändringar i kulturmiljölagen Här behandlas de förslag som innebär en ändring i kulturmiljölagen: förslaget om fyndfördelat material (avsnitt 7.3), förslaget om utförsel av kulturföremål (9.3), förslaget om avgift för metallsökarärenden (10.6) samt förslaget om kyrkotomter (10.7.1). Flera remissinstanser påtalar bristen av konsekvensanalyser i rapporten av regelverk om kulturföremål. Det gäller bl.a. som saknar en konsekvens- analys avseende samiska föremål och som finner att konse- kvensutredningen inte uppfyller kraven i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Förslagen som gäller utförsel av kulturföremål syftar till att begränsa antalet föremål som kräver utförseltillstånd vilket enligt regeringens bedömning bör innebära att mindre resurser krävs för handläggning av Genom den nya bestämmelsen om fastställelse av kyrkotomters grän- ser tillkommer en ny ärendetyp vid länsstyrelserna. Det antal ärenden det kan tänkas bli fråga om kommer enligt regeringen att bli mycket begrän- sat och kostnaderna kommer att rymmas inom befintliga kostnadsramar. Förslaget om medvetet gestaltad vegetation är ett förtydligande av gäl- lande rätt och utvidgar inte tillståndsplikten. Det beräknas enligt rege- ringen inte leda till någon nämnvärd ökning av antalet ansökningar. När det gäller frågan om avgift för metallsökarärenden kan en avgifts- beläggning antas innebära en minskning av antalet ansökningar till läns- styrelsen och att ansökningarna innehåller färre geografiska områden. Detta minskar arbetsbelastningen för och leder till att ären- dena kommer att gå fortare att handlägga. Några arbets-moment till- Prop. 2016/17:116 kommer när måste kontrollera att ansöknings-avgiften är betald och förelägga sökanden att betala om så inte har skett men arbets- belastningen kommer ändå att minska totalt sett. kommer att genomföra informationsinsatser i samband med att författ- ningsändringarna träder i kraft. Dessa insatser kommer bland annat att innefatta en revidering av föreskrifter och all- männa råd om metallsökare samt av myndighetens vägledning i samma ämne. De kommer även att omfatta informationsseminarier för länssty- relsen i samband med ikraftträdandet. Konsekvenser för kommuner och landsting Förslaget som gäller fyndfördelning har konsekvenser för regionala och kommunala museer. Förslaget innebär en ändring av kulturmiljölagens (1988:950) 17 § som beskriver hur staten genom fyndfördelning överlå- ter sitt ägande av fornfynd på det mottagande museet som åtar sig att vårda det på ett tillfredsställande sätt. Ändringen innebär att ordet vårda ersätts med ordet förvalta i den nämnda bestämmelsen. Den ändring som föreslås innebär sammantaget ett förtydligande av den nuva- rande ordningen att den mottagande institutionen genom äganderättsö- vergång får full förfoganderätt över det fyndfördelade materialet, en förfoganderätt som även innebär en möjlighet för det mottagande museet att t.ex. gallra fynd med lågt informationsvärde. Det som ska tas om hand är de samlade fynden från en arkeologisk utgrävning och fynd med lågt informationsvärde måste kunna gallras så att inte möjligheterna att han- tera de fynd som är angelägna att bevara blir lidande. De fynd som inte fyndfördelas till regionala eller kommunala museer överförs till . Regeringen bedömer att förslagen om kulturföremål, ansöknings- avgifter för metallsökare och kyrkotomter saknar konsekvenser för kommuner och landsting. Konsekvenser för enskilda och företag Regeringen bedömer att förslagen om utförsel av kulturföremål samman- taget innebär en ökad transparens och rättssäkerhet genom införandet av bedömningskriterier och en ursprungsneutral reglering och bör därmed underlätta för enskilda och företag att bedöma om utförsel-tillstånd krävs. Vidare bedömer regeringen att förslagen, tillsammans med änd- rade beloppsgränser som regleras i förordning, ger en lättnad av den gällande tillståndsplikten för utförsel genom att färre föremål kommer att kräva utförseltillstånd. har i sitt remissvar an- gett att en sänkning av åldersgränsen till för bl.a. möbler innebär en kraftig inskränkning för den enskildes privatliv och rörlighet över grän- serna. Regeringen bedömer att i kombination med ändrade beloppsgrän- ser bör en sådan utökad tillståndsplikt inom vissa föremålskategorier kunna betraktas som ringa. Detta förhållande vägs också upp av att till- ståndsplikten totalt sett begränsas. När det gäller frågan om avgift för metallsökarärenden påverkar av- giftsbeläggningen de sökande, vilka kan vara enskilda individer och 2016/17:116 företag. De företagare som använder metallsökare i sin verksamhet kommer att påverkas i och med att de påförs en ny avgift. Länsstyrelser- nas möjlighet att utfärda generella tillstånd gör emellertid att dessa nä- ringsidkare inte kan anses bli drabbade på något oskäligt sätt. Reglering- en bedöms inte medföra någon påverkan på konkurrensförhållandena mellan företag och inga särskilda hänsyn behöver tas till små företag vid utformningen av regleringen. Förslaget om fastställelse av gränser för kyrkotomter kan få betydelse för enskilda fastighetsägare vars fastighet angränsar till kyrkotomten eller som är ägare till den fastighet som inrymmer kyrkotomten. Försla- get bedöms endast medföra positiva konsekvenser för den enskilde eller företag som utför arbete på kyrkotomten eftersom det syftar till att vid oklarhet kunna förtydliga var gränsen för kyrkotomten går och därmed även ansvaret enligt kulturmiljölagen. Även förslaget om medvetet ge- staltad vegetation förtydligar tillståndsplikten för enskilda och företag. Förslaget som gäller fyndfördelning saknar konsekvenser för enskilda och företag. Konsekvenser för hälsa och miljö Regeringen bedömer att förslagen som avser kulturföremål, fynd- fördelning och ansökningsavgifter för metallsökare saknar konsekvenser för hälsa och miljö. När det gäller förslaget om kyrkotomter förväntas det leda till ökad tydlighet angående vad som ska skyddas av lagen, genom vårdplikt och tillståndsplikt. Regeringen bedömer att förslaget kan för- väntas få vissa positiva konsekvenser för hälsa och miljö. Regeringen bedömer att förslagen som avser kulturföremål, fyndfördel- ning, ansökningsavgifter för metallsökare och kyrkotomter saknar kon- sekvenser för jämställdheten. Konsekvenser för brottslighet och det brottsförebyggande arbetet Förslagen rörande utförsel av kulturföremål ger enligt regeringens be- dömning genom införande av bedömningskriterier en ökad tydlighet i arbetet med brottsligheten eller det brottsförebyggande arbetet och där- med en ökad rättsäkerhet. angav i sitt remissvar att en generell bestämmelse om tillståndsplikt först när ett föremål varit i Sve- rige riskerade att försena en utredning om illegal utförsel. Regeringen bedömer att det lämnade förslaget omhändertar denna far- håga. Vidare bedömer regeringen att den ökade transparensen i kombi- nation med ändrade ålders- och värdegränser innebär att färre föremål kommer att föras ut illegalt. Förslaget om avgift för metallsökarärenden, kyrkotomter och fyndför- delning har enligt regeringens bedömning inte någon inverkan på brotts- ligheten eller det brottsförebyggande arbetet. Regeringen bedömer att förslagen som avser utförsel av kulturföremål innebär en större följsamhet mot gällande rättspraxis inom Europeiska Förslaget om en samlad myndighet för att främja kunskapen om historia Förslaget innebär att uppgifterna vid myndigheten och med Stiftelsen ska inordnas i Statens Regeringens bedömning är att förslaget kommer att ha vissa konsekvenser för staten genom att förändringen kommer att skapa bättre utvecklingsmöjligheter genom att myndighetens verksam- hets- och samlingsområde breddas. Vidare är bedömningen att en sådan förändring innebär en möjlighet att i viss mån effektivisera verk- samheten genom att tjänster av administrativ och teknisk natur kan delas. Detta bör kunna frigöra resurser för myndig¬hetens kärnverksamhet. Under själva omställningsperioden innebär förändringen dock sannolikt till viss del ökade kostnader. Framtida personalkonsekvenser av försla- gen kan inte bedömas. Vid förändringen ska myndighet- erna dock beakta 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd. Regeringen bedömer att förslaget saknar konsekvenser för kommuner och landsting, enskilda och företag, hälsa och miljö, jämställdheten mel- lan kvinnor och män, möjlig¬heterna att nå de integrationspolitiska må- len och brottsligheten eller det brottsförebyggande arbetet. Regeringens bedömning är att förslagen inte påverkar frågor om statligt stöd enligt Europeiska unionens statsstödsregler. till ideellt kulturarvsarbete (se avsnitt 6.3) ska gå till verksamhet för att bevara kulturarvet som är tillgänglig för allmänheten kostnadsfritt och fyller ett socialt och kulturellt syfte som är av icke-ekonomisk art. Rege- ringen bedömer därför att det inte utgör statligt stöd i EU-rättslig mening. 1 § I denna lag finns bestämmelser om det allmänna museiväsendet. det allmänna museiväsendet avses: 1. statliga museer, 2. regionala museer, 3. kommunala museer, och 4. andra museer i vars styrelse eller motsvarande ledningsorgan mer än ledamöter är utsedda av stat, kommun eller lands- Bestämmelsen reglerar lagens tillämpningsområde. museer i det allmänna museiväsendet. Det allmänna museiväsendet be- står av de museer där det allmänna har ett bestämmande inflytande över Detta gäller först och främst de museer som drivs av det allmänna, dvs. statliga museer, regionala museer och kommunala mu- Lagen omfattar även de museer där stat, kommun eller landsting utsett mer än hälften av ledamöterna i styrelsen eller motsvarande ledningsor- Dessa museer drivs i olika organisationsformer men har det gemen- samt att det allmänna, genom att ha utsett en majoritet av ledamöterna i ledningsorganet, har ett bestämmande inflytande över verksamheten. Lagen omfattar inte sådana verksamheter som är att betrakta som fri- stående från det allmänna, t.ex. kommersiella eller ideella museiverk- Övervägandena finns i avsnitt 7.2.1. 2 § Med ett museum avses i denna lag en institution som är öppen för allmänheten och som förvärvar, bevarar, undersöker, förmedlar och ställer ut materiella och immateriella vittnesbörd om människan och Bestämmelsen reglerar vad som avses med ett museum i lagen. melsen är utformad på ett sådant sätt att alla de nämnda verksamhetsde- larna ska vara uppfyllda för att en institution ska betraktas som ett mu- För att en institution ska betraktas som ett museum krävs någon form av öppen, publik verksamhet som innefattar förmedling. av denna regleras dock inte och det räcker med att verksamheten i fråga t.ex. är öppen på förfrågan. Det krävs även ett arbete med samlingar av något slag som bl.a. förvärvas och bevaras. Med förvärv avses här alla former av införlivande i samlingarna oavsett om de sker genom inköp, som gåvor eller t.ex. genom egen insamling. beskrivs i allmänna termer som alla – både materiella och immateriella – vittnesbörd om människan och människans omvärld. utgöra en självständig organisation eller vara en del av en större organi- sation som även har andra uppgifter. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.2. 3 § Med museihuvudmän avses i denna lag staten, kommunerna och Det som sägs om museihuvudmän gäller även den som utsett mer än ledamöter i ett sådant museum som avses i 1 § 4. Bestämmelsen svarar mot bestämmelsen om det allmänna museiväsendet i 1 §. I bestämmelsens första stycke anges vilka som i lagen avses som hu- vudmän för statliga, regionala och kommunala museer. I andra stycket anges att bestämmelserna om museihuvudmän även ska Prop. 2016/17:116 gälla för den som utsett mer än ledamöter i ett sådant museum som avses i 1 § 4. Vad som sägs om museihuvudmän i lagen ska således tillämpas för stat, kommun och landsting även i dessa fall. Para- grafen har placerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.4. 4 § Ett museum ska utifrån sitt ämnesområde bidra till samhället och dess utveckling genom att främja kunskap, kulturupplevelser och fri åsiktsbildning. I bestämmelsen anges målen med museiverksamheten. Att museerna ska främja kunskap innebär att de utifrån sina specifika resurser, i form av samlingar de förvaltar, intern kunskapsuppbyggnad och förmedlings- arbete, ska bidra till kunskap i samhället i stort. Att museerna ska främja kulturupplevelser innebär att de bidrar genom att tillhandahålla upp- levelser av estetisk eller annan kulturell art. Att museerna ska främja fri åsiktsbildning innebär att verksamheten ska understödja ett fritt menings- utbyte, präglas av tolerans och öppenhet för olika perspektiv samt stå fri från censur och andra hindrande åtgärder. Museerna ska bidra till målen utifrån sina ämnesområden. Detta inne- bär att utgångspunkten för museernas bidrag till samhället och dess ut- veckling är de områden som de har fått i uppgift att förvalta. Vilka dessa är framgår av instruktioner, stadgar och andra riktlinjebeslut för respek- tive verksamhet. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.3. 5 § Museihuvudmännen ska säkerställa att ett museum har ett bestäm- mande inflytande över verksamhetens innehåll. Bestämmelsen uttrycker museernas inflytande över verksamhetens inne- håll i förhållande till museihuvudmännen. Ett museum ska ha det be- stämmande inflytandet över innehållet i verksamheten. Det är upp till den enskilde museihuvudmannen att vidta nödvändiga åtgärder för att säker- ställa detta. Att säkerställa ett sådant bestämmande inflytande innebär i första hand att museihuvudmannen ska avstå från att fatta beslut som innebär styrning över innehållet i verksamheten. Med verksamhet avses museernas verksamhetsgrenar enligt lagen, dvs. förvaltningen av samlingar, kunskapsuppbyggnaden och den publika verksamheten. Det är endast i museernas kärnverksamhet som det finns ett behov av att markera att verksamheten ska stå fri från en viss typ av styrning från det allmänna. Med innehållet i verksamheten avses t.ex. beslut om vilka föremål som ska samlas in, vilka konstverk eller andra föremål som ska visas i en utställning och vilka frågeställningar som ska behandlas inom ramen för forskning och annan kunskapsuppbyggnad. Vidare avses vilka vetenskapliga eller konstnärliga perspektiv och tolk- ningar som kommer till uttryck i verksamheten. 2016/17:116 institutionernas grundläggande uppdrag, dvs. vilket ämnesområde museet i fråga ska ha till uppgift att verka inom. Bestämmelsen avser inte heller den ekonomiska, organisatoriska eller administrativa förvaltningen. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.5. 6 § Utställningar och annan publik verksamhet vid ett museum ska vara kunskapsbaserad och präglas av allsidighet och öppenhet. Bestämmelsen innehåller målsättningar för den publika verksamheten. Att verksamheten ska vara kunskapsbaserad innebär att all utåtriktad verksamhet vid museerna ska utgå från sakkunskap. Det handlar dels om kunskap inom museets eget ämnesområde, dels om kunskap inom t.ex. förmedling och pedagogik. Detta syftar till att uppnå god kvalitet i verk- samheten. Allsidighet uttrycker ett krav på att verksamheten ska vara öppen för olika vetenskapliga tolkningar och perspektiv. Det syftar även på att andra synsätt som kan finnas i samhället ska beaktas i den mån det är förenligt med ett kunskapsbaserat arbete. Kravet på allsidighet utgör dock inte hinder för att genomföra specialiserade verksamhetsinslag. Det centrala är att den publika verksamheten och i sin helhet inte ska upplevas som ensidigt inriktad. Att verksamheten ska präglas av öppenhet innebär att allmänheten ska ges förutsättningar att kunna bilda sig en egen uppfattning om museernas verksamhet och på olika sätt ges möjlighet att medverka. Att den publika verksamheten ska präglas av öppenhet medför att allsidigheten ska kunna bedömas och kritiseras. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.6. 7 § Utställningar och annan publik verksamhet vid ett museum ska vara tillgänglig för alla och anpassad till användarnas olika förutsättningar. Bestämmelsen reglerar tillgängligheten till museernas publika verksam- het. Innebörden av bestämmelsen är att den publika verksamheten ska utgå från allas rätt att ta del av historien och utforska museernas material utifrån sina perspektiv och förutsättningar. Vilka faktiska åtgärder som vidtas för att nå målet är upp till museerna att besluta. Paragrafen innebär att utställningar och annan publik verksamhet vid museerna ska vara anpassade efter användarnas förutsättningar. Detta innebär att museerna har ett ansvar för att säkerställa att de är öppna för allas deltagande i verksamheten. I diskrimineringslagen (2008:567) finns bestämmelser om bristande tillgänglighet för personer med funktionsned- sättning som en form av diskriminering. Enligt denna lag ska skäliga åtgärder vidtas så att enskilda med funktionsnedsättning under vissa omständigheter kan få tillgång till bl.a. museer, teatrar och andra kultu- rella institutioner. Bestämmelsen i museilagen är inte avsedd att påverka tillämpningen av diskrimineringslagens regler om diskriminering i form av bristande tillgänglighet. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.6. 8 § Ett museum ska bidra till forskning och annan kunskapsuppbyggnad, bland annat genom att ha hög kompetens inom sitt ämnesområde. Bestämmelsen innehåller målsättningar för museernas arbete med kun- skapsuppbyggnad. Av paragrafen framgår att museerna i det allmänna museiväsendet ska bidra till forskning och annan kunskapsuppbyggnad. Med forskning avses ett systematiskt och metodiskt sökande efter ny kunskap som bedrivs av personer med relevant meritering och i enlighet med de normer som gäller för respektive vetenskapsområde. Att institut- ionerna ska bidra till forskning innebär inte att de i egen regi måste bed- riva regelrätt forskning. Kunskapsuppbyggnad kan vara utvecklingsprojekt där forsknings- resultat eller annan kunskap används i syfte att lösa problem i verksam- heten, eller t.ex. populärvetenskapliga undersökningar eller skildringar som kan behövas i verksamheten eller är av intresse för allmänheten. Det kan också vara fråga om sådana praktiker som dokumentationsprojekt i syfte att skapa underlag för systematisk kunskap. Museerna ska bland annat bidra till detta genom att ha hög kompetens inom sina ämnesområden. Med kompetens avses dels formell utbildning, dels arbetslivserfarenhet och andra förkunskaper av betydelse. Vilka ämnesområden museerna ska ha kompetens inom anges inte i lagtexten, utan följer av respektive institutions uppdrag. Paragrafen måste dock förstås i relation till storleken på verksamheten; ett mindre museum kan t.ex. inte förväntas ha tillgång till samma specialister som ett större. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.7. 9 § Ett museum ska aktivt förvalta sina samlingar för att nå verksamhet- ens mål. I bestämmelsen finns målsättningar för museernas förvaltning av sam- lingar. Kravet på aktiv förvaltning innebär att museerna ska sköta sam- lingarnas vård och bevarande och även löpande se över både tillförsel och avhändande av föremål för att vidareutveckla och förädla samlingar- na. I uppdraget ingår att se till att samlingarna används i den övriga verk- samheten på ett lämpligt sätt. Arbetet med samlingsförvaltning ska bed- rivas för att uppnå de mål som satts upp för verksamheten i stort. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.8. 10 § Regeringen får meddela föreskrifter om att de statliga museerna får överlåta föremål ur sina samlingar till andra museer inom det allmänna museiväsendet. Regeringen får även meddela föreskrifter om förfoganden över sådana föremål i de statliga museernas samlingar som har ett begränsat kultur- historiskt värde. I bestämmelsens första stycke bemyndigas regeringen att meddela före- skrifter om att de statliga museerna får överlåta föremål ur sina samlingar till andra museer inom det allmänna museiväsendet. 2016/17:116 I bestämmelsens andra stycke bemyndigas regeringen att meddela fö- reskrifter om förfoganden över sådana föremål i de statliga museernas samlingar som har ett begränsat kulturhistoriskt värde. Bemyndigandena innebär att regeringen kan föreskriva om överlåtelse genom t.ex. gåva även av föremål som i och för sig har ett värde men som kan komma bättre till sin rätt i en annan del av det allmänna musei- väsendet. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.8. Samverkan och spridning i hela landet 11 § Museerna och museihuvudmännen ska samverka i syfte att ge alla tillgång till museernas samlade resurser, bland annat genom att ställa föremål ur de egna samlingarna till varandras förfogande. Bestämmelsen reglerar museernas ansvar för att sprida sin verksamhet i hela landet. Museerna ska verka för att tillgängliggöra sin verksamhet för människor i hela landet. Detta kan t.ex. ske genom filialer, vandrings- utställningar, digital samverkan, utlån eller på andra sätt som innefattar att allmänheten kan ta del av t.ex. samlingar på olika platser.