prop · H40330 · 2017-01-10 00:00:00 — anges i författning att den enskildes samtycke kan ersättas av samtycke från en god man eller förvaltare, se t.ex. 7 kap. 3 § läkemedelslagen (2015:315) och 8 § lagen (1995:831) om transplantation m.m. I ett sådant fall kan en framtidsfullmaktshavare inte lämna samtycke för den enskildes räkning. Till skillnad från en god man eller förvaltare behöver en framtidsfullmaktshavare inte ha överförmyndarens godkännande för vissa åtgärder. Om fullmaktsgivaren blir dödsbodelägare, företräds han eller hon av fullmaktshavaren, under förutsättning att ekonomiska angelägenheter inte har undantagits från fullmaktshavarens behörighet. maktsgivaren och fullmaktshavaren bli dödsbodelägare i samma dödsbo, får en god man förordnas för fullmaktsgivaren (se 17 §, jfr 11 kap. 2 § tredje stycket ). Upprättande av en framtidsfullmakt 3 § Den som har fyllt och har förmåga att ha hand om sina angelägenheter får upprätta en framtidsfullmakt. Paragrafen innehåller en bestämmelse om vem som får upprätta en Övervägandena finns i avsnitt 5.1. För att vara giltig måste framtidsfullmakten ha upprättats efter det att fullmaktsgivaren blev myndig. Förutom att vara myndig måste fullmakts- givaren ha förmåga att ha hand om sina angelägenheter för fullmaktens upprättande. Denne måste alltså vara beslutsförmögen. Vad som menas med beslutsförmögen framgår motsatsvis av 1 §. Att fullmaktsgivaren är föremål för godmanskap är inte något formellt hinder mot att upprätta en framtidsfullmakt. Det avgörande är om fullmaktsgivaren är beslutsförmögen för upprättandet. länge ett godmanskap gäller saknar dock en framtidsfullmakt verkan (se 27 §). Det finns inte någon begränsning av hur många framtidsfullmakter som en person kan upprätta. Upprättar fullmaktsgivaren mer än en, är det viktigt att han eller hon ser till att fullmakterna inte kommer i konflikt Konkurrerande behörigheter kan i annat fall leda till att olika fullmaktshavare vidtar liknande och därmed skadliga åtgärder eller att de var för sig vidtar oförenliga åtgärder (jfr 20 och 21 §§ om full- maktshavarens skadeståndsansvar). 4 § En framtidsfullmakt ska vara skriftlig. Fullmaktsgivaren ska i två vittnens samtidiga närvaro skriva under fullmakts- handlingen eller intyga att han eller hon har skrivit under handlingen. ska ha kännedom om att handlingen är en framtidsfullmakt och bekräfta hand- lingen med sina underskrifter. Fullmaktshavaren får inte vara vittne. I övrigt tillämpas i fråga om vittnen 10 kap. 2 § första stycket och 4 § första och tredje styckena . Paragrafen innehåller dels de krav som måste vara uppfyllda för att en framtidsfullmakt ska vara giltig, s.k. formkrav, dels vissa rekommenda- tioner till vittnen. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. En framtidsfullmakt ska enligt första stycket vara skriftlig. Enligt andra stycket gäller, på samma sätt som för testamenten, att fullmaktsgivaren i två vittnens samtidiga närvaro ska skriva under handlingen eller intyga att han eller hon har skrivit under handlingen. Vittnena ska ha kännedom om att den handling som fullmaktsgivaren har undertecknat är en framtidsfullmakt. Genom sina underskrifter bestyrker fullmaktsvittnena fullmaktsgiva- rens namnteckning och bekräftar att de känner till att handlingen är en Vittnesbekräftelsen är en nödvändig förutsättning för upprättandet av en framtidsfullmakt; vittnena är s.k. solennitetsvittnen. Dessa förutsättningar överensstämmer med vad som gäller vid upp- rättande av ett testamente (se 10 kap. 1 § ). maktsgivaren ska skriva under framtidsfullmakten är det inte möjligt att överlåta upprättandet av fullmakten till en ställföreträdare. förekomma att en person har svårt att själv skriva sitt namn. tecknande genom att fullmaktsgivaren låter någon annan skriva hans eller hennes namn kan därför innebära att underskriftskravet är uppfyllt (se rättsfallet NJA 1937 s. 221). För att undvika jävssituationer föreskrivs det i tredje stycket att den som utses som fullmaktshavare i framtidsfullmakten inte får vara vittne (jfr 17 §). Genom hänvisningen till 10 kap. 4 § första stycket får ett vittne inte heller vara under eller, på grund av psykisk störning, sakna insikt om vittnesbekräftelsen. Vittnena måste alltså förstå vad det är de bekräftar genom sin underskrift. medför också att fullmaktsgivarens make, sambo eller den som står i rätt upp- eller nedstigande släktskap eller svågerlag till full- maktsgivaren eller är hans eller hennes syskon inte får bevittna en Om fullmaktshandlingen brister i något avseende, är handlingen ogiltig Vittnenas trovärdighet och iakttagelseförmåga kan få betydelse vid en senare bedömning av om fullmakten har upprättats på det sätt som föreskrivs i lagen. En sådan prövning kan ske i samband med rättens prövning (11 §) av om framtidsfullmakten har trätt i kraft. bli aktuellt att , t.ex. i samband med en tredje mans skadeståndstalan mot fullmaktshavaren, avgöra om framtidsfullmakten är Fullmaktsgivaren bör vid valet av vittnen bl.a. beakta att vittnena, kanske efter det att framtidsfullmakten upprättades, kan behöva berätta om sina iakttagelser i samband med bevittnandet. viktigt att bl.a. se till att vittnena inte på grund av exempelvis ålder- domssvaghet eller starkt nedsatt syn är olämpliga att vara vittnen. Om ett vittne i en framtidsfullmakt åberopas som bevis i en rättegång, gäller regler om vittnen. Detta följer av hänvisningen till 10 kap. 4 § tredje stycket . Reglerna i 36 kap. rättegångs- balken om vem som får höras som vittne i en rättegång gäller således framför förevarande jävsregler för fullmaktsvittnen. Av hänvisningen till 10 kap. 2 § första stycket följer att vissa rekommendationer till testamentsvittnen även gäller vittnen i en Eftersom det rör sig om rekommendationer medför avsaknaden av någon eller några av dessa uppgifter i framtidsfullmakten inte att fullmakten blir ogiltig. Inte desto mindre kan uppgifterna få stor Prop. 2016/17:30 betydelse om det ifrågasätts om framtidsfullmakten är giltig. Av rekommendationen följer att vittnena vid sina namn bör anteckna hemvist, dvs. adressuppgifter, tidpunkten för bevittnandet och övriga om- ständigheter som kan vara av betydelse för framtidsfullmaktens giltighet. Rekommendationen syftar till att vittnena ska uppmärksamma om full- maktsgivaren är frisk, såtillvida att han eller hon har tillräcklig förmåga att förstå innebörden av sitt handlande, och att fullmaktsgivaren har förtroende för att fullmaktshavaren kommer att ta till vara fullmakts- Vittnenas iakttagelser eller andra omständigheter har betydelse för bedömningen av om fullmaktsgivaren vid upprättandet av framtidsfullmakten har handlat med sunt och fullt förstånd och av fri Det är också värdefullt att det av vittnenas uppgifter framgår att de formella förutsättningarna för upprättandet har iakttagits. 5 § Av en framtidsfullmakt ska det framgå 1. att det är fråga om en framtidsfullmakt, 2. vem eller vilka som är fullmaktshavare, 3. vilka angelägenheter fullmakten omfattar, och 4. vilka övriga villkor som gäller. Paragrafen, som utformas i enlighet med Lagrådets förslag, innehåller bestämmelser om vad som ska framgå av en framtidsfullmakt. vägandena finns i avsnitt 5.2 och 5.3. I första punkten anges att det ska framgå av fullmaktshandlingen att den är en framtidsfullmakt. Det ska alltså framgå att fullmakten träder i kraft när fullmaktsgivaren på grund av sjukdom, psykisk störning, för- svagat hälsotillstånd eller liknande förhållande inte längre har förmåga att ha hand om de angelägenheter som fullmakten avser (se kommentaren till 1 § om möjligheten att kombinera en vanlig fullmakt och en framtids- Handlingen kan t.ex. innehålla den nu nämnda beskrivningen av innebörden av en framtidsfullmakt. Handlingen kan naturligtvis också rubriceras som en framtidsfullmakt. Avgörande är att det på något sätt går att sluta sig till att handlingen är avsedd som en framtidsfullmakt. Andra punkten innebär att fullmaktsgivaren i framtidsfullmakten ska namnge en eller flera personer. Enligt 1 § får endast fysiska personer utses som fullmaktshavare. Det finns inte några hinder mot att fullmakts- givaren utser flera personer som tillsammans eller inom var sitt område ska agera som fullmaktshavare men vilka dessa är måste alltså framgå av Det kan även utses flera personer som i tur och ordning ska vara fullmaktshavare. Om den som står först i tur avstår eller får förhinder, övergår uppdraget till den som står näst i tur. I tredje punkten anges att det ska framgå vilka angelägenheter fram- En framtidsfullmakt kan avse både ekonomiska och personliga angelägenheter. Det finns dock inte något som hindrar att vissa frågor inom dessa båda områden undantas eller att endast någon enstaka fråga som t.ex. avser ekonomiska angelägenheter omfattas. Fullmaktsgivaren är fri att utforma fullmakten inom de ramar som anges i 2 §. Fjärde punkten innehåller en uppmaning till fullmaktsgivaren att i framtidsfullmakten även ange vad som i övrigt gäller. 2016/17:30 maktshavare utses, är det t.ex. lämpligt att fullmaktsgivaren i framtidsfullmakten tydligt anger om de har behörighet att företräda fullmaktsgivaren var för sig, i förening eller subsidiärt. Det är också lämpligt att det anges vad som gäller i fråga om förutsättningarna för fullmaktshavaren att lämna gåvor (18 §) och rätt att ta arvode (19 §). Granskare (23 §) och domstolsprövning (11 §) är också frågor som fullmaktshavaren bör ta ställning till i framtidsfullmakten. I fråga om den närmare utformningen av en framtidsfullmakt innehåller lagen inte några ytterligare anvisningar. Det finns således inte några begränsningar i fråga om t.ex. omfång eller detaljgrad. Eftersom framtidsfullmakten ska tillämpas då möjligheterna att fråga fullmaktsgivaren om innehållet kommer att vara begränsade är det viktigt att fullmaktsgivaren noga överväger innehållet i fullmakten och vid behov anlitar juridisk hjälp för att upprätta handlingen. Ändring och återkallelse av en framtidsfullmakt 6 § En framtidsfullmakt kan inte göras oåterkallelig. I 6–8 §§ finns bestämmelser om ändring och återkallelse av en framtidsfullmakt. Paragrafen utformas i allt väsentligt i enlighet med Lagrådets förslag, Övervägandena finns i avsnitt 5.6 och 5.9. Bestämmelsen i paragrafen innebär att ett åtagande av fullmaktsgivaren i fullmakten eller annars att aldrig återkalla framtidsfullmakten inte är bindande. Det är som huvudregel endast fullmaktsgivaren som kan återkalla framtidsfullmakten. Det kan ske så länge han eller hon har förmåga att vidta rättsligt bindande handlingar. Den rättsliga handlingsförmågan kvarstår i och för sig även efter det att framtidsfullmakten har trätt i kraft. I normalfallet torde dock den enskildes tillstånd då vara sådant att förutsättningarna för denne att göra en återkallelse i praktiken är begränsade. Att en framtidsfullmakt blir utan verkan i den utsträckning som det anordnas godmanskap eller förvaltarskap för fullmaktsgivaren framgår av 27 §. 7 § Vid tillägg till eller annan ändring av en framtidsfullmakt tillämpas vad som gäller om upprättande av en framtidsfullmakt. Detta gäller dock inte om ändringen består enbart i en begränsning av fullmakten. I paragrafen, som utformas i enlighet med Lagrådets förslag, finns bestämmelser om tillägg till eller ändring av en framtidsfullmakt. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Paragrafen utformas med 10 kap. 6 § som förebild. Med tillägg eller ändring avses t.ex. att byta fullmaktshavare eller utöka uppdraget till att avse ytterligare en fråga. Om fullmaktsgivaren vill göra tillägg till eller ändring av framtidsfullmakten, ska han eller hon iaktta samma regler som vid upprättandet av den ursprungliga fullmaktshandlingen. Fullmaktsgivaren måste således fortfarande ha förmåga att ha hand om sina angelägenheter (3 §) och beakta formkraven i 4 §. Fullmaktsgivaren behöver även beakta övriga förutsättningar för upp- rättande av framtidsfullmakter, såsom vem som får utses till fullmakts- havare (1 §), vilka angelägenheter som får omfattas av fullmakten (2 §) Prop. 2016/17:30 och vad som ska framgå av fullmaktshandlingen (5 §). handlar om att begränsa uppdraget, är det dock fråga om en återkallelse av fullmakten i den delen. En begränsning av fullmakten kan således ske utan iakttagande av formkraven. 8 § För återkallelse tillämpas lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område. I framtidsfullmakten får det bestämmas att en granskare enligt 23 § har rätt att återkalla fullmakten. Paragrafen, som i allt väsentligt utformas i enlighet med Lagrådets förslag, innehåller bestämmelser om hur återkallelse av en framtidsfullmakt sker. Övervägandena finns i avsnitt 5.6. Genom hänvisningen i första stycket gäller bestämmelserna om åter- kallelse av skriftliga fullmakter i avtalslagen även för framtidsfullmakter. Det innebär att en framtidsfullmakt återkallas genom att fullmaktsgivaren återtar eller låter förstöra fullmaktshandlingen (16 § första stycket Fullmaktshavaren är skyldig att på fullmaktsgivarens be- gäran lämna tillbaka framtidsfullmakten (16 § andra stycket avtalslagen). I återkallelse innefattas också möjligheten att förklara framtidsfullmakten kraftlös enligt det särskilda förfarande som regleras i 17 § avtalslagen. Fullmaktsgivaren blir inte bunden av fullmaktshavarens rättshandlingar om fullmaktsgivaren uppmanar fullmaktshavaren att inte använda full- makten och tredje man känner till eller borde känna till detta (20 § Om fullmaktsgivaren inte har fått framtidsfullmakten att upphöra enligt 16 eller 17 § avtalslagen, kan han eller hon undvika att bli bunden av fullmaktshavarens agerande genom ett särskilt meddelande till tredje man om att fullmakten inte längre ska gälla (jfr 12 § andra stycket och 13 § avtalslagen). Detta gäller dock endast i förhållande till den tredje man som får meddelandet. Under vissa förutsättningar har fullmaktsgivaren en skyldighet att meddela tredje man att fullmakten har återkallats, se kommentaren till 22 § i denna lag. Av andra stycket framgår att, om det anges särskilt i framtidsfullmakt- en, en granskare får återkalla fullmakten. gälla när framtidsfullmakten träder i kraft (se 23 §). först därefter som granskaren kan återkalla fullmakten. gäller i övrigt samma regler som för fullmaktsgivarens återkallelse. Hur en framtidsfullmakt träder i kraft 9 § Om en framtidsfullmakt uppfyller kraven i 3 och 4 §§, träder den i kraft när fullmaktsgivarens situation är sådan som anges i 1 §. Det är fullmaktshavaren som ska bedöma om framtidsfullmakten har trätt i Detta gäller inte om det i fullmakten har bestämts att ikraftträdandet ska prövas av domstol eller fullmaktshavaren annars begär en sådan prövning. I paragrafen anges det när en framtidsfullmakt börjar gälla, dvs. Övervägandena finns i avsnitt 5.4 där också Lagrådets synpunkter Av första stycket framgår att ett ikraftträdande förutsätter att fullmaktshandlingen uppfyller kraven i 3 och 4 §§ för upprättande av en framtidsfullmakt och att fullmaktsgivaren, enligt vad som anges i 1 §, varaktigt och i huvudsak inte har förmåga att ha hand om de angelägenheter som omfattas av framtidsfullmakten. Med ikraftträdande avses den tidpunkt då fullmaktshavaren kan ta en framtidsfullmakt i bruk. Tidpunkten för ikraftträdandet kan ibland vara svår att fastställa, inte minst om det är fråga om ett tillstånd som försämras gradvis. Den avgörande frågan är om fullmaktsgivarens tillstånd, när bedömningen av detta görs enligt andra stycket, är sådant att fullmaktsgivaren inte har förmåga att ha hand om de angelägenheter som omfattas av fullmakten. Om en framtidsfullmakt är avsedd att komplettera en vanlig fullmakt enligt avtalslagen, kommer fullmaktshavaren att vara behörig oavsett om fullmaktsgivaren är beslutsförmögen eller inte. Eftersom ikraftträdandet förutsätter att kraven i 3 och 4 §§ ska vara uppfyllda måste fullmaktshavaren göra en bedömning av om så är fallet. En framtidsfullmakt gäller så länge som beslutsoförmågan består. Skulle fullmaktsgivarens tillstånd förbättras i sådan grad att han eller hon återfår beslutsförmågan, upphör framtidsfullmakten att gälla. Om tillståndet återigen skulle försämras, får fullmaktsgivarens beslutsförmåga prövas på nytt, utifrån de kriterier som behandlas ovan. I detta sammanhang bör det dock beaktas att varaktighets- och huvudsaklighetskriterierna innebär att tillfälliga perioder av tillfrisknande inte medför att framtidsfullmakten upphör att gälla. Som framgår av andra stycket är huvudregeln att det ankommer på fullmaktshavaren att bedöma om framtidsfullmakten har trätt i kraft. Om fullmaktshavaren är närstående till fullmaktsgivaren, kan det förväntas att fullmaktshavaren håller sig informerad om fullmaktsgivarens tillstånd. I andra fall kan det finnas anhöriga eller andra med kännedom om fullmaktsgivaren som upplyser fullmaktshavaren om sådana förhållanden som medför att det är aktuellt att ta ställning till om framtidsfullmakten har börjat gälla. Om flera fullmaktshavare är gemensamt behöriga, ska de avgöra ikraftträdandet tillsammans, om inte annat anges i fullmakten. Bedömningen av om fullmaktsgivaren är oförmögen att ha hand om sina angelägenheter utvecklas närmare i avsnitt 5.4. Fullmaktshavaren har möjlighet att ansöka om tingsrättens prövning av ikraftträdandet. Det kan bli aktuellt om fullmaktshavaren är osäker på om fullmaktsgivaren är beslutsoförmögen. Det kan också bli aktuellt om en tredje man ifrågasätter fullmaktshavarens bedömning att sätta framtidsfullmakten i kraft, även om det då är rimligt att tredje man först vänder sig direkt till fullmaktsgivaren för bekräftelse. Vidare får fullmaktsgivaren i framtidsfullmakten föreskriva att ikraftträdandet ska prövas av domstolen. I ett sådant fall är det tingsrätten, och inte fullmaktshavaren, som ska bedöma om framtidsfullmakten har trätt i kraft. Se vidare 11 §. 10 § Om fullmaktshavaren bedömer att framtidsfullmakten har trätt i kraft, ska han eller hon underrätta fullmaktsgivaren och fullmaktsgivarens make eller sambo och närmaste släktingar. Om en granskare enligt 23 § har utsetts, ska även denne underrättas. Av underrättelsen ska det framgå att framtidsfullmakten har trätt i kraft och vad den innehåller. I paragrafen, som delvis utformas i enlighet med Lagrådets förslag, regleras fullmaktshavarens upplysningsplikt vid framtidsfullmaktens ikraftträdande. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Den upplysningsplikt som anges i första stycket inträder när fullmaktshavaren bedömer att framtidsfullmakten har trätt i kraft (se 9 §). Fullmaktshavaren ska informera fullmaktsgivaren, fullmaktsgivarens make eller sambo och närmaste släktingar. Om det i framtidsfullmakten har utsetts en sådan granskare som avses i 23 §, ska även den personen underrättas. Om det har utsetts en alternativ fullmaktshavare, är det lämpligt att också han eller hon underrättas. Begreppet sambo har samma innebörd som i sambolagen (2003:376). Ett samboförhållande får anses bestå om den ena parten t.ex. vistas på sjukhus eller annan vårdinrättning, om inte parterna har avsett något annat (se prop. 2002/03:80 s. 46 och rättsfallet NJA 1994 s. 61). Att paret t.ex. har tillgång till två olika bostäder utesluter inte heller att de kan vara sambor (se rättsfallet NJA 1994 s. 256). Begreppet närmaste släktingar har samma innebörd som i 11 kap. 15 § . Om det finns bröstarvingar – dvs. i första hand barn –, föräldrar eller syskon, är det tillräckligt att de underrättas. I annat fall bör fullmaktshavaren undersöka om det finns någon annan person som kan anses vara fullmaktsgivarens närmaste släkting och som därför ska underrättas (jfr rättsfallet HFD 2013 ref. 73 där ett syskonbarn ansågs höra till en persons närmaste släktingar). Begreppet närmaste släktingar är snävare än den i 11 kap. 16 § använda termen ”närstående” som även omfattar personer som har en nära relation till den enskilde utan att vara make eller sambo eller släkting (se prop. 1993/94:251 s. 203). Det står fullmaktshavaren fritt att avgöra hur informationen ska lämnas, muntligen eller skriftligen, men den ska lämnas . Fullmaktshavaren har inte något ansvar för att mottagaren faktiskt tar del av underrättelsen, men väl att han eller hon får möjlighet till det. Om någon släkting vistas på okänd ort, bör det anses tillräckligt att en underrättelse sänds till den senast kända adressen. Skulle fullmaktshavaren välja att, redan innan framtidsfullmakten har trätt i kraft, avträda ett uppdrag som han eller hon har åtagit sig, åligger det honom eller henne att omgående underrätta fullmaktsgivaren (se 20 §). Om fullmaktshavaren undantagsvis skulle välja att avträda uppdraget efter ikraftträdandet, bör han eller hon naturligtvis informera fullmaktsgivaren (om det är möjligt), dennes make eller sambo och närmaste släktingar. Härigenom får fullmaktsgivarens närmaste krets anledning att överväga om en ansökan om godmanskap eller förvaltarskap ska göras. Om det finns en alternativ fullmaktshavare, bör även den personen informeras. En underrättelse om att framtidsfullmakten har trätt i kraft ska, enligt andra stycket, även innehålla en redogörelse för framtidsfullmakten i detalj. Lämpligen kan en kopia av fullmakten skickas till dem som ska underrättas. 2016/17:30 11 § Tingsrätten ska på ansökan av fullmaktshavaren besluta att framtidsfullmakten har trätt i kraft, om förutsättningarna enligt 9 § första stycket är uppfyllda. En ansökan görs till tingsrätten i den ort där fullmaktsgivaren är folkbokförd eller, om fullmaktsgivaren inte är folkbokförd i , till tingsrätten i den ort där han eller hon vistas. Om det inte finns någon behörig domstol enligt andra stycket, är behörig domstol. I 11–14 §§ regleras den rättsliga prövningen av om en framtidsfullmakt har trätt i kraft. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. Av första stycket framgår att fullmaktshavaren får ansöka om rättens prövning av om framtidsfullmakten har trätt i kraft. En ansökan om att få fullmaktens ikraftträdande prövat får följaktligen inte göras av någon annan än fullmaktshavaren. Skälen för fullmaktshavaren att ansöka om att tingsrätten ska pröva ikraftträdandet kan variera. Rättens prövning kan vara en ovillkorlig förutsättning enligt framtidsfullmakten. Det kan också vara så att fullmaktshavaren vill ha en utomstående bedömning av ikraftträdandet. Oavsett vilket skäl som ligger bakom ansökan måste den prövas av tingsrätten. Se även kommentaren till 9 § andra stycket. Genom hänvisningen till 9 § första stycket framgår att rätten ska pröva om kraven i 3 och 4 §§ är uppfyllda och om fullmaktsgivarens situation är sådan som anges i 1 §. Till stöd för sin bedömning ska normalt rätten inhämta läkarintyg eller annan likvärdig utredning om fullmaktsgivarens hälsotillstånd (se 13 § första stycket). Vidare ska rätten ge fullmaktsgivaren, dennes make eller sambo och närmaste släktingar och överförmyndaren tillfälle att yttra sig innan saken prövas (se 13 § andra stycket). Se kommentaren till 10 § om innebörden av begreppen sambo och närmaste släktingar. Om rätten finner att en framtidsfullmakt inte har trätt i kraft, finns det inget hinder mot att en ny ansökan görs . Om rätten väl har funnit att fullmakten har trätt i kraft, finns det inte skäl att få saken prövad igen, såvida inte fullmakten visar sig ha upphört att gälla och ikraftträdandet behöver prövas på nytt. Som Lagrådet noterar innebär alltså bestämmelsen att frågan om huruvida de i 1 § angivna förutsättningarna består inte kan prövas av tingsrätten . Rättens prövning innefattar inte någon bedömning av fullmaktshavarens lämplighet för uppdraget. Eventuella uppgifter om att fullmaktshavaren kan vara olämplig bör normalt komma till överförmyndarens kännedom genom den kommunicering som sker under rättens handläggning. Överförmyndaren kan därefter ta upp frågan om anordnande av godmanskap. Överförmyndaren kan också överväga om fullmaktshavaren ska förbjudas att bruka framtidsfullmakten (se 26 §).