prop · H5031 · 2017-09-20 00:00:00 — utbetalningar av bidrag från staten till exempelvis hushåll, företag eller kommuner utan att staten erhåller någon direkt motprestation. 2Med verksamhetsutgifter avses resurser som statliga myndigheter använder i verksamheten, t.ex. utgifter för löner, hyror och inköp av varor och tjänster. 3Med investeringar avses utgifter för anskaffning av varaktiga tillgångar såsom byggnader, maskiner, immateriella tillgångar och finansiella tillgångar. Regional nedsättning av egenavgifterna Regional nedsättning av arbets- Nedsatt energiskatt på elförbrukning i Bidrag till regionala utvecklingsbolag Samhällets stöd till företag och hushåll inom utgiftsområde 19 Regional tillväxt redovisas i huvudsak på utgiftssidan av statens budget. Vid sidan av dessa stöd finns även stöd på budgetens inkomstsida i form av avvikelser från en enhetlig beskattning, s.k. skatteutgifter. Regional nedsättning av egenavgifter 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 19 Bidrag till regionala utvecklingsbolag Enligt lagen (2001:1170) om särskilda avdrag i Avdrag får göras för bidrag som lämnas utan vissa fall vid avgiftsberäkningen enligt lagen villkor till ett regionalt utvecklingsbolag enligt (1994:1920) om allmän löneavgift och social- 16 kap. 12 § inkomstskattelagen (1999:1229). avgiftslagen (2000:980) ska enskilda näringsid- Skatteutgiften avser skatt på inkomst av kare och delägare i handelsbolag med fast näringsverksamhet och särskild löneskatt. driftsställe i stödområde A vid beräkning av egenavgifterna göra ett avdrag från egenav- gifterna av avgiftsunderlaget upp till , dvs. Fiskeri-, vattenbruks-, jordbruks- och trans- Målet för den regionala tillväxtpolitiken är ut- portverksamhet är undantagna från nedsättning. Skatteutgiften avser egenavgifter. vecklingskraft i alla delar av landet med stärkt lokal och regional konkurrenskraft (prop. Regional nedsättning av arbetsgivaravgifter 2007/08:1, utg.omr. 19, bet. 2007/08: NU2, rskr. 2007/08:99). Regionala hänsyn och tvärsektoriell styrning Enligt lagen om särskilda avdrag i vissa fall vid av resurser inom i princip samtliga utgifts- och avgiftsberäkningen enligt lagen (1994:1920) om politikområden är av särskild betydelse för Detta är en följd av att den (2000:980) får arbetsgivare med fast driftsställe i regionala tillväxtpolitiken omfattar betydligt fler stödområde A göra ett avdrag från arbetsgivar- åtgärder än de som finansieras inom utgifts- avgifterna av avgiftsunderlaget, område 19 Regional tillväxt. dock högst med per kalender- Den regionala tillväxtpolitiken ska bidra till Nedsättningen gäller inte för kommu- regeringens tre prioriterade områden: att nå det ner, landsting, statliga myndigheter, statliga övergripande målet om att ha lägst arbetslöshet i affärsdrivande verk eller registrerade trossam- EU 2020, att nå de nationella miljömålen och Vidare är fiskeri-, vattenbruks-, jordbruks- uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män. och transportverksamhet undantagna från ned- Den regionala tillväxtpolitiken ska bidra till social, ekonomisk och miljömässig utveckling vilket gör att insatser inom politikområdet stärker genomförandet av Agenda 2030 och de Nedsatt energiskatt på elförbrukning i vissa globala målen för hållbar utveckling. För att bidra till målet för den regionala till- växtpolitiken är det viktigt att uppnå jämställd- het mellan kvinnor och män. Av 11 kap. 9 § lagen (1994:1776) om skatt på för jämställd regional tillväxt är att kvinnor och energi följer att en lägre energiskattenivå gäller män ska ha samma förutsättningar att nå in- för el som förbrukas av hushåll och tjänste- flytande i det regionala tillväxtarbetet och få sektorn i vissa kommuner med undantag för el tillgång till tillväxtresurser. som förbrukas som eller i datorhallar. Nedsättningen gäller elförbrukning i samtliga kommuner i , och Sammanhållningspolitiken är EU:s politik för i , i , i , och , regional tillväxt och sysselsättning. , och i . att bidra till ekonomisk, social och territoriell sättningen och därmed även skatteutgiften upp- sammanhållning inom EU. går till /kWh. strategin är vägledande för sammanhållnings- energiskattesats på el som följer av 11 kap. 3 § i ovan nämnda lag. Strategin bygger på följande tre prioriteringar som också är tänkta att förstärka varandra: 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 19 –Smart tillväxt: utveckla en ekonomi baserad på kunskap och innovation. –Hållbar tillväxt: främja en resurseffektivare, grönare och konkurrenskraftigare eko- nomi. –Inkluderande tillväxt (tillväxt för alla): stimulera en ekonomi med hög syssel- sättning och med social och territoriell sammanhållning. Sammanhållningspolitikens insatser bidrar till målet för den regionala tillväxtpolitiken. 2.4.2Politikens prioriteringar 2015– 2020 fattade regeringen beslut om en nationell strategi för hållbar regional tillväxt och attraktionskraft –2020 (N2015/05297/RT). Den regionala tillväxtpolitikens prioriterade områden är innovation och företagande, attrak- tiva miljöer och tillgänglighet, kompetensför- sörjning samt internationellt samarbete. I tabell 2.5 framgår politikområden med resurser av betydelse för prioriteringarna. Strategin och dess insatser ska bidra till att uppnå målet för den regionala tillväxtpolitiken. Strategin ska också bidra till att nå det över- gripande målet om lägst arbetslöshet i EU 2020, att nå de nationella miljömålen och uppnå jäm- ställdhet mellan kvinnor och män. Tabell 2.5 Regeringens prioriteringar och politikområden av betydelse för prioriteringarna Resurser av betydelse för prioriteringarna Finns framför allt inom regional tillväxtpolitik, näringspolitik, forskningspolitik, politik för de areella näringarna, landsbygd och livsmedel, kulturpolitik, energi- politik, miljöpolitik, politik för regional samhällsorganisation, integrationspolitik, utrikeshandel, handels- och investeringsfrämjande samt jämställdhetspolitik. Attraktiva miljöer och tillgänglighet Finns framför allt inom regional tillväxtpolitik, transportpolitik, politiken för informationssamhället, politik för regional samhällsorganisation, politik för de areella näringarna, landsbygd och livsmedel, bostadspolitik, hållbart samhälls- byggande, miljöpolitik, energipolitik, kulturpolitik och jämställdhetspolitik. kommunalekonomiska utjämningssystemet för kommuner och landsting är viktigt för att en likvärdig offentlig service ska kunna erbjudas i landets olika delar. Finns framför allt inom regional tillväxtpolitik, näringspolitik, utbildningspolitik, forskningspolitik, förvaltningspolitik, politik för de areella näringarna, landsbygd och livsmedel, arbetsmarknadspolitik, transportpolitik, integrationspolitik och Resurser av betydelse finns inom flertalet av ovan nämnda politikområden. 2.5.1Resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder En rad olika faktorer påverkar den regionala utvecklingen, bl.a. skiljer sig regionerna åt av- seende tätorts-, befolknings-, utbildnings- och näringsstruktur, naturresurser, infrastruktur samt geografisk struktur. Det gör att exempelvis internationella och nationella konjunktur- förändringar påverkar regioner på olika sätt. Även klimatförändringarna påverkar regioner och branscher på olika sätt. Dessutom har re- gioner olika förmåga att nyttja sina regionala förutsättningar i form av bl.a. innovations- och förnyelseförmåga. Den regionala tillväxtpolitikens effekter är ofta svåra att mäta och särskilja från övergri- pande konjunktur- och strukturförändringar som kan ha olika effekter på utvecklingen i skilda regioner. För att följa upp politiken finns det dels in- dikatorer för att följa utvecklingen i regioner, dels indikatorer för insatser som finan- sieras inom utgiftsområdet och dess med- finansiering. I detta avsnitt redovisas indikatorer för att följa utvecklingen i regioner fördelat på prio- ritering i den nationella strategin för hållbar regional tillväxt och attraktionskraft –2020. Eftersom den regionala tillväxtpolitikens prio- riteringar innefattar insatser inom ett stort antal politikområden har även indikatorerna en stor bredd. Kortsiktiga regionalekonomiska förändringar avspeglas genom måtten modellbaserad löne- summa och arbetslöshet. Det finns därutöver tre huvudindikatorer och ett antal delindikatorer 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 19 som relaterar till prioriteringar i den nationella strategin och målet för politikområdet. I tabell 2.6 redovisas dessa indikatorer som syftar till att belysa långsiktiga strukturella och dynamiska förändringar fördelat på prioriteringarna för politikområdet. För prioriteringen inter- nationellt samarbete, anges inga regionala indi- katorer då området är mycket komplext och därmed inte kan beskrivas på ett rättvist sätt. Huvudindikatorerna är valda utifrån att de på ett övergripande sätt visar den regionala utvecklingen kopplat till den nationella strate- gins prioriteringar. Huvudindikatorn arbets- produktivitet avspeglar till stor del näringslivets samlade arbetsproduktivitet inom prioritering innovation och företagande. Prioriteringen attraktivitet och tillgänglighet kan på ett över- gripande plan belysas genom huvudindikatorn inflyttningsnetto per 1 000 invånare, medan kompetensförsörjning beskrivs genom huvud- indikatorn förvärvsintensitet 20–för kvinnor och män. Huvudindikatorerna kompletteras också med delindikatorer som ger en bredare bild av den nationella strategins prioriteringar. För en mer utförlig beskrivning och analys av utvecklingen i FA-regioner, se Tillväxt- analys rapport tillväxt 2015 trender och analyser om hållbar regional tillväxt och attrak- tionskraft som redovisades till () . avser att redovisa en rapport som beskriver och analyserar ut- vecklingen i FA-regioner. har övertagit denna uppgift som tidigare låg på Tillväxtanalys. För en mer utförlig beskrivning och analys av utvecklingen av kommersiell och offentlig service i gles- och landsbygder i olika delar av se kommande rapport om tillgänglighet till kommersiell och offentlig service som avses presenteras . 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 19 Tabell 2.6 Indikationer för att följa utvecklingen i regioner Långsiktig prioritering utifrån den nationella strategin för hållbar regional tillväxt och attraktivitet 2015–2020 Arbetsproduktivitet (daglönesumma per – Jobbytare per sysselsatt inom privat sysselsatt i privat företagssektor, kvinnor och – Andel operativa företagsledare per befolkning 20–(kvinnor och män) – Näringslivets växthusgasintensitet CO2e-utsläpp1 Attraktiva miljöer och tillgänglighet Inflyttningsnetto per 1 000 invånare – Tillgänglighet till drivmedelsstationer (människors inrikes flyttströmmar och – Andel befolkning med tillgång till bredband – Genomsnittligt pendlingsavstånd uttryckt som avstånd mellan bostadsställe och arbets- – Tillgänglighet till dagligvaruhandel och skolor Förvärvsintensitet 20–(kvinnor och – Demografisk generationsväxling som kvot mellan antalet 20–29-åringar och 55–64- – Genomsnittligt antal utbildningsår i befolkningen 20–64 år – Matchning som kvot av vakanser och 1Med CO2e-utsläpp avses CO2-ekvivalenter. Det är ett mått på utsläpp av växthusgaser som tar hänsyn till att olika sådana gaser har olika förmåga att bidra till växthuseffekten och global uppvärmning. När man uttrycker utsläppen av en viss växthusgas i koldioxidekvivalenter anger man hur mycket koldioxid som skulle behöva släppas ut för att ge samma verkan på klimatet. 2Internationellt samarbete är en prioritering i den nationella strategin för hållbar regional tillväxt och attraktionskraft –2020, men tillförlitliga regionala indikatorer saknas. Den kortsiktiga regionalekonomiska utvecklin- gen avspeglas med indikatorerna modellbaserad lönesumma och antalet arbetssökande, inklusive personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. För totalt har den modellbaserade lönesumman ökat . En positiv utveckling kan noteras i 59 av 60 FA-regioner. Förändringen var negativ i Vans- bro. En svag utveckling kan noteras för FA- regionen (0,) samt även för (2,) och FA- regioner (3,) och relativt stark var ut- vecklingen i med en lönesummatillväxt på . Starkast utveckling av lönesumman hade dock FA-regionerna Älm- hult-Osby, och . Av stor- stadsregionerna ligger Malmös mycket nära riksgenomsnittet, medan de andra två har haft en snabbare utveckling. Totalt har antalet arbetssökande i minskat med från till . En nedgång av antalet arbetssökande skedde i 31 av 60 FA- regioner. Den största relativa nedgången redo- visas för där antalet arbetssökande minskade . Därefter följer Moras, , och Bollnäs-Ovanåkers FA-regioner. Alla dessa minskade eller mer. FA- regionerna och redovisade däremot en ökning av antalet arbetssökande på . Därefter kommer och FA-regioner med ökningar på mellan . I många fall av de ovan nämnda FA-regionerna fall rör det sig om befolkningsmässigt små regioner vilket innebär att små variationer kan resultera i stora relativa utslag . När det gäller storstads- regionerna har och Malmö-Lunds FA-regioner haft en minskning av antalet arbetssökande medan har haft en ökning med . Huvudindikatorn daglönesumma per sysselsatt i företagssektorn avspeglar till stor del närings- livets samlade arbetsproduktivitet. Som framgår av diagram 2.1 uppvisar samtliga FA-regioner en positiv genomsnittlig förändring för perioden –2015.1 , Älmhult- Osbys, , och FA- regioner har den högsta daglönesumman per sysselsatt 2015. Samtliga storstadsregioner har dock en långsammare utveckling än riket i genomsnitt om trenden –2015 studeras. 40 av 60 FA-regioner har en snabbare utveckling än riket i genomsnitt. Älmhult-Osbys och Gälli- vares FA-regioner utmärker sig med att ligga i topp även i det avseendet tillsammans med Åseles . Åseles har dock en genomsnittlig daglönesumma som ligger under riksgenomsnittet 2015. Sammantaget har utvecklingen lett till en viss regional konvergens. Delas statistiken upp på kvinnor och män går tämligen stora skillnader att fastställa. Den genomsnittliga daglönesumman per sysselsatt kvinna inom företagssektorn utgjorde 77,5 pro- cent av männens genomsnittsvärde 2015. På riksnivå har skillnaden dock minskat mellan 2005–2015, då kvinnorna har haft en högre ök- ning än männen . Skillnaderna minskade i 56 av 60 FA-regioner mellan 2005– 2015. Av de FA-regioner som hade en ökande klyfta mellan mäns och kvinnors daglönesumma per sysselsatt finns , , och . Noterbart är att dessa fyra FA- regioner hade bland de minsta skillnaderna mellan könen 2005. och tillhör fortfarande den tredjedel av FA- regionerna med de minsta skillnaderna. Jobbyten inom privat sektor sker oftare i stor- stadsregionerna. 1 För att undvika att fångas av tillfälliga årliga svängningar i statistiken har den genomsnittliga årliga förändringen beräknats för perioden. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 19 Malmö-Lunds FA-regioner har i genomsnitt jobbyten –2015. Det finns dock mindre regioner som också har en stor andel personer som byter jobb. Bland dessa utmärker sig framför allt Malung- Sälens där bytt jobb. Även och FA-regioner har en andel jobbyten som ligger i paritet med stor- stadsregionerna. Generellt gäller annars att mindre FA-regioner inte har samma dynamik. För att följa upp den regionala företags- och entreprenörskapsstrukturen används indikatorn operativa företagsledare per befolkning 20–. Nationellt har andelen operativa företagsledare2 enligt detta mått minskat med i genomsnitt 2005–2015 till strax över 9 pro- cent. Mindre regioner tenderar att ha en större andel operativa företagsledare än större regioner. I regioner som har en stor andel utvinnings- eller tillverkningsindustri, som exempelvis FA- regionerna och ligger andelen . Dessa regioner hade även en lägre nivå 2005 samt en signifikant snabbare minskning av andelen operativa företagsledare . 13 av 60 FA-regioner redovisar en ökning av operativa företagsledare –2015. Indikatorer för miljödriven näringslivs- utveckling och energifrågor beräknas genom koldioxidekvivalenter3 från bestämda utsläpps- sektorer från näringslivet som motsvarar cirka en tredjedel av samtliga utsläpp då de är omräknade. Både utsläppen totalt och utsläppen relativt lönesumman från företagssektorn har minskat för riket totalt och för de flesta FA-regioner –2007 till 2011–2012. I genomsnitt redo- visar FA-regionerna en förändring från per miljon kronor löneinkomster, medan utsläpp för riket totalt förändras från CO2e-utsläpp per miljon kronor lönein- komster i företagssektor.4 2En person kan vara operativ företagsledare i flera företag. 3Utsläpp omräknade i CO2-ekvivalenter som tar hänsyn till att olika växthusgaser har olika förmåga att bidra till växthuseffekten. 4Data kommer att vara tillgängligt först och har därför inte kunnat inkluderas i denna redovisning. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 19 Diagram 2.1 Daglönesumma per sysselsatt i privat företagssektor relativt riket. Grå stapel = Genomsnittlig förändring 2005–2015 (1,00 = +1,). Svart stapel = Inkomstnivå 2015 (1,00 = i årsinkomst 2015). Observera bruten värdeaxel. Källa: (): Registerbaserad arbetsmarknadsstatistik (RAMS). Attraktiva miljöer och tillgänglighet Regional attraktivitet är summan av flera, ofta svårfångade faktorer. På ett övergripande plan är människors flyttströmmar och boendeprefe- renser bra indikationer på en regions attraktivitet som boendeort och arbetsmarknad. Attraktivi- teten följs upp med huvudindikatorn inrikes flyttnetto. Tolkningen av indikatorn är att regioner som lockar till sig människor och därmed har ett positivt flyttnetto är mer attrak- tiva att bo och arbeta i än regioner med ett negativt flyttnetto. –2015 uppvisade 40 av 60 FA-regioner ett stärkt genomsnittligt flyttnetto. Detta betyder inte nödvändigtvis att de har ett positivt flyttnetto. Det kan även innebära att det negativa flyttnettot har blivit mindre. Av de 40 regioner som haft en positiv förändring hade 37 ett positivt flyttnetto 2015. För enbart 2015 är skillnaderna mellan enskilda FA-regioner och genomsnittet små. till kön hade 31 FA-regioner ett förbättrat genomsnittligt flyttnetto för kvinnor –2015, medan motsvarande siffra för män var 40 FA-regioner. Tillgänglighet belyses genom att mäta medianavstånd till drivmedelsstation respektive tillgång till bredband. Befolkningens median- avstånd till närmaste drivmedelsstation 2016 ligger och har förändrats något mellan mättillfällena men ligger på ungefär samma nivå som 2009. Skillnaderna mellan olika delar av landet är dock stora. Avstånden i vissa perifert belägna regioner är betydligt större. Tillgängligheten till informationsteknik mäts genom indikatorn andel hushåll med tillgång till bredband /s. var riksgenom- snittet . Högsta andelarna 2016 finns i , , och , med värden . FA- regionerna , , , och hade en minskande andel hushåll med tillgång till bredband om /s . De tre förstnämnda har dock relativt övriga FA-regionerna ändå tämligen höga siffror. Av de FA-regioner som haft de snabbaste ökningarna av andelen hushåll med tillgång till bredband om 100Mbit/s var det endast Malung-Sälens som hade en signifikant högre förändringstakt än rikets genomsnitt. Malung-Sälens hade även signifikant lägre andel hushåll med tillgång till /s bredband både 2015 och 2016. Till- gången till bredband med hög överförings- hastighet är även ojämnt fördelad inom enskilda FA-regioner. Områden utanför tätorterna har ofta sämre tillgång till bredband med hög överföringshastighet. Fysisk planering och boende avspeglas med indikatorn arbetspendlingsavstånd. Riksmedia- nen för avståndet mellan arbetsplats och bostad har ökat med knappt till . Detta kan tolkas som en fortsatt geografisk förstoring av arbetsmarknaderna. Denna utveckling kan ses i 57 av 60 FA- regioner. Av resterande tre FA-regioner har två regioner haft en oförändrad utveckling. För den tredje har minskningen av pendlingsavståndet varit blygsam. Alla dessa tre FA-regioner åter- finns i inland. FA-regioner som ut- märker sig är framför allt och som hade höga värden, men som ändå haft en stor relativ positiv utveckling där medianavståndet för båda regionerna ökat med mer än – 2015. Generellt pendlar män längre än kvinnor (7,2015). Skillnaden mellan kvinnor och män har minskat med i genomsnitt –2015. Utvecklingen inom området kommersiell och offentlig service avspeglas med indikatorerna befolkningens medianavstånd till dagligvaru- handel respektive grundskolor. Befolkningens medianavstånd till dagligvaru- handeln är beräknat för samtliga FA- regioner. Totalt har 37 FA-regioner uppvisat en ökning av avståndet . Kraftigast var försämringen i FA-regionerna , och med procentu- ella förändringar större än . Det finns även FA-regioner där tillgängligheten har för- bättrats, exempelvis FA-regionerna , och . Befolkningsfördelningen inom regionen har betydelse för resultaten. Befolkningens medianavstånd till grundskolor är för hela riket 2016 och ligger på i stort sett samma nivå som 2006. På ett övergripande plan ger förvärvsintensite- ten, dvs. antalet förvärvsarbetande relativt befolkningen i åldersgruppen 20–, en fingervisning om arbetsmarknadens funktions- sätt och används därför som huvudindikator för att följa kompetensförsörjningen. var förvärvsintensiteten för befolk- ningen 20–, vilket är en ökning i förhållande till 2005, då andelen var 75,6. Förvärvsintensiteten var högst i FA-regionerna 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 19 , och , samtliga med andelar , se diagram 2.2. Större avvikelser i vissa regioner kan till viss del förkla- ras med arbetspendling till grannländer. Exempel på detta är att regionerna med lägst andel förvärvsarbetande är FA-regionerna , och , alla tre med en relativt stor gränsöverskridande arbetspendling. Det finns skillnader mellan könen vad gäller förvärvsintensiteten. Män har högre förvärvsintensitet än kvinnor sett till riks- genomsnittet, men skillnaderna mellan könen minskar och kvinnors förvärvsfrekvens har ökat snabbare än mäns –2015. Mellan 2005–ökade kvinnors genom- snittliga förvärvsfrekvens med 3,1 procent- enheter medan motsvarande siffra för män var . För FA-regionerna , , , , , och var differensen mellan män och kvinnor . Demografisk generationsväxling är ett viktigt perspektiv på arbetsmarknaden och avser regio- nens demografiska ersättningsbehov på grund av förväntade pensionsavgångar uttryckt som kvot mellan antalet personer 20–och antalet personer 55–. var det 21 av 60 FA-regioner som redovisade ett överskott av yngre. Dessa åter- fanns generellt i mellanstora och större FA- regioner såsom exempelvis , och samt storstadsregionerna. Bland de regioner med underskott av yngre återfinns framför allt mindre FA-regioner som exempelvis , , . Men även FA- regioner som , och har underskott av yngre. Särskilt stora underskott finns i FA-regionerna , , , , och som alla har en andel 20–29-åringar som är lägre än relativt 55–64-åringarna. Av dessa har dock och haft en genomsnittlig utveckling som varit mellan 0,5–starkare än vad som varit fallet för riksgenomsnittet 2005–2015. Hela befolkningens kompetens är viktig för hållbar tillväxt och utveckling i regionerna. En indikator på den samlade tillgången på kom- petens är genomsnittligt antal utbildningsår för befolkningen 20–. När det gäller formell utbildning är det 21 av 60 FA-regioner som har ett högre genomsnitt- 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 19 ligt antal utbildningsår per invånare än vad som gäller för riket generellt. Av dessa är majoriteten mellanstora till stora regioner med universitet, högskolor och andra utbildningsinstitutioner. Skillnaden mellan , med störst antal utbildningsår, och , med minst antal utbildningsår, uppgår till . Bland de FA-regioner som utmärker sig med ett lågt antal utbildningsår har dock majoriteten visat på en starkare utveckling –2015 än vad som varit den genomsnittliga årliga utvecklingstakten för riket som helhet (+0,) . Samtliga FA-regioner har haft en ökning av antalet utbildningsår –2015. Det går att se en viss utjämning mellan regionerna, dock inte i alla områden. har den nionde svagaste utvecklingen av samtliga FA- regioner. De FA-regioner som haft en svagare ökning än ligger samtliga i , och , varav majoriteten i inlandet i och .