prop · H5031 · 2017-09-20 00:00:00 — Kostnader för resolutionsåtgärder kan vidare bäras av lån enligt 27 kap. 6–9 §§ , om medlen och tillgångarna i resolutionsreserven inte är tillräckliga, samt tilläggsavgifter enligt 27 kap. 16 § , om det uppstår ett underskott i resolutionsreserven. Av avsnittet Vissa begränsningar av användningen av resolutionsreserven nedan, framgår vissa begränsningar i användningen av resolutionsreserven i fråga om medel som förts till resolutionsreserven genom överföringen från stabilitetsfonden och riskavgiften. Målnivåer och resolutionsreservens behållning Av krishanteringsdirektivet framgår att behåll ningen i finansieringsarrangemanget för reso lution ska uppgå till minst en procent av de garanterade insätt ningarna (minimimålnivå). Krishanterings direktivets minimimålnivå ska som utgångs punkt uppnås genom ett avgiftsuttag. Om behållningen i finansieringsarrangemanget för resolution underskrider krishanteringsdirek tivets minimimålnivå efter det att minimimål- nivån första gången har uppnåtts, ska avgifts uttaget återupptas till dess att den uppnås på nytt. Underskrids minimimålnivån med vissa tröskelvärden, ska avgiftsuttaget dessutom utformas så att krishanteringsdirektivets minimi målnivå uppnås . Se artiklarna 102 och 103 i direktivet och prop. 2015/16:5 s. 638 f. Den svenska avgiftsmodellen har utformats med utgångspunkt i att det är tillåtet med ett avgiftsuttag som går utöver vad som är 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 nödvändigt för att uppnå krishanterings direktivets minimimålnivå inom den tid som direktivet föreskriver (se artiklarna 1 och 102 i krishanteringsdirektivet samt samma prop. 636–647 och 651 f.). Avgiftsuttaget till resolutionsreserven består som utgångspunkt av två avgifter som löpande betalas av företagen (resolutionsavgiften eller riskavgiften). Växlingen mellan resolutionsavgiften och riskavgiften sker när behållningen i resolutions reserven överstiger av de garanterade insättningarna. Det innebär att avgiftsuttaget till resolutionsreserven är kontinuerligt, dvs. att avgiftsuttaget inte upphör när resolutions reserven har uppnått en viss behållning. Den svenska avgiftsmodellen har dessutom utformats med utgångspunkt i att kris hanteringsdirektivets minimimålnivå kommer att uppnås redan under . Det möjliggörs genom överföringen från stabilitets fonden. Om behållningen i resolutionsreserven under skrider målnivån för resolutionsavgiften, ska uttaget av resolutionsavgiften återupptas till dess att målnivån för resolutionsavgiften uppnås på nytt (se samma prop. s. 866 och 869). Under skrids krishanteringsdirektivets minimimålnivå med vissa tröskelvärden, ska resolutionsavgiften dessutom utformas så att krishanterings direktivets minimimålnivå – inte målnivån för resolutionsavgiften – uppnås (se 27 kap. 15 § ). Den svenska avgiftsmodellen vilar på förut sättningen att avgiftsuttaget dels ska finansiera kostnader för vissa åtgärder i resolution, dels ska ge företagen incitament att minska risktagandet. Till det kommer att avgiftsuttaget till resolutionsreserven ska utformas så att det s.k. skuldnedskrivningsverktyget i resolution ska kunna tillämpas på ett ändamålsenligt sätt (se samma prop. 636–647 och 651 f.). /2017 hade ett belopp som motsvarar av de garanterade insättningarna överförts till resolutionsreserven. Målnivån för resolutionsavgiften ska som ut gångspunkt uppnås med (årliga) avgifter. Avgiftsskyldiga till resolutionsavgiften är institut kreditinstitut och värdepappersbolag – och EES-filialer med tillstånd att bedriva verksamhet i (se 27 kap. 12 § ). Enligt 27 kap. 13 § ska de sammanlagda resolutionsavgifterna (avgiftsår) uppgå till av det totala avgiftsunderlaget. Som utgångspunkt är avgiftsunderlaget den avgiftsskyldiges skulder före avgiftsåret (se 27 kap. 14 § och artiklarna 4 och 14 i förordningen om resolutionsavgifter). Resolutionsavgiften för banker och andra kreditinstitut samt vissa värdepappersbolag fastställs i enlighet med förordningen om resolutionsavgifter (se 27 kap. 13 och 14 §§ ). Den gör skillnad mellan större och mindre företag (se artikel 10 i förordningen om resolutionsavgifter). Det innebär som utgångs punkt att större företag betalar en resolutions avgift som bestäms i förhållande till företagets riskprofil. betalar som utgångs punkt en resolutionsavgift som fastställs på schablonmässiga grunder. Resolutionsavgiften för vissa värdepappers bolag och EES-filialer med tillstånd att bedriva verksamhet framgår av 27 kap. 13 § och 29 kap. 1 § 8 , 22 § förordningen (2015:1034) om resolution samt 4 kap. 1 och 2 §§ Riksgälds kontorets föreskrifter (RGKFS 2015:2) om resolution. De sammanlagda resolutionsavgifterna uppgår till ca för . Den samlade avgiftsbördan bärs i huvudsak av de företag som betalar en resolutionsavgift som bestäms i förhållande till företagets riskprofil. För de företag som betalar en resolutionsavgift som fastställs på schablonmässiga grunder uppgår de totala resolutionsavgifterna för till ca . När behållningen i resolutionsreserven översti ger målnivån för resolutionsavgiften, ska enligt gällande rätt i stället en riskavgift tas ut. Risk avgiften ska för varje avgiftsskyldig spegla den förväntade kostnad som kan komma att belasta resolutionsreserven avseende den avgifts skyldige. Riskavgiften får sättas till noll om sannolikheten att en avgiftsskyldig kommer att försättas i resolution är mycket låg (se 27 kap. 18 § ). Det har förutsatts att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (Riks gäldskontoret) ska meddela föreskrifter om riskavgiftens storlek och hur den ska bestämmas (se 29 kap. 1 § 8 ). Till skillnad från resolutionsavgiften, har risk avgiften ingen motsvarighet i krishanterings direktivet. Vissa begränsningar av användningen av resolutionsreserven Regelverket om krishantering vilar på förutsätt ningen att det är aktieägare och långivare som ska bära förlusterna vid resolution. Det innebär att skuldnedskrivningsverktyget är ett centralt verktyg i resolution. Tillämpning av skuldned skrivningsverktyget innebär att företagets skulder – dels efterställda skulder som ingår i kapitalbasen vid tillämpning av parlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (tillsynsförordningen), dels s.k. kvalificerade skulder – skrivs ned eller konverteras till eget kapital (aktier). Vissa kvalificerade skulder kan undantas från tillämpning av skuldnedskrivningsverktyget (se 21 kap. 27–34 §§ ). Det ska ses mot bakgrund av att de kreditgivare som träffas av skuldnedskrivningsverktyget i stor utsträckning kommer att vara andra företag som omfattas av (se prop. 2015/16:5 s. 585–596). I vissa fall får medel från resolutionsreserven användas för att kompensera för kvalificerade skulder som har undantagits från tillämpning av skuldnedskrivningsverktyget (se 21 kap. 30– 33 §§ och 27 kap. 1 § första stycket 6 ). Som utgångspunkt gäller att sådana bidrag från resolutionsreserven får finansieras bara av medel som har förts till resolutionsreserven genom resolutionsavgiften, tilläggsavgiften () och vissa lån (se 21 kap. 32 § ) eller resolutionsavgiften och vissa lån (se 21 kap. 33 § och samma prop. s. 642 och 651 f.). Till det kommer att tillämpning av 21 kap. 30 § första stycket 2 förutsätter att resolutions reserven har tillgång till medel som har anskaffats genom resolutionsavgiften mot svarande av de garanterade insättningarna (se 21 kap. 30 § andra stycket 1 och samma prop. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 4.6.3Ett förhöjt uttag av resolutionsavgiften med en stegvis nedtrappning av avgiftsuttaget av det totala avgiftsunderlaget , för . Riskavgiften ska slopas. Följdändringar samt vissa språkliga och redaktionella ändringar ska göras i lagen om resolution, marknadsföringslagen och offentlighets- och sekretesslagen. Lagändringarna som avser resolutions avgiftens storlek ska träda i kraft , respektive . Övriga lagändringar ska träda i kraft . Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Promemorians förslag avviker från regeringens förslag genom att enligt promemorians förslag ska de sammanlagda målnivån för resolutionsavgiften tas bort. I promemorian föreslås inga ändringar i MFL och OSL. Remissinstanserna: Kammarrätten i Stock holm och har inget att invända mot förslaget. , , , , , Kommuninvest i , , Sparbank ernas , , , , och Kommuner och Landsting avstyrker förslaget. När det gäller utformningen av förslaget framhåller , , , , , , , , och i huvudsak att de samlade kraven på svenska företag enligt regelverken om kapitaltäckning och krishantering är mycket höga, inte minst i ett internationellt perspektiv. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 bakgrunden är det enligt dessa remissinstanser inte motiverat med ett ökat avgiftsuttag till resolutionsreserven. Enligt remissinstanserna framstår förslaget i stället som en (förtäckt) skatt, inte minst sett mot bakgrund av att medlen i resolutionsreserven placeras på ett konto i och inte – såsom rätteligen borde vara fallet – i värdepapper (en fond som förvaltas av ). anser att förslaget skadar omvärldens tilltro till det svenska rättssystemet. Också och advokat samfund ifrågasätter om förslaget verkligen motiveras av att motverka finansiella stabilitetsrisker eller om förslaget i själva verket utgör en (förtäckt) skatt. riksbank, , Finans inspektionen, , , AB , Finans bolagens Förening, Kommuninvest i , , , föreningen, och Kommuner och Landsting anser att det bör finnas en bortre gräns för uttaget av resolutions avgiften, eftersom det inte behövs en behållning i resolutionsreserven som kommer att uppgå till ett mycket stort belopp i förhållande till den svenska bruttonationalprodukten (BNP) för att motverka finansiella stabilitetsrisker. Vissa av dessa remissinstanser anser att avgifts växlingen mellan resolutionsavgiften och risk avgiften bör kvarstå vid en viss behållning i resolutionsreserven, eftersom riskavgiften – till skillnad från resolutionsavgiften (som är relativt riskbaserad) – är absolut riskbaserad. Det gäller Kommuninvest i och Kommuner och Landsting (en procent av de garanterade insättningarna), riksbank, , AB , , och (av de garanterade insättningarna) och (strax av de garanterade insättningarna). Ekonomistyrnings verket, , och riksbank anser att det i och för sig kan vara motiverat med ett förhöjt uttag av resolutionsavgiften för att uppnå de av remiss instanserna förordade målnivåerna. Riksgälds kontoret och riksbank lämnar förslag till alternativa avgiftsmodeller. anser att det inte bör finnas några begränsningar vid användningen av resolutionsreserven vid tillämpning av skuldned skrivningsverktyget i resolution när det gäller överföringen från stabilitetsfonden och risk avgiften (se avsnitt 4.6.2, Vissa begränsningar av användningen av resolutionsreserven). efterlyser en analys av hur förslaget påverkar det svenska exportkredit- finansieringssystemet. anser att beredningen av förslaget står i strid med beredningskravet i regeringsformen (RF). När det gäller förslagets överensstämmelse med unionsrätten anser och att förslaget strider mot krishanteringsdirektivet och proportionalitetsprincipen i fördraget om den Europeiska unionens funktionssätt (fördraget). anser att förslaget strider mot krishanterings direktivet. , , , , Sparbankernas Riksför bund, och anser att förslaget utgör en fördel för framför allt utländska företag inom Europeiska unionen (EU) som bedriver verksamhet i genom filial och som inte träffas av resolutionsavgiften. Det innebär enligt remiss instanserna att förslaget utgör ett (negativt) statsstöd till dessa företag och att förslaget – enligt statsstödsreglerna i EUF-fördraget – behöver anmälas till och godkännas av Euro peiska kommissionen (kommissionen) innan det kan införas i . När det gäller konsekvensanalysen anser att den brister och behöver utvecklas i vissa avseenden. efterlyser en redovisning av de offentligfinansiella effekterna av förslaget samt anser att redovisningen av de samhällsekonomiska effekterna av förslaget brister och framhåller att effekten av ett ökat avgiftsuttag till resolutionsreserven avtar i takt med att reserven ökar. , , , , , , , , och anser att förslaget kommer att gynna utländska företag inom EU som bedriver verksamhet i genom t.ex. filial på bekostnad av svenska företag. , , och anser att förslaget kan öka incitamentet för svenska företag att placera sina huvudkontor i utlandet. Enligt dessa remissinstanser – som framhåller att det i huvudsak är hemviststaten som ansvarar för tillämpningen av regelverken om kapitaltäckning och krishantering – är det svårt att överblicka effekterna av att svenska företag placerar huvudkontor i utlandet. Vissa remissinstanser framhåller att högre finansieringskostnader kan påverka företagens utlåning. Det gäller och AB (utlåningen till svenska och utländska företag vid export av svenska varor och tjänster), Företagarna (utlåningen till företagen, inte minst små företag i glesbygden) samt Kommuninvest i och Kommuner och Landsting (utlåningen till kommuner och landsting). , Företagarna, dinaviska , föreningen och Svenska Fondhandlareföre ningen framhåller att förslaget (i förening med resolutionsavgiftens konstruktion, som gör skillnad mellan mindre och större företag i fråga om resolutionsavgiftens storlek) ökar tröskel effekterna på den svenska kreditmarknaden. och anser att ett kontinuerligt uttag av resolutionsavgiften ökar finansieringskost naderna för mindre företag i förhållande till avgiftsväxlingen mellan resolutionsavgiften och riskavgiften. Företagarna, och anser att avgiftsuttaget kommer att övervältras på företagens kunder. anser att avgiftsuttaget också kommer att övervältras på företagens anställda. och anser att resolutionsavgiftens utformning i förening med avsaknaden av en målnivå för resolutionsavgiften påverkar de svenska obligations- och räntemarknadernas funktionssätt, eftersom avgiftsunderlaget för resolutionsavgiften i huvudsak utgörs av företa gens skulder före avgifts- året och att företagen begränsar inlåningen över årsskiften. Det påverkar i sin tur marknads räntorna. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Skälen för regeringens förslag Ett förhöjt uttag av resolutionsavgiften med en stegvis nedtrappning av avgiftsuttaget De sammanlagda resolutionsavgifterna uppgår enligt gällande rätt till av det totala avgiftsunderlaget. Det motsvarar ca . I promemorian föreslås ett ökat avgiftsuttag till resolutionsreserven i form av ett förhöjt och kontinuerligt uttag av resolutionsavgiften. Det innebär – vid sidan av att målnivån för resolutionsavgiften (av de garan terade insättningarna) tas bort och riskavgiften slopas – att de sammanlagda resolutions avgifterna ska uppgå till av avgiftsunderlaget (i stället för ). I promemorian anges att av samtliga remissinstanser uttrycker kritik mot promemorians förslag. Regelverken om kapitaltäckning och kris hantering samspelar. Väl utformade kapital täckningskrav minskar risken för att en bank hamnar i kris. Om en bank ändå gör det ska banken kunna återkapitaliseras genom tillämp ning av skuldnedskrivningsverktyget i resolution. Det förutsätter i sin tur dels att det finns tillräckligt med skulder som skuld- nedskrivningsverktyget kan tillämpas på, dels att det finns en tillräckligt stor resolutionsreserv så att skuldnedskrivningsverktyget kan tillämpas på ett ändamålsenligt sätt (se avsnitt 4.6.2, Vissa begränsningar av användningen av resolutions reserven). Det innebär att en stark resolutions reserv är en förutsättning för ett trovärdigt regelverk om krishantering. Finanskriser är mycket kostsamma. I förhållande till den svenska ekonomin har en stor, koncentrerad och växande banksektor. Det gäller även i ett internationellt perspektiv. En koncentrerad banksektor ökar smitto- och systemrisker vid finansiell stress. Den svenska banksektorn verkar dessutom inom ett litet valutaområde, vilket innebär att extra stora reserver kan krävas för att motverka finansiella stabilitetsrisker. Därutöver har den svenska banksektorn en stor andel marknadsfinansiering. Det innebär sammanfattningsvis att det i finns behov av en stor resolutionsreserv i förhållande till andra med jämförbara 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 medlemsstater i EU. Banksektorn gör stora vinster och det är i goda tider som risker för den finansiella stabiliteten – t.ex. genom ökad skuldsättning och stigande tillgångspriser – byggs upp. Det talar enligt regeringens uppfattning för att avgiftsuttaget till resolutionsreserven – som utgångspunkt – bör ökas. finns det skäl att ta intryck av remisskritiken, inte minst från riksbank, och . Ett konkurrenskraftigt och dynamiskt företagsklimat ger förutsättningar för tillväxt och fler arbetstillfällen. Även banksektorn kan bidra i detta. Det innebär att den svenska avgifts modellen inte i alltför hög grad bör avvika från motsvarande avgiftsmodeller i med jämförbara medlemsstater i EU. Med den utgångspunkten bör dels en bortre gräns för avgiftsuttaget till resolutionsreserven finnas, dels avgiftsuttaget till resolutionsreserven omfördelas och minska . Regeringen anser därför att den nuvarande målnivån för resolutionsavgiften (av de garanterade insättningarna) bör kvarstå oförändrad som riskavgiften bör slopas. De sammanlagda resolutionsavgifterna bör uppgå till av det totala avgiftsunderlaget , för . Det motsvarar ca , ca och ca . Förslaget innebär sammanfattningsvis att den svenska avgiftsmodellen i regelverket om krishantering i huvudsak kvarstår oförändrad i förhållande till gällande rätt. Förslaget att riskavgiften ska slopas innebär vidare enligt regeringens uppfattning att regeringen därmed har tillgodosett tillkännagivande som innebar att regeringen ska utreda hur bestämmelserna om riskavgifter i kan utformas så att kriterierna för hur riskavgifterna ska fastställas blir tydligare reglerade i lagen, och därefter återkomma till med förslag på ändringar i (se bet. 2015/16:FiU17 punkt 2 och rskr. 2015/16:117). Det aktuella tillkännagivandet är därmed slutbehandlat. Den nuvarande målnivån för resolutions avgiften (av de garanterade insättningarna) aktualiserar frågan om skuldned skrivningsverktyget i resolution kan tillämpas på ett ändamålsenligt sätt (se avsnitt 4.6.2, Vissa begränsningar av användningen av resolutions reserven). Regelverket om krishantering vilar på förut sättningen att det är aktieägare och långivare som ska bära förlusterna vid resolution. Det innebär att skuldnedskrivningsverktyget är ett centralt verktyg i resolution. Tillämpning av skuldnedskrivningsverktyget innebär att företagets skulder – dels efterställda skulder som ingår i kapitalbasen, dels s.k. kvalificerade skulder – skrivs ned eller konverteras till eget kapital (aktier). Vissa kvalificerade skulder kan undantas från tillämpning av skuldned skrivningsverktyget. Det ska ses mot bakgrund av att de kreditgivare som träffas av skuldned skrivningsverktyget i stor utsträckning kommer att vara andra företag som omfattas av regel verket om krishantering. I vissa fall får medel från resolutionsreserven användas för att kompensera för kvalificerade skulder som har undantagits från tillämpning av skuldned skrivningsverktyget. Som utgångspunkt gäller att sådana bidrag från resolutionsreserven får finansieras bara av medel som har förts till resolutionsreserven genom resolutionsavgiften. Till detta kommer att en förutsättning, av två alternativa, för att bidrag ska få lämnas från resolutionsreserven – tillämpning av skuld- nedskrivningsverktyget har bidragit till åter- kapitaliseringen av företaget med ett belopp som motsvarar av företagets riskvägda tillgångar – i sin tur förutsätter att resolutions reserven har tillgång till medel som har förts till resolutionsreserven genom resolutionsavgiften motsvarande av de garanterade insättningarna (se avsnitt 4.6.2, Vissa begränsningar av användningen av resolutions reserven). Finansieringsarrangemang i resolution kan utformas på olika sätt (se artikel 100.5 och 100.6 i krishanteringsdirektivet). Det svenska finansieringsarrangemanget i resolution har utformats i enlighet med artikel 100.6 första stycket i direktivet (se t.ex. prop. 2015/16:5 s. 183 och 631–674). Med stöd av artikel 100.6 andra stycket har från stabilitetsfonden till resolutionsreserven förts ett belopp som uppgår till ca . Det innebär att målnivån för resolutionsavgiften – av de garanterade insättningarna – som utgångs punkt kommer att mötas dels av överföringen från stabilitetsfonden, dels av resolutions vilar den svenska avgifts modellen på förutsättningen att överföringen från stabilitetsfonden inte ryms i uttrycket ”resolutionsavgift enligt 27 kap. 13 §” i 21 kap. 30–33 §§ (se samma prop. s. 642 och 651 f.). Med en sådan utgångspunkt skulle det – som och tar upp – kunna göras gällande att den svenska avgiftsmodellen har getts en utformning som innebär att skuldnedskrivningsverktyget i resolution – t.ex. regeln i 21 kap. 30 § första stycket 2 – inte kan tillämpas på ett ändamålsenligt sätt. Krishanteringsdirektivet gör i fråga om finansieringsarrangemang för resolution skillnad mellan ”förhandsbidrag” enligt artikel 103, ”extraordinära efterhandsbidrag” enligt artikel 104 och ”alternativa finansieringssätt” enligt artikel 105 (se artikel 100.4 i direktivet). Motsvarande gäller i fråga om det alternativa finansieringsarrangemanget för resolution (se artikel 100.6). Det innebär att i uttrycket ”förhandsbidrag” i krishanteringsdirektivet får anses rymmas medel som förs till finansieringsarrangemang i resolution genom dels resolutionsavgiften (se artiklarna 100.6 första stycket e och 103.1 och 103.2 i direktivet), dels överföringen från stabilitetsfonden (se artikel 100.6 andra stycket). Bestämmelserna i 21 kap. 30–33 §§ genomför artikel 44 i krishanteringsdirektivet. Det svenska uttrycket ”resolutionsavgift enligt 27 kap. 13 §” i 21 kap. 30–33 §§ motsvarar uttrycket ”förhandsbidrag i enlighet med artiklarna 100.6 och 103” i artikel 44 i direktivet. Mot den bakgrunden råder det enligt regeringens uppfattning – och som Finans inspektionen tar upp – inget tvivel om att över föringen från stabilitetsfonden ryms i uttrycket ”resolutionsavgift enligt 27 kap. 13 §” i 21 kap. 30–33 §§ . Resolutionsavgiften ska betalas de avgiftsår som behållningen i resolutionsreserven under stiger av de garanterade insätt ningarna. Om behållningen i resolutionsreserven underskrider målnivån för resolutionsavgiften, ska uttaget av resolutionsavgiften återupptas till dess att målnivån för resolutionsavgiften uppnås på nytt (se 27 kap. 13 § fjärde stycket samt prop. 2015/16:5 s. 866 och 869). Det innebär sammanfattningsvis att skuld- nedskrivningsverktyget kan tillämpas på ett ändamålsenligt sätt med en målnivå för 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 resolutionsavgiften om av de garanterade insättningarna. anser att beredningen av förslaget står i strid med beredningskravet i RF. Regeringen konstaterar att enligt RF (7 kap. 2 §) ska behövliga upplysningar och yttranden inhämtas från berörda myndigheter vid beredningen av regeringsärenden. Upplysningar och yttranden ska också i den omfattning som behövs inhämtas från kommuner. Även sammanslutningar och enskilda ska i den omfattning som behövs ges möjlighet att yttra sig. Någon närmare reglering om formerna för detta finns inte. För beredningen av lagförslag följer dock av praxis att ett skriftligt remiss förfarande alltid bör vara det normala sättet för att inhämta synpunkter. Det nu aktuella förslaget – som gäller en mycket begränsad del av regelverket om krishantering – har remitterats till ett tjugotal remissinstanser, varav flera myndigheter och intresseorganisationer i finans sektorn. Remisstiden var ca . Samtliga remissinstanser har svarat. Regeringen anser med hänsyn till det anförda att beredningen av förslaget uppfyller beredningskravet i RF. Gränsdragningen mellan avgifter och skatter vid tillämpning av 8 kap. RF framgår av förarbetena till lagen (se prop. 1973:90 s. 213; se även prop. 2009/10:30 s. 20).