prop · H50334 · 2017-10-24 00:00:00 — –värdföretaget huvudsakligen har inrättats för att underlätta inresa för personer som är föremål för företagsintern förflyttning, eller –utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Tillståndstiden för ett ICT-tillstånd får efter ansökan förlängas upp till för chefer och specialister eller för praktikanter. En förlängning av tillståndstiden får inte avse än uppdragstiden. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens men förslaget har en något annorlunda lagteknisk utformning. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända mot förslaget. Förvaltningsrätten i har vissa lagtekniska synpunkter. Skälen för regeringens förslag I artikel 8 anges grunderna för att återkalla eller inte förlänga ett ICT- tillstånd. Dessa motsvarar i huvudsak grunderna för avslag i artikel 7. Enligt direktivet ska ett ICT-tillstånd återkallas eller inte förlängas om tillståndet har förvärvats på ett bedrägligt sätt, förfalskats eller ändrats i något avseende, om utlänningen vistas i medlemsstaten i andra syften än de för vilka tillståndet beviljades eller om värdföretaget har inrättats huvudsakligen för att underlätta inresa för personer som är föremål för företagsintern förflyttning. En ansökan om förlängning ska också avslås om maximilängden för vistelse enligt artikel 12.1 har uppnåtts. Tillståndet har förvärvats på ett bedrägligt sätt, förfalskats eller ändrats I avsnitt 9.1 föreslås att en ansökan om ICT-tillstånd ska avslås om de handlingar som åberopas som stöd för ansökan har förvärvats på ett bedrägligt sätt, förfalskats eller ändrats i något avseende som har betydelse för bedömningen av ansökan. Om det senare, dvs. efter det att beslutet fattats, framkommer att falska eller annars oriktiga handlingar har legat till grund för beslutet eller att bevis om tillståndet har förfalskats eller ändrats, bör detta utgöra en grund för att återkalla eller neka förlängning av tillståndet. Bestämmelser med denna innebörd föreslås. Utlänningen vistas i av andra skäl än dem som ICT-tillståndet beviljades för För att uppfylla direktivets krav bör det införas en bestämmelse som anger att ett ICT-tillstånd ska återkallas eller förlängning nekas om det framkommer att utlänningen vistas i i andra syften än de som låg till grund för ICT-tillståndet. Det kan t.ex. handla om att utlänningen inte längre innehar den anställning som låg till grund för ansökan om ICT- tillstånd. Värdföretaget har inrättats huvudsakligen för att underlätta inresa för personer genom företagsintern förflyttning I avsnitt 8.11 föreslås att ett ICT-tillstånd inte ska beviljas om värdföretaget har inrättats huvudsakligen för att underlätta inresa för personer som är föremål för företagsintern förflyttning. Framkommer sådana omständigheter först efter det att ett tillstånd har meddelats bör det, för att uppfylla direktivet, finnas en bestämmelse som anger att tillståndet då ska återkallas eller förlängning nekas. Den maximala tiden för ICT-tillståndet har nåtts Den maximala tiden för en företagsintern förflyttning är för chefer och specialister och för praktikanter. Ett tillstånd får inte heller gälla för än uppdragstiden (se vidare avsnitt 11.3). Om den maximala tiden genom ett eller flera tidigare tillstånd redan har nåtts, finns det inte förutsättningar för ytterligare en förlängning. En bestämmelse som anger att en ansökan om förlängning av ett ICT- tillstånd inte får beviljas om den sammanlagda tillståndstiden har nåtts Prop. 2017/18:34 bör därför tas in i den nya regleringen. Om en ansökan om förlängning avslås på denna grund, måste utlänningen lämna territoriet. Det finns inte något i direktivet som hindrar att utlänningen därefter från tredje land på nytt ansöker om ICT- tillstånd. I avsnitt 11.3 föreslås att inte ska utnyttja möjligheten att föreskriva att det måste förflyta innan en sådan ny ansökan får göras. Den kommer alltså att kunna göras direkt. Däremot kommer det inte att finnas förutsättningar att bevilja en sådan ansökan medan utlänningen är kvar i landet. Allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa I direktivet finns det inte någon särskild bestämmelse om att ett ICT- tillstånd får återkallas eller att förlängning får vägras om utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Medlemsstaterna får dock återkalla ett tillstånd eller vägra förlängning om förutsättningarna för inresa är uppfyllda (artikel 8.5 a). En förutsättning för att bevilja inresa är att utlänningen inte utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa (se artikel 5.8 och avsnitt 8.12). Mot bakgrund av detta samt att medlemsstaterna har ett ansvar för att upprätthålla lag och ordning och för att skydda den inre säkerheten (jfr artikel 72 i EUF-fördraget), föreslår regeringen en bestämmelse som innebär att ett uppehållstillstånd ska återkallas eller en förlängning nekas i sådana fall. 9.2.2Fakultativa grunder för att återkalla eller neka förlängning av ett tillstånd Regeringens förslag: Ett ICT-tillstånd får återkallas eller en för- – förutsättningarna för att bevilja tillståndet inte är uppfyllda, – arbetsgivaren eller värdföretaget har blivit påförd en sanktion för att ha haft en utlänning anställd utan nödvändiga tillstånd, – arbetsgivaren eller värdföretaget har blivit påförd en sanktion för att ha lämnat oriktiga uppgifter till ledning för en myndighets beslut om skatt eller avgift och uppgifterna rör redovisning av arbetsgivaren eller värdföretaget inte har uppfyllt skyldigheter beträffande social trygghet, skatter, arbetstagares rättigheter eller arbetsvillkor, värdföretagets verksamhet håller på att avvecklas eller har avvecklats genom konkurs eller om arbetsgivaren eller värdföretaget inte bedriver någon ekonomisk utlänningen har vistats och arbetat i bestämmelserna om rörlighet för längre eller kortare vistelse. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. universitet påtalar att genom att proportionalitetsprincipen ska tillämpas undviks den typ av orimliga beslut som leder till utvisning när mycket begränsade brister i uppfyllelsen av lagens krav för tillstånd uppdagas. efterfrågar en analys av förslagens förhållande till vissa som har tillträtt. anser att det inte är lämpligt att införa de grunder som rör sanktioner och rättsliga skyldigheter och ifrågasätter också att arbetsgivare ska omfattas av bestämmelserna. är dock i och för sig, tillsammans med () och , positiva till att bestämmelserna är fakultativa och ger möjlighet att i det enskilda fallet göra helhetsbedömningar av om ett tillstånd ska återkallas eller en förlängningsansökan avslås. TCO efterfrågar dock en mer fördjupad redogörelse kring hur denna avvägning bör göras. Skälen för regeringens förslag Enligt artikel 8.2 och 8.4 ska medlemsstaterna, om så är lämpligt, återkalla ett ICT-tillstånd eller avslå en ansökan om förlängning av ett ICT-tillstånd om arbetsgivaren eller värdföretaget har ålagts sanktioner i enlighet med nationell rätt för odeklarerat arbete och/eller olaglig anställning. Enligt artikel 8.5 får ett ICT-tillstånd återkallas eller en ansökan om förlängning avslås om artikel 5 inte uppfylls eller inte längre uppfylls, om arbetsgivaren eller värdföretaget inte har uppfyllt sina rättsliga skyldigheter beträffande social trygghet, skatter, arbetstagares rättigheter eller arbetsvillkor, om arbetsgivarens eller värdföretagets verksamhet avvecklas eller har avvecklats enligt nationell insolvensrätt eller det inte bedrivs någon ekonomisk verksamhet eller om den som har fått ett ICT- tillstånd inte har följt reglerna om rörlighet i artikel 21 och 22. Enligt dessa artiklar får en utlänning med ett ICT-tillstånd resa in, vistas och arbeta i flera medlemsstater, bl.a. under förutsättning att vistelsen inte överstiger . Den andra medlemsstaten får enligt direktivet kräva att den underrättas om en utlännings kortare vistelse och kan, om det finns skäl för det, motsätta sig vistelsen. För det fall vistelsen överstiger får medlemsstaterna kräva att utlänningen ska ansöka om tillstånd avseende rörlighet för längre vistelse. Ett beslut om att återkalla tillståndet eller neka förlängning ska enligt artikel 8.6 fattas efter en bedömning av omständigheterna i fallet och med respekt för proportionalitetsprincipen. Förutsättningarna för ICT-tillstånd är inte längre uppfyllda Om det efter ett beslut om ett ICT-tillstånd eller vid en ansökan om förlängning framkommer att villkoren för ICT-tillståndet är uppfyllda, får tillståndet återkallas eller en förlängning nekas. Bestämmelser med denna innebörd bör tas in i det nya kapitlet i utlänningslagen. När det gäller vissa av villkoren framgår av avsnitt 9.2.1 att det i stället är obligatoriskt att återkalla tillståndet eller neka förlängning. Vad som enligt artikel 5 krävs för att ett beslut om ICT-tillstånd ska kunna meddelas redovisas i avsnitt 8. Det handlar både om omständigheter som rör den enskilde utlänningen och sådana som rör företagen. Det kan t.ex. röra sig om att utlänningen inte har fått den ställning som chef, specialist eller praktikant som angavs vid ansökan eller att försörjningskravet inte är uppfyllt. efterfrågar en analys av samtliga förslags förhållande till vissa . gör bedömningen att flera av förslagen är förenliga med av ratificerade konventioner men att det finns skäl till ytterligare analys i några delar, som t.ex. rör möjligheten att återkalla ett ICT-tillstånd. Regeringens uppfattning är att frågor om hänsyn till dessa internationella åtaganden beaktats redan i samband med förhandlingarna om aktuell EU-rättsakt och att det inte är aktuellt att överväga att på grund av dem inte fullt ut genomföra direktivet. Det finns grund för avslag enligt en fakultativ avslagsgrund I avsnitt 9.1 föreslås att en ansökan om ett ICT-tillstånd ska kunna avslås om arbetsgivaren eller värdföretaget har påförts vissa sanktioner eller om arbetsgivaren eller värdföretaget inte uppfyller sina rättsliga skyldigheter eller inte bedriver någon verksamhet. Om sådana omständigheter framkommer först efter det att ett tillstånd har utfärdats eller i samband med en ansökning om förlängning av tillståndet, bör det kunna leda till att tillståndet återkallas eller att förlängning nekas. Av skäl som utvecklas i avsnitt 9.1.2 bör bestämmelser om detta införas i det nya kapitlet om ICT-tillstånd och såväl värdföretaget som arbetsgivaren bör inkluderas i bestämmelserna. Brott mot reglerna om rörlighet Som framgår av avsnitt 10.1 har en utlänning med ett ICT-tillstånd rätt att under vissa förutsättningar utan något särskilt tillstånd vistas och arbeta i andra medlemsstater . Om utlänningen vill vistas i en annan medlemsstat än så, finns det en möjlighet för honom eller henne att ansöka om ett ICT- tillstånd för rörlighet för längre vistelse. Om det framkommer att en utlänning inte har respekterat reglerna om rörlighet bör ett beviljat tillstånd kunna återkallas eller förlängning vägras. Det kan t.ex. handla om att en utlänning som har ett ICT-tillstånd utfärdat av vistas och arbetar i en annan EU-stat i utan att ha ett av det landet utfärdat ICT-tillstånd för rörlighet för längre vistelse. Ett annat exempel är att en utlänning reser in, vistas och arbetar i en annan EU-stat trots att EU-staten har motsatt sig det. Bestämmelser om att det i dessa fall ska vara möjligt att återkalla ICT- tillståndet eller vägra förlängning föreslås. Tillämpning av proportionalitetsprincipen enligt artikel 8.6 vid avgörande av om ett tillstånd ska återkallas eller en förlängningsansökan avslås, innebär att det i varje enskilt fall måste göras en bedömning av samtliga relevanta omständigheter i fråga om den företagsinterna förflyttningen. Precis som flera remissinstanser är inne på kan, vid tillämpning av proportionalitetsprincipen, t.ex. beslut om utvisning 2017/18:34 undvikas när mycket begränsade brister i uppfyllelsen av lagens krav för tillstånd föreligger. får naturligtvis inte tillämpningen leda till alltför generösa bedömningar som öppnar upp för missbruk där arbetsgivaren medvetet gör avsteg från de utlovade villkoren. För närmare ledning i de olika situationerna hänvisas till avsnitt 9.1.2. Rörlighet för kortare vistelse i Regeringens förslag: En utlänning som har beviljats ett ICT-tillstånd av en annan EU-stat får för tillståndet i högst 90 dagar resa in och vistas i och arbeta här i ett företag som är etablerat här och är en enhet som tillhör samma företag eller koncern som det i den andra EU-staten. dock inte om utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Regeringens bedömning: Möjligheten som ges enligt direktivet att begära att värdföretaget i den andra EU-staten underrättar Migrations- verket om förflyttningen till bör inte utnyttjas. En begäran från en annan EU-stat om att ett svenskt värdföretag ska underrätta svenska myndigheter om en utlännings kortare rörlighet till den andra medlemsstaten kräver inte några författningsändringar. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med Remissinstanserna: menar att inte kommer att ha kännedom om vilka personer som vistas här under en med ett ICT-tillstånd utfärdat av en annan medlemsstat. Ambassaden i anser att förslaget är positivt och påpekar att antalet viseringsansökningar hos ambassaden kan komma att minska på grund av möjligheten att resa in i med ett ICT-tillstånd utfärdat av en annan medlemsstat. Universitets- och högskolerådet anser att det inte framgår om personer med ICT-tillstånd utfärdade i en annan medlemsstat ska ansöka om erkännande hos behörig myndighet för tillträde till ett reglerat yrke även i de andra medlemsstater som personen förflyttar sig till. akademikers centralorganisation () och () delar inte bedömningen i den del den avser underrättelseskyldighet. med att samma regler bör gälla för ICT-innehavare som för anser även att det ska införas en bestämmelse om att ersättningen till en person med ICT-tillstånd för kortare vistelse inte får vara sämre än vad som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen och att övriga anställningsvillkor inte är sämre än vad som gäller för arbetstagare som är utstationerade i enligt 4 § utstationeringslagen. inne på frågan om vilka regler som gäller för ersättning under kortare vistelser och enligt TCO bör det vara ersättningen som följer av kollektivavtal eller praxis inom branschen i värdlandet, dvs. medlemsstaten, som bör gälla. Skälen för regeringens förslag och bedömning Enligt artikel 20 får en tredjelandsmedborgare som har ett giltigt ICT- tillstånd som utfärdats av den första medlemsstaten, på grundval av det tillståndet och en giltig resehandling och i enlighet med villkoren i artiklarna 21 och 22 och med förbehåll för artikel 23 resa in i, vistas och arbeta i en eller flera andra medlemsstater. I artikel 21 finns regler om rörlighet för kortare vistelser. tredjelandsmedborgare som har ett giltigt ICT-tillstånd som har utfärdats av den första medlemsstaten ska ha rätt att vistas i varje annan medlemsstat och arbeta inom alla enheter som är etablerade där och som tillhör samma företag eller koncern, inom en period per medlemsstat. Av artikel 21.2 följer att den andra medlemsstaten får begära att värdföretaget i den första medlemsstaten underrättar den första medlemsstaten och den andra medlemsstaten om att personen avser att arbeta vid en enhet som är etablerad i den andra Enligt artikel 21.3 får den andra medlemsstaten begära att underrättelsen innehåller vissa handlingar och uppgifter, såsom anställningsavtal och bevis för att värdföretaget i den andra medlemsstaten och det i tredje land etablerade företaget tillhör samma företag eller koncern. Den andra medlemsstaten får begära att dessa handlingar och uppgifter lämnas in på ett officiellt språk i den I artikel 21.4–21.7 finns bestämmelser om att en medlemsstat får motsätta sig rörlighet och i artikel 21.8 ett förtydligande om vad som gäller vid en förlängning av ett ICT-tillstånd. anger att rörlighet för kortare vistelse inte är tillåten för den som utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. En bestämmelse om rätt till kortare rörlighet Av artikel 21 följer en rätt att vistas och arbeta i varje annan medlemsstat per medlemsstat, under förutsättning att utlänningen har ett giltigt ICT-tillstånd. om tillämpning av , kallad , finns bl.a. bestämmelser om villkor för utlänningars rörelsefrihet. 21 i får utlänningar med ett uppehållstillstånd som utfärdats i någon av medlemsstaterna röra sig fritt inom övriga medlemsstaters territorier. I 2 kap. UtlL finns ett generellt krav på visering för att resa in i och vistas i och även ett flertal undantag från det kravet. När det gäller arbete anges på motsvarande sätt att det krävs arbetstillstånd för en utlänning som ska arbeta i på grund av en anställning här eller utomlands. Även från det kravet finns ett flertal undantag i 2 kap. UtlL och i 5 kap. UtlF. Det är angeläget att direktivets krav på rörlighet får avsedd effekt och att bestämmelserna om inresa och arbete för företagsintern förflyttning Det bör därför i det nya kapitlet om ICT-tillstånd i 2017/18:34 utlänningslagen införas en bestämmelse om att personer som har ett ICT- tillstånd i en annan medlemsstat får resa in och vistas i och arbeta här i . I artikel 21.8 anges att om ICT-tillståndet förlängs av den första medlemsstaten, ska det förlängda tillståndet fortsätta att ge innehavaren rätt att arbeta i den andra medlemsstaten inom ramen för den maximala längd som anges i punkt 1 i artikeln. Direktivet innebär att så länge som personen har ett giltigt ICT-tillstånd – förlängt eller inte – har han eller hon rätt att arbeta och vistas i en andra medlemsstat i . För att uppfylla direktivets krav bör rätten till kortare rörlighet i knytas till att utlänningen under hela vistelsen ska ha ett giltigt ICT-tillstånd. Några remissinstanser tar upp frågan om vilka krav på ersättning som ska ställas för de utlänningar som kommer att arbeta i inom ramen för bestämmelserna om kortare rörlighet. anser att det i den svenska lagtexten som reglerar rörlighet för kortare vistelse ska framgå att ersättningen inte ska vara sämre än vad som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen och övriga anställningsvillkor inte är sämre än vad som gäller för arbetstagare som är utstationerade i . Som utvecklas i avsnitt 15.1 torde företagsinterna förflyttningar inom ramen för ICT-direktivet i allmänhet omfattas av utstationeringslagen, vilket innebär att arbetstagarna omfattas av det skydd som den lagen ger. I det avsnittet framgår också att regeringen bedömer att det inte krävs någon författningsändring för att uppfylla direktivets krav på likabehandling i den medlemsstat där arbetet utförs enligt artikel 18. Samma bedömning gäller för alla personer med giltigt ICT-tillstånd som rör sig för att arbeta i inom ramen för en kortare eller en längre vistelse. I är det arbetsmarknadens parter som har huvudansvaret för att reglera villkoren på arbetsmarknaden och arbetstagarorganisationerna för att övervaka arbets- och anställningsvillkor för arbetstagare som arbetar i . trädde nya utstationeringsregler i kraft som innebär att begränsningarna i rätten att vidta stridsåtgärder endast ska gälla i förhållande till arbetsgivare etablerade inom EES-området (se prop. 2016/17:107). Begränsningarna i rätten att vidta stridsåtgärder i utstationeringssituationer gäller därför inte i förhållande till en arbetsgivare som utstationerar arbetstagare från tredje land. Arbetstagare som utstationeras till från tredje land behandlas genom lagändringen mer förmånligt än arbetstagare som utstationeras till inom ramen för utstationeringsdirektivet. Av avsnitt 15.1 framgår att regeringen bedömer att det därför inte krävs någon författningsändring för att uppfylla direktivets krav på likabehandling. Hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa En utlänning som anses utgöra ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa ska inte tillåtas resa in eller vistas i . Bestämmelsen i direktivet är tvingande. Det bör därför införas en bestämmelse om att sådana personer inte har rätt till rörlighet för kortare vistelse. Underrättelse om kortare förflyttningar till Medlemsstaterna får kräva att värdföretaget i den medlemsstat som utfärdat ICT-tillståndet underrättar den första och den andra medlemsstaten om att den som beviljats ICT-tillstånd avser att arbeta i en enhet etablerad i den andra medlemsstaten. En sådan underrättelse ska ske antingen i samband med ansökan i den första medlemsstaten, om rörlighet till den andra medlemsstaten redan planerats i det skedet (artikel 21.2 a), eller så snart den planerade rörligheten är känd efter det att ett ICT-tillstånd har beviljats av den första medlemsstaten (artikel 21.2 b). Den andra medlemsstaten får efter det att den mottagit en underrättelse om förflyttning till sitt territorium motsätta sig rörligheten. Medlemsstaterna kan motsätta sig rörlighet för kortare vistelse, t.ex. om arbetet inte kommer att bedrivas inom samma företag eller koncern som det i tredje land etablerade företaget, om behörigheten att utöva ett reglerat yrke inte är uppfyllt, om det saknas en giltig resehandling eller om de handlingar som åberopas har förvärvats på bedrägligt sätt, förfalskats eller ändrats i något avseende (artikel 21.6). Beroende på hur EU:s medlemsstater väljer att genomföra direktivets bestämmelser om rörlighet inom EU kommer olika regler att gälla vid de företagsinterna förflyttningarna mellan medlemsstaterna. Enligt artikel 26 ska medlemsstaterna utse kontaktpunkter som ska arbeta effektivt och ansvara för att motta och översända den information som är nödvändig för tillämpningen av rörlighetsbestämmelserna. Medlemsstaterna ska via de nationella kontaktpunkterna informera övriga medlemsstater om vilket förfarande som har införts avseende rörlighet enligt artiklarna 21 och 22. Det kommer därmed att framgå för övriga medlemsstater vilket system har valt för att genomföra direktivets bestämmelser om rörlighet. Att från svensk sida ställa upp ett krav på underrättelse har både för- och nackdelar. Det som talar för att inrätta ett underrättelsekrav, och som en underrättelse i första hand syftar till, är att ges möjlighet att kontrollera villkoren för förflyttningen till och i förekommande fall motsätta sig att en förflyttning sker. TCO framför att avsaknaden av en sådan kontroll skulle öppna upp för missbruk och staplande av kortare vistelser i syfte att undgå betalning av högre ersättningsnivåer. Regeringen vill här erinra om att det i är arbetsmarknadens parter som har huvudansvaret för att reglera villkoren på arbetsmarknaden och arbetstagarorganisationerna för att övervaka arbets- och anställningsvillkor för arbetstagare som arbetar i , dvs. även för utlänningar som har ICT-tillstånd. Det som talar mot att införa ett krav på underrättelse vid en kortare tids rörlighet mellan medlemsstaterna är att syftet med direktivet riskerar att inte till fullo uppnås. I skäl 25 anges att syftet med direktivet är att underlätta rörligheten inom unionen för personer som är föremål för företagsintern förflyttning samt minska den administrativa bördan i samband med arbete i flera medlemsstater. Ett krav på att värdföretag i andra medlemsstater ska underrätta om att en person med ICT-tillstånd har för avsikt att arbeta i bedöms inte underlätta för rörligheten inom EU. Ett underrättelsekrav skulle nämligen kunna leda till att får in ett stort antal underrättelser från övriga medlemsstater och som med hänsyn till de korta tidsfristerna måste hanteras mycket skyndsamt. underrättelsekrav skulle även i viss utsträckning gå emot den gällande Det förekommer nämligen redan att utlänningar reser in i och arbetar i utan att någon föregående prövning sker av eller att en underrättelse sker dit. kan, enligt regeringens bedömning, ifrågasättas om det är motiverat att