prop · H403131 · 2017-03-21 00:00:00 — Om brott som i 1 § sägs är att anse som grovt, skall för grov förskingring dömas till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om gärningsmannen missbrukat ansvarsfull ställning eller begagnat falsk handling eller vilseledande bokföring eller om gärningen eljest varit av särskilt farlig art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada. Om brott som avses i 1 § är att anse som grovt, döms för grov förskingring till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningsmannen har missbrukat ansvarsfull ställning eller använt urkund eller annat vars brukande är straffbart enligt 14 eller 15 kap. eller vilseledande bokföring eller om gärningen annars varit av särskilt farlig art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada. 4 § Den som, i annat fall än förut i detta kapitel är sagt, med egendom, som han har i besittning men vartill ägande- eller säkerhetsrätt är förbehållen eller tillförsäkrad eller eljest tillkommer annan, vidtager åtgärd varigenom egendomen frånhändes den andre eller denne annorledes berövas sin rätt, dömes för olovligt förfogande till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller den som vållar skada eller olägenhet genom att olovligen bruka en fastighet som han eller hon innehar men som någon annan har nyttjanderätt eller annan rätt till. Om någon, som på grund av förtroendeställning fått till uppgift att för någon annan sköta en ekonomisk angelägenhet eller självständigt hantera en kvalificerad teknisk uppgift eller övervaka skötseln av en sådan ange- lägenhet eller uppgift, missbrukar sin förtroendeställning och därigenom skadar huvudmannen, döms han eller hon för trolöshet mot huvudman till böter eller fängelse i högst . Vad som har sagts nu gäller inte om gärningen är belagd med straff enligt 1–3 §§. Om brottet är grovt döms för Om brottet är grovt, döms för grov trolöshet mot huvudman till grov trolöshet mot huvudman till fängelse i lägst och fängelse i lägst och om brottet är grovt ska det särskilt om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om huvudmannen har till- beaktas om huvudmannen har till- fogats betydande eller synnerligen fogats betydande eller synnerligen kännbar skada, om gärningsman- kännbar skada, om gärningsman- nen har använt falsk handling eller nen har använt urkund eller annat vilseledande bokföring eller om vars brukande är straffbart enligt gärningen annars har varit av sär- 14 eller 15 kap. eller vilseledande bokföring eller om gärningen an- nars har varit av särskilt farlig art. Om någon som har fått till uppgift att sköta en rättslig angelägenhet för någon annan missbrukar sin förtroendeställning till förfång för huvudmannen, döms han eller hon enligt första stycket, även om angelägenheten inte är av ekonomisk eller teknisk art. Om någon olovligen brukar någon annans sak och därigenom vållar skada eller olägenhet, döms han för olovligt brukande till böter eller fängelse i högst . Detsamma skall gälla, om innehavaren av en fastighet brukar denna till men för annans rätt till den genom att olovligen bygga, gräva, plöja, ta upp väg, låta kreatur beta eller vidta någon annan dylik åtgärd. 14Senaste lydelse 2016:508. 15Senaste lydelse 1993:207. Att denna inskränkning i vissa fall inte gäller framgår dock av 20 kap. 5 §.Det som föreskrivs i 8 kap. 13 § om inskränkning i åklagares åtalsrätt ska gälla även de brott som angetts i detta kapitel, dock inte grov förskingring och grov trolöshet mot huvudman. 2016/17:131 Är brott enligt första stycket grovt, döms till fängelse, lägst och högst . Är brottet grovt, döms för grovt olovligt brukande till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har varit av särskilt farlig eller hänsynslös art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada. 10 §16 Vad som föreskrivs i 8 kap. 13 § om inskränkning i åklagares åtalsrätt ska gälla även de brott som angetts i detta kapitel, dock inte grov förskingring och sådan trolöshet mot huvudman som är att anse som grov. Undandräkt, olovligt förfogande eller olovligt brukande beträffande egendom som kommit i gärningsmannens besittning genom avtal om hyra av egendomen eller avtal enligt vilket äganderätten ska övergå först sedan betalning erlagts eller som gärningsmannen annars innehar på grund av kreditköp med förbehåll om återtaganderätt, får åtalas av åklagare endast om åtal av särskilda skäl är påkallat från allmän synpunkt. Tagande av muta, givande av muta, handel med inflytande och vårdslös finansiering av mutbrott får åtalas av åklagare endast om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Att denna inskränkning i vissa fall inte gäller framgår dock av 20 kap. 5 §. Den som förstör eller skadar Den som förstör eller skadar egendom, fast eller lös, till men för egendom till men för någon an- annans rätt därtill, döms för ska- nans rätt till den döms för skade- 16Senaste lydelse 2012:301. 17Senaste lydelse 2003:857. degörelse till böter eller fängelse i görelse till fängelse i högst . Är brott som i 1 § sägs med hän- Är brott som avses i 1 § med hän- syn till skadans obetydlighet och syn till skadans obetydlighet och övriga omständigheter vid brottet övriga omständigheter vid brottet att anse som ringa, skall för åver- att anse som ringa, döms för ringa kan dömas till böter. skadegörelse till böter eller fängel- Den som i skog eller mark olovligen tager växande träd eller gräs eller, av växande träd, ris, gren, näver, bark, löv, bast, ollon, nötter eller kåda eller ock vindfälle, sten, grus, torv eller annat sådant, som ej är berett till bruk, dömes för åverkan, om brottet med hänsyn till det tillgripnas värde och övriga omständigheter är att anse som ringa. Den som i skog eller mark olovligen tar växande träd eller gräs eller träd som fällts av vinden eller sten, grus, torv eller annat som inte är bearbetat döms, om brottet med hänsyn till det tillgripnas värde och övriga omständigheter är att anse som ringa, för åverkan till böter. Detsamma gäller den som från växande träd tar ris, grenar, näver, bark, löv, bast, ollon, nötter eller kåda. Om brott som i 1 § sägs är att anse som grovt, skall för grov skadegörelse dömas till fängelse i högst . Vid bedömande huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om av gärningen kommit synnerlig fara för någons liv eller hälsa eller skadan drabbat sak av stor kulturell eller ekonomisk betydelse eller om skadan eljest är synnerligen kännbar. Om brott som avses i 1 § är att anse som grovt, döms för grov skadegörelse till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har medfört betydande fara för någons liv eller hälsa, om skadan drabbat sak av stor kulturell eller ekonomisk betydelse eller annars är synnerligen kännbar eller om gärningen varit av särskilt hänsynslös art. Tager man olovlig väg över tomt eller plantering eller över annan äga, som kan skadas därav, dömes för tagande av olovlig väg till böter. Den som olovligen och på annat än väg färdas över tomt eller plantering, eller över någon annan mark som kan skadas av detta, döms för tagande av olovlig väg till böter eller fängelse . Åverkan eller tagande av olovlig skadegörelse, åverkan el- väg må, om brottet endast förnär- ler tagande av olovlig väg får, om mar enskilds rätt, åtalas av åklaga- brottet endast kränker enskilds rätt, re allenast om åtal av särskilda åtalas av åklagare bara om åtal av skäl finnes påkallat ur allmän syn- särskilda skäl är motiverat från Villkorlig dom skall förenas med Villkorlig dom ska förenas med dagsböter, om inte ett bötesstraff dagsböter, om inte ett bötesstraff med hänsyn till skyldighet att full- med hänsyn till skyldighet att full- göra samhällstjänst eller andra följ- göra samhällstjänst eller andra följ- der av brottet skulle drabba den der av brottet skulle drabba den tilltalade alltför hårt eller om det tilltalade alltför hårt eller det finns finns andra särskilda skäl mot att andra särskilda skäl mot att döma döma till böter. Denna lag träder i kraft . 18 Senaste lydelse 1998:604. Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot någon av bestämmelserna i 1 § första stycket 1–3 eller mot förbud eller föreskrift som har meddelats med stöd av lagen döms till böter. Om gärningen är ringa, ska det inte dömas till ansvar.Till ansvar enligt första stycket döms det inte om gärningen är belagd med strängare straff i . Förslag till lag om ändring i terrängkörnings- lagen (1975:1313) Härigenom föreskrivs att 4 § terrängkörningslagen (1975:1313) ska ha 4 §1 Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot 1 § första stycket 1–3 eller mot förbud eller föreskrift som har meddelats med stöd av lagen döms till böter. Om gärningen är ringa skall inte dömas till ansvar. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 1996:1551. 2016/17:131 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. Härigenom föreskrivs att 17 § lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. ska ha följande lydelse. Åtalsanmälan behöver inte göras i fråga om 1. brott för vilka svårare straff än böter inte föreskrivs, 2. följande brott i , 7 §), (4 kap. 7 §), snatteri (8 kap. 2 §), ringa stöld (8 kap. 2 §), förfarande (8 kap. 8 §), bedrägligt beteende (9 kap. 2 §), undandräkt (8 kap. 7 §), (10 kap. 2 §), olovligt förfogande förfarande (8 kap. 8 §), ringa be- 4 §), drägeri (9 kap. 2 §), ringa utpress- 7 §), 4 §), 6 §), 2 §), brott (21 kap. gande (10 kap. 4 §), olovligt bru- (21 kap. 7 §). kande (10 kap. 7 §), ringa skade- (12 kap. 2 §), tagande olovlig väg (12 kap. 4 §), svikande av försvarsplikt (18 kap. 6 §), lyd- nadsbrott (21 kap. ning (21 kap. 7 §). Åtalsanmälan ska dock alltid gö- 1.brottet riktar sig mot någon utanför den organisation där den misstänkte tjänstgör, 2.målsäganden har förklarat att han eller hon avser att föra talan om enskilt anspråk, eller 3.det finns skäl att anta att påföljden inte kommer att stanna vid böter. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att undersöka om det finns ett behov av att förstärka det straffrättsliga skyddet för egendom och föreslå de författningsändringar som det finns anledning till (dir. 2012:73). I uppdraget ingick bl.a. att ta ställning till om sådana omständigheter som att brottsligheten haft systematiska inslag eller kan innebära en särskild integritetskränkning bör få större betydelse för brottsrubriceringen av förmögenhetsbrotten. Utredningen, som tog namnet , överlämnade betänkandet Stärkt straffrättsligt skydd för egendom (SOU 2013:85). I detta lagstiftningsärende behandlar regeringen samtliga utredningens förslag utom det i en tidigare proposition behandlade förslaget om olovlig användning av annans identitetsuppgifter (prop. 2015/16:150). En sammanfattning av betänkandet och dess lagförslag i relevanta delar finns i bilaga 1 respektive bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (Ju2013/08768/L5). I propositionen tar regeringen ställning till de lagförslag som läggs fram i betänkandet. Genom dessa ställningstaganden behandlar regeringen – i avsnitt 4.3 – dels ett tillkännagivande av om att regeringen ska återkomma med förslag om att skärpa straffen för bedrägeribrott med systematiska inslag och se över bedrägeribrottets utformning för att säkerställa en god anpassning till it-relaterade brott (bet. 2014/15:JuU14 punkt 30, rskr. 2014/15:138), dels ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med förslag om att införa en ny straffbestämmelse som tar sikte på systematiska fakturabedrägerier (bet. 2014/15:JuU14 punkt 33, rskr. 2014/15:138). Dessa tillkännagivanden är därmed slutbehandlade. I fråga om följande tillkännagivanden avser regeringen att inhämta beredningsunderlag och därefter återkomma till : Straffet för bostadsinbrott bör skärpas genom att man inför en ny brottsrubricering, inbrottsstöld, med en högre straffskala än den som gäller för grov stöld (bet. 2014/15:JuU1, rskr. 2014/15:77). Regeringen ska återkomma till med förslag om att införa ett nytt brott – inbrottsstöld – med minimistraffet fängelse (bet. 2014/15:JuU14 punkt 26, rskr. 2014/15:138). Regeringen ska återkomma till med förslag om att kriminalisera försök till häleri av normalgraden (bet. 2014/15:JuU14, rskr. 2014/15:138). En ny brottsrubricering som tar sikte på systematiska stölder bör införas (bet. 2015/16:JuU18, rskr. 2015/16:196). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som framgår av avsnitt 2.1–2.3 i denna proposition. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet har haft synpunkter på formuleringen av ett anfört exempel i författningskommentaren till den föreslagna bestämmelsen om olovlig energiavledning samt efterfrågat yt- 2016/17:131 terligare motiv till förslaget att sänka maximistraffet för normalgraden av olovligt förfogande. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 7.3.3 och 8.2.2 samt i författningskommentaren. 4En effektivare kriminalisering av systematiska fakturabedrägerier 4.1Fakturabedrägerier är ett samhällsproblem Vad menas med begreppet? Termerna fakturabedrägeri och bluffaktura används ibland synonymt som benämning på olika förfaranden varigenom någon förmås att betala en faktura som inte motsvarar någon verklig skuld. Bakom termerna döljer sig emellertid många olika tillvägagångssätt som – i motsats till vad termerna antyder – inte alltid innefattar något vilseledande. Utifrån skillnader och likheter mellan tillvägagångssätten vid fakturabedrägerier kan företeelsen delas in i de båda huvudkategorierna bluffakturor respektive fakturabedrägeri efter kontakt. Med bluffakturor avses förfaranden som går ut på att skicka en betalningsuppmaning i någon form till en mottagare som inte har haft någon kontakt med avsändaren. Inom denna kategori faller dels fakturor från okända leverantörer, dels fakturor där fakturautställaren har fått fakturan att likna en faktura från någon välkänd leverantör (här kallat kapade fakturor), dels erbjudanden som varit utformade som fakturor men där det har varit svårt att upptäcka att det har varit fråga om ett erbjudande (här kallat erbjudandefakturor). Om betalningsuppmaningar vid bluffakturor resulterar i betalning eller inte beror i huvudsak på vilken påverkan innehållet och utformningen av själva utskicket har på mottagaren. Betalning kan i dessa fall ske utan att betalningsavsändaren någonsin inser att han eller hon har drabbats av en bluffaktura. Med fakturabedrägeri efter kontakt menas betalningskrav som har eller påstås ha föregåtts av en kontakt av något slag mellan avsändaren och mottagaren och som enligt avsändaren har resulterat i ett avtal mellan dem. Till denna kategori kan hänföras både grundlösa påståenden om att avtal har ingåtts och sådana avtal som fakturamottagaren på olika sätt har blivit vilseledd eller pressad att ingå. I dessa fall kan såväl de tidigare kontakterna som det efterföljande utskicket ha betydelse för mottagarens beslut att betala enligt kravet. Vid fakturabedrägeri efter kontakt har betalningsavsändaren i regel kommit till insikt om att han eller hon har blivit utsatt för någon form av fakturabedrägeri redan innan betalning sker. Gemensamt för de båda huvudkategorierna av fakturabedrägeri är att de innebär att etablerade affärsformer används utan respekt för uppställda rättsliga spelregler. I många fall handlar det om förfaranden som – om de anmäldes till och kom att utredas av de brottsbekämpande myndigheterna – i och för sig mycket väl kunde bestraffas som bedrägeri. I andra fall rör det sig om förfaranden som får sägas befinna sig i en gråzon. Brottslighetens utveckling och utbredning Fakturabedrägerier har förekomit , men det är först under senare år som företeelsen har kommit att framhållas som ett allvarligare Så framgår det t.ex. av en utförd undersökning att fakturabedrägerier drabbar en stor del av samhället (se SOU 2015:77). Vanligast av de båda huvudkategorierna är bluffakturorna. frågade i undersökningen hade i genomsnitt var femte person, vart tredje företag, var tredje statliga förvaltningsmyndighet, var sjätte domstol och nära nog alla landets kommuner fått ta emot en eller flera sådana fakturor. Fakturabedrägerier efter kontakt var något mindre frekvent förekommande än bluffakturorna. bestod fakturabedrägerier oftast i erbjudanden till företag att få sina kontaktuppgifter införda i en tryckt telefonkatalog eller någon form av register. Enligt uppgift förekommer den typen av förfaranden alltjämt, men tar då oftast sikte på att företag ska omnämnas på t.ex. en hemsida eller i någon förteckning som är åtkomlig via internet. tar sig den aktuella brottsligheten numera alltmer varierade och avance- rade uttryck, vilket helt uppenbart är föranlett av den tekniska utveckl- Så är det t.ex. möjligt att i vilseledande syfte och med enkla medel göra mycket omfattande utskick av professionellt formgivna fakturor eller ”erbjudanden” som tillsammans avser stora belopp. vägagångssättet på så sätt särskilt utstuderat att brottsligheten – efter urval med hjälp av folkbokförings- eller bolagsregister – riktas uteslu- tande mot vissa grupper av befolkningen, som av gärningsmännen upp- fattas som sårbara. Därigenom kan t.ex. småföretagare och äldre personer komma att bli särskilt utsatta. Vad som utmärker fakturabedrägerier är att de vanligen inte avser någ- ra anmärkningsvärt höga belopp. Det är emellertid klart att brottsligheten sammantaget måste omsätta mycket stora belopp, eftersom den riktar sig mot så många personer, företag och myndigheter. Redan i det sag- da ligger vidare att fakturabedrägerier ofta begås med betydande syste- Till skillnad från vad som gäller i många andra fall där brottslighet begås systematiskt riktas brotten typiskt sett dessutom mot olika måls- Detta innebär att systematiken i brottsligheten oftast inte kan påvisas om inte ett stort antal av brotten blir föremål för utredning. varje enskilt brott måste därför styrkas för att det systematiska inslaget ska få genomslag vid straffmätningen. Att detta innebär en mycket stor utredningsbörda är uppenbart och inte ens med ytterligare betydande resurser för de brottsbekämpande myndigheterna kan det förväntas att förfarandena helt skulle kunna elimineras. 4.2Gällande rätt och behovet av en reform 4.2.1Med vilka regelsystem kan problemet angripas? Det står klart att de flesta förfaranden med bluffakturor i och för sig torde kunna bestraffas som bedrägeri eller grovt bedrägeri eller försök till så- Vad som därigenom straffbeläggs är nämligen att någon ge- 2016/17:131 nom vilseledande förmår annan till handling eller underlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skada för den vilseledde eller någon i vars ställe denne är. Att någon vilseletts att betala efter att ha fått en faktura från en okänd leverantör eller en erbjudandefaktura eller en kapad faktura utgör således i regel fullbordat bedrägeri. Vad som emellertid inte kan bestraffas som bedrägeri är fall där fakturamottagaren inte har blivit vilseledd att göra en betalning, utan har betalat av andra orsaker. Sådana orsaker kan vara att han eller hon har – efter att ha blivit föremål för ett fakturabedrägeri efter kontakt och kommit till insikt om detta – övertalats att betala eller känt sig pressad att göra det. Såvitt gäller fakturabedrägerier efter kontakt är det vidare att notera att kravet på skada respektive innebär att straffbestämmelsen inte träffar förfaranden som enbart går ut på att vilseleda mottagaren att ingå ett avtal, även om avtalet i och för sig skulle vara förenat med en betalningsförpliktelse. Först om betalning genomförs i enlighet med avtalet och som en följd av vilseledandet kan straffansvar för bedrägeri komma i fråga. I många fall syftar emellertid en sådan efterföljande betalningsuppmaning inte till att vidmakthålla ett tidigare vilseledande, utan till att försöka pressa fram betalning genom att hänvisa till avtalet. Som framgått är det då inte fråga om bedrägeri. Utanför det straffbara området hamnar även vissa andra fall där avtal har ingåtts – vanligen per telefon – med försäljningsmetoder som kan ifrågasättas. Civilrättsliga och marknadsrättsliga regler Många fall av fakturabedrägerier utgör även otillbörlig marknadsföring enligt marknadsföringslagen (2008:486). Bestämmelserna i den lagen begränsar i hög grad möjligheterna att använda sig av otillbörliga marknadsföringsmetoder och framstå som en seriös aktör på marknaden. Sanktionerna enligt marknadsföringslagen är emellertid i huvudsak framåtsyftande och den offentliga tillsynen av lagens efterlevnad avser konsumentkollektivets intressen. Förfaranden som främst riktar sig mot näringsidkare uppmärksammas därmed inte i samma utsträckning. Därmed ankommer det ofta på bransch- och intresseorganisationer att för näringslivets del driva rättsutvecklingen på det marknadsrättsliga området. Även näringslivets egna åtgärder har betydelse för rättsutveckligen och klargör vad som ska anses vara god sed i marknadsföring. Det finns därmed möjlighet att tillmäta de marknadsrättsliga normerna betydelse vid den civilrättsliga bedömningen av ett visst förfarande, eftersom de tjänar som riktmärke för vad som är godtagbart. På den civilrättliga sidan är avtalslagens regler generellt tillämpliga och har vidsträckt betydelse. Så utgörs det avtalsrättsliga skyddet mot olika former av fakturabedrägerier av dels lagens regler om ogiltighet m.m., dels de regler och den praxis som anger hur avtalsbundenhet alls uppstår. Den befintliga avtalsrättsliga regleringen ger därmed i huvudsak det rättsliga skydd som krävs för att den som drabbats av fakturabedrägeri ska kunna undgå betalningsskyldighet. Emellertid kan det naturligtvis vara förenat med olägenheter och problem att göra sina rättigheter gällande om det uppkommer en tvist om betalningsskyldigheten. 4.2.2Behovet av en reform Av avsnitt 4.1 har framgått att en stor del av samhället är utsatt för fakturabedrägerier och att förfaranden med bluffakturor är vanligare än fakturabedrägerier efter kontakt. I fråga om bluffakturor kan mörkertalet dessutom på goda grunder antas vara stort. Detta beror framför allt på att flertalet handlingar inte utgör fullbordade bedrägeribrott och att de mottagare som inte betalar bluffakturorna sällan anmäler de bedrägeriförsök som de därmed varit utsatta för. Vidare finns anledning att anta att just denna typ av bedrägerier i tilltagande utsträckning bedrivs i organiserade former. Sådant som den låga anmälningsbenägenheten, den begränsade upptäcktsrisken och det förhållandet att brotten kan omsätta betydande summor med relativt måttlig arbetsinsats är då givetvis faktorer som kan verka lockande, inte minst för personer med kriminell belastning. Därmed finns också en påtaglig risk för att vinsterna från verksamhet med bluffakturor kan komma att användas för att finansiera annan brottslig verksamhet. Formellt träffas förfaranden med bluffakturor i de flesta fall av bestämmelse om bedrägeri. Som framgått medför emellertid den straffbestämmelsens utformning att det måste ställas höga krav på brottsutredning och bevisning, inte minst i fråga om rekvisitet vilseledande. Utgångspunkten är att varje enskilt vilseledande utgör ett brott. För att åklagaren ska kunna styrka vilseledande i varje enskilt fall måste varje målsägande förhöras om varje enskild faktura och – om lagföringen avser fullbordat brott – dessutom om skälet till att han eller hon har betalat. Eftersom det är ett utmärkande drag för bedrägerier med bluffakturor att fakturorna sänds ut i mycket stort antal, krävs stora resurser för att utreda brotten och lagföra gärningsmännen. Fakturabedrägerier och i synnerhet förfaranden med bluffakturor får alltså sammantaget stora effekter på samhället.