prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — I lagen bör också förtydligas att kontroll av förmånstagarens identitet bör ske senast när den första utbetalningen sker eller förmånstagaren hävdar någon annan rättighet i förhållande till trusten eller den juridiska konstruktionen. Åtgärdernas och kontrollernas omfattning ska bestämmas av risken i kundrelationen och vid behov omständigheter hänförliga till förmånstagaren. Detta bör också framgå i lagen. 8.11.4Förenklade åtgärder för vissa elektroniska pengar Regeringens förslag: En verksamhetsutövare ska inte behöva genom- föra identitetskontroller av kunden och den verkliga huvudmannen eller kontrollera affärsförbindelsens syfte och art vid tillhandahållande av instrument för elektroniska pengar som uppfyller vissa villkor. Utgivaren av instrument för elektroniska pengar ska dock kunna kontrollera affärsförbindelsen och transaktioner som genomförs inom ramen för denna i sådan omfattning att ovanliga eller misstänkta transaktioner kan upptäckas. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser dock att det bör framgå att undantaget endast får tillämpas om risken för penningtvätt och finansiering av terrorism är låg. Inspektionen anser också att det finns behov av att klargöra hur bestämmelsen ska tillämpas i praktiken. Skälen för regeringens förslag: Medlemsstaterna har möjlighet att medge att verksamhetsutövare vidtar förenklade åtgärder för kundkänne- dom avseende instrument för elektroniska pengar, förutsatt att vissa riskreducerande villkor är uppfyllda (artikel 12.1 i fjärde penningtvätts- direktivet). Villkoren för undantag innebär att högst får lagras på betalningsinstrumentet. Betalningsinstrumentet ska vidare inte kunna återuppladdas eller ha en månatlig gräns för betalningstransaktioner om och endast kunna användas i den medlemsstat där det getts ut. För att undantag ska kunna medges krävs därutöver att betalnings- instrumentet uteslutande används för inköp av varor och tjänster samt att det inte kan finanseras med anonyma elektroniska pengar. Utgivaren måste trots de förenklade åtgärderna avseende kunden övervaka transaktioner och affärsförbindelser så pass noga att ovanliga eller misstänkta transaktioner kan upptäckas. Undantaget är inte tillämpligt vid kontantinlösen eller kontantuttag av de elektroniska pengarnas penningvärde om det överstiger . Ett undantag som avser elektroniska pengar finns i 2 kap. 5 § 8 penningtvättslagen. Grundläggande åtgärder för kundkännedom behöver inte vidtas om det penningvärde som kan lagras på ett elektroniskt medium som inte kan återuppladdas uppgår till högst . För återuppladdningsbara medier kan undantag göras om det penningvärde, som kan omsättas under ett kalenderår, inte överstiger och högst kan lösas in . Undantaget i gällande rätt kan mot bakgrund av de förutsättningar för undantag som anges i artikel 12 i direktivet inte upprätthållas. En ny bestämmelse som är förenlig med direktivet bör således införas. Enligt regeringens bedömning medför de riskreducerande villkor, som föreskrivs i artikel 12 i direktivet, att den risk för penningtvätt och finansiering av terrorism som kan förknippas med instrument för elektroniska pengar som uppfyller villkoren framstår som låg. Möjligheten till förenklade åtgärder för kundkännedom avseende instrument som uppfyller de riskreducerande kraven bör därmed genomföras. påpekar att undantaget endast bör få tillämpas om risken för penningtvätt och finansiering av terrorism är låg. Detta är innebörden av förslaget. De riskreducerande villkoren innebär stora begränsningar i fråga om användning och beloppsgränser. Risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism som kan förknippas med de instrument för elektroniska pengar som uppfyller villkoren kan därför förutsättas vara låg. Detta gäller oavsett egenskaperna hos den person som instrumentet tillhandahålls till. De förenklade åtgärderna innebär därför att den verksamhetsutövare som ger ut instrumentet inte måste identifiera kunden och dennes verkliga huvudman. Något krav på att avgöra om kunden är en person i politiskt utsatt ställning kan därför inte heller upprätthållas när affärsförbindelsen ingås. De förenklade åtgärderna som tillåts avseende instrumenten för elektroniska pengar innebär dock inte någon lättnad i fråga om övervakning av kundens aktiviteter och transaktioner. Det finns snarare anledning att anta att utgivare som tillämpar undantaget kan behöva övervaka transaktioner och aktiviteter i högre omfattning och med större noggrannhet än om åtgärder för kundkännedom vidtas i normal utsträckning, eftersom de 2016/17:173 saknar ett fullständigt underlag för att kunna bedöma kundens aktiviteter och transaktioner. Om avvikande eller misstänkta aktiviteter eller transaktioner upptäcks krävs att verksamhetsutövare vidtar skärpta åtgärder för kundkännedom. Det innebär således att de förenklade åtgärderna som följer av förslaget inte kan tillämpas om kundens aktiviteter och transaktioner i det enskilda fallet medför att det kan anses att låg risk föreligger. Det bör slutligen framhållas att det kommit fram att anonyma instrument för elektroniska pengar har använts i samband med terroristattacker, bl.a. attacken i . Med anledning av detta har Europeiska kommissionen i den revidering av fjärde penningtvättsdirektivet som lades fram (KOM(2016) 450 Revidering av direktivet 2015/849 om motverkande att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism och revidering av direktivet 2009/100) föreslagit att villkoren för att tillämpa förenklade åtgärder avseende instrument för elektroniska pengar ska skärpas. Det kan således bli aktuellt med en översyn av den föreslagna bestämmelsen inom en relativt snar framtid. Övervakning och rapportering m.m. Löpande övervakning och bedömning av Regeringens förslag: Verksamhetsutövare ska övervaka pågående affärsförbindelser och bedöma enstaka transaktioner i syfte att upptäcka avvikande aktiviteter och transaktioner. Med avvikelser avses aktiviteter och transaktioner som avviker från vad verksamhetsutövaren har anledning att räkna med utifrån den kännedom om kunden som verksamhetsutövaren skaffat sig genom åtgärder för att uppnå kundkännedom eller på annat sätt. avvikelser avses också aktiviteter och transaktioner som avviker från vad verksamhetsutövaren har anledning att räkna med utifrån den kännedom som verksamhetsutövaren har om sina kunder, de produkter och tjänster som verksamhetsutövaren tillhandahåller, de uppgifter som kunden lämnar och övriga omständigheter. Verksamhetsutövarens övervakning och bedömning ska även syfta till att upptäcka aktiviteter som utan att vara avvikande kan antas ingå som ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism. Övervakningens inriktning och omfattning ska bestämmas med beaktande av de risker som identifierats i den allmänna riskbedöm- ningen, den risk för penningtvätt och finansiering av terrorism som kan förknippas med kundrelationen och annan information om tillvägagångssätt för penningtvätt eller finansiering av terrorism. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Utredningens förslag avviker från regeringens förslag genom att den löpande övervakningen ska avse aktiviteter, men inte transaktioner. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. framhåller att det i normala fall är just avvikelser från ett förväntat beteende eller mönster som föranleder en granskningsaktivitet från verksamhetsutövarnas sida. Fastighetsmäklarinspektionen anför att förslaget förtydligar när och hur rapportering ska ske vilket väntas underlätta för fastighetsmäklare och övriga verksamhetsutövare att utföra sin gransknings- och rapporteringsskyldighet. FAR anser att det vidare fokus för granskningen som förslaget medför är ändamålsenligt och tillstyrker förslaget. Srf konsulterna påpekar att ordet aktivitet har en vidare betydelse än begreppet transaktion. Förslaget att aktiviteter ska granskas kan leda till en utökad undersökningsplikt att analysera och rapportera kunders verksamhet, vilket är en revisionsnära arbetsinsats. Eftersom redovisningskonsulters tjänster framför allt är inriktade på kundens utförda affärstransaktioner, är det rimligt att penningtvättslagen innehåller tydliga regler om att en redovisningskonsult ska granska transaktioner och inte företagets allmänna aktivitet. anser att utgångspunkten för verksamhetsutövarens granskning måste bygga på den riskbedömning som verksamhets- utövaren har genomfört. Att dela upp granskningsskyldigheten i två punkter skapar mot den bakgrunden förvirring om vad som faktiskt avses. Föreningen anser inte heller att det bör föreligga en skyldighet att granska sådana aktiviteter som noterat i sin polisiära brottsutredande verksamhet. Skälen för regeringens förslag: I fjärde penningtvättsdirektivet anges att en åtgärd för kundkännedom som verksamhetsutövare ska åläggas att utföra är fortlöpande övervakning av affärsförbindelsen, inbegripet granskning av transaktioner under förbindelsens hela existens för att säkerställa att de transaktioner som utförs motsvarar verksamhets- utövarens kundkännedom, verksamheten och riskprofilen (artikel 13.1 d). Den typ av beteende som verksamhetsutövare förutsätts uppmärksamma exemplifieras i artikel 18.2 i direktivet. Där anges att komplexa och ovanligt stora transaktioner samt ovanliga transaktionsmönster som inte förefaller ha något ekonomiskt eller lagligt syfte ska föranleda verksamhetsutövare att granska bakgrunden till och syftet med transaktionerna samt skärpa övervakningen av affärsförbindelsen för att avgöra om dessa transaktioner eller aktiviteter framstår som misstänkta. Förekomsten av avvikande transaktioner eller aktiviteter ska således enligt direktivet föranleda förnyade och fördjupade åtgärder för kundkännedom. Verksamhetsutövare ska genom dessa åtgärder avgöra om transaktionerna framstår som misstänkta eller inte. Verksamhets- utövare ska underrätta finansunderrättelseenheten och lämna en rapport om verksamhetsutövaren vet, misstänker eller har rimliga skäl att misstänka att medel utgör av brottslig handling eller har koppling till finansiering av terrorism (artikel 33.1 a). I gällande rätt motsvaras artiklarna ovan delvis av 2 kap. 10 § och 3 kap. 1 § penningtvättslagen. I 2 kap. 10 § penningtvättslagen anges att verksamhetsutövare fortlöpande ska följa pågående affärsförbindelser genom att kontrollera och dokumentera att de transaktioner som utförs stämmer överens med den kunskap som verksamhetsutövaren har om kunden, dennes affärs- och riskprofil och, om det behövs, varifrån 2016/17:173 kundens ekonomiska medel kommer. I 3 kap. 1 § anges att verksamhets- utövare ska granska transaktioner för att kunna upptäcka sådana som den misstänker eller har skälig grund att misstänka utgör ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism. Flera remissinstanser är positiva till eller tillstyrker förslaget att förtydliga att det i första hand är avvikelser från ett förväntat beteende som ska föranleda en granskningsåtgärd. och anser att det finns anledning att i penningtvättslagen beskriva syftet med och föremålet för den fortlöpande granskningen på ett mera utförligt sätt än i gällande rätt. Ett av huvudsyftena med att vidta åtgärder för kundkännedom är att verksamhetsutövare ska skaffa sig underlag för en bedömning av hur kunden kan väntas agera inom ramen för affärsförbindelsen. Omfattningen av det underlaget kommer dock att variera med den risk som kan förknippas med kundrelationen. Det innebär att det avseende vissa kunder kommer att finnas en individuellt bestämd förväntansbild. flertalet fall är det dock sannolikt att verksamhetsutövarens bedömning av vad som kan väntas av kunden är baserad på hur kunder i allmänhet använder de produkter eller tjänster som verksamhetsutövare Detta bör i regel även vara fallet avseende kunder som genomför enstaka transaktioner utanför affärsförbindelser. regeringens mening bör det i lagen framgå att utgångspunkten för vad som är en avvikelse kan variera utifrån vilken information som verksamhetsutövaren har om kunden. Regeringen delar således inte Svenska Bankföreningens bedömning att en uppdelning av underlaget för granskningen i två punkter skapar förvirring om vad som faktiskt avses. Det finns även andra omständigheter än transaktioner som kan ge upphov till misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism. Sådana omständigheter anges bl.a. i information till valutaväxlingsföretag som publicerades . omständigheter som kan motivera en fördjupad granskning nämns bl.a. att kunden är ovillig att identifiera sig eller svara på frågor om transaktionens syfte eller att kunden verkar utföra växling åt någon annan, exempelvis någon som uppehåller sig i bakgrunden eller utanför Även sådana och andra avvikande, ovanliga eller misstänkta beteenden i kontakterna med verksamhetsutövare bör uppmärksammas av verksamhetsutövare och ligga till grund för bedömningen av om en fördjupad granskning ska ske. Regeringen anser därför att det bör framgå i lagen att även andra aktiveteter än transaktioner ska uppmärksammas om de avviker från det förväntade beteendet eller annars ger upphov till I lagen bör således framgå att med avvikelser avses aktiviteter och transaktioner som avviker från vad verksamhetsutövaren har anledning att förvänta sig utifrån den kännedom om kunden som verksamhetsutövaren skaffat sig genom åtgärder för att uppnå kundkännedom eller på annat sätt. Med avvikelser avses också aktiviteter och transaktioner som avviker från vad verksamhetsutövaren har anledning att förvänta sig med hänsyn till den kännedom som verksamhetsutövaren har om sin verksamhet, sina kunder, de produkter och tjänster som verksamhetsutövaren tillhandahåller, de uppgifter som Detta kan, som Srf att en fördjupad kundkontroll utföras oftare än vad som är fallet enligt gällande rätt, enligt vilken det Prop. 2016/17:173 endast är misstänkta transaktioner som ska granskas. framhållas att kravet på att uppmärksamma avvikande aktiviteter inte innebär att verksamhetsutövare alltid måste genomföra skärpta åtgärder för kundkännedom, vilket Srf konsulterna anser kan bli en följd av förslaget. Omfattningen av åtgärderna för kundkännedom ska, liksom enligt gällande rätt, bestämmas av hur stor risk som kan förknippas med kundrelationen. anser att det inte bör föreligga en skyldighet att granska sådana aktiviteter som noterat i sin polisiära brottsutredande verksamhet. Enligt bör den information som och andra myndigheter lämnar beaktas när verksamhetsutövaren gör en allmän riskbedömning. Hur och vad verksamhetsutövaren ska granska måste utgå från denna riskbedömning. påpekar bör riskbedömningen vara en utgångspunkt för inriktningen och omfattningen av den löpande övervakningen. Det är emellertid rimligt att kräva att verksamhetsutövare ska vidta fördjupade kundkännedomsåtgärder när transaktioner eller aktiviteter, utan att vara avvikande, är av sådan art att de av andra skäl kan ge upphov till misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism. Det kan enligt regeringens bedömning antas att mer förslagna och genomarbetade försök till penningtvätt eller finansiering av terrorism läggs upp på ett sätt som syftar till att inte väcka uppmärksamhet genom att avvika från det väntade eller normala beteendet. Sådana upplägg kan dock upptäckas om verksamhetsutövare har uppmärksammats på dem genom sin egen granskning eller genom information från myndigheter eller andra relevanta källor. I den utsträckning som typiska upplägg eller förfaranden för penningtvätt eller finansiering av terrorism är kända för verksamhetsutövare bör övervakningen av affärsförbindelser eller bedömning av enstaka transaktioner ske i syfte att upptäcka och närmare granska sådana förfaranden. Detta bör framgå i lagen. Som nämns ovan bör en utgångspunkt för verksamhetsutövarens granskning vara den riskbedömning som verksamhetsutövaren har genomfört. Detta bör anges i lagen. I lagen bör även anges att övervakningens inriktning och omfattning ska bestämmas med beaktande av den risk för penningtvätt och finansiering av terrorism som kan förknippas med kundrelationen. 9.2Bedömning och rapportering vid misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism Regeringens förslag: Om verksamhetsutövaren vid övervakningen uppmärksammar en avvikelse eller annars får anledning att misstänka penningtvätt eller finansiering av terrorism, ska verksamhetsutövaren göra en bedömning av om det finns skälig grund för sådan misstanke. Denna bedömning ska grundas på åtgärder för kundkännedom och andra nödvändiga åtgärder. När en verksamhetsutövare anser att det finns skälig grund att misstänka att penningtvätt eller finansiering av terrorism föreligger eller att egendom annars härrör från brottslig handling behöver ytterligare kundkännedomsåtgärder inte vidtas. I en sådan situation ska uppgifter om alla omständigheter som kan tyda på att det är fråga om penningtvätt, finansiering av terrorism eller att egendom annars härrör från brottslig handling utan dröjsmål lämnas i en rapport till . En sådan rapport ska lämnas även om den misstänkta transaktionen inte genomförs samt om misstanke uppkommer innan en affärsförbindelse ingåtts eller en transaktion utförts. Om egendom som den eller de misstänkta aktiviteterna eller transaktionerna avser finns hos verksamhetsutövaren ska detta anges särskilt i rapporten till , liksom i förekommande fall uppgifter om vilka tillgodohavanden kunden har hos verksamhets- utövaren, om verksamhetsutövaren avstått från att genomföra en misstänkt transaktion och uppgifter om mottagare av en misstänkt transaktion. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur rapportering till ska göras. Regeringens bedömning: Bestämmelser om straff för att ha under- låtit att granska eller rapportera misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism bör tas bort och inte föras över till den nya lagen. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag och bedömning. Utredningens förslag avviker från regeringens förslag genom att det inte uttryckligen framgår att den närmare analys som ska ske vid misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism innebär skärpta åtgärder för kundkännedom. I utredningens förslag saknas också förtydligande bestämmelser som klargör att rapportering ska ske även om transaktioner inte genomförs samt om misstanke uppstår uppkommer innan en transaktion utförs eller en affärsförbindelse ingås. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. framhåller att det är av yttersta vikt att myndigheten har möjlighet att påverka vilken information som verksamhetsutövarna lämnar i rapporten och på vilket sätt uppgiftslämnande sker. För att kunna fullgöra sina uppgifter är det avgörande att bemyndigas att närmare reglera detta. Säkerhetspolisen framhåller också vikten av att formerna för hur verksamhetsutövare ska rapportera misstänkta aktiviteter bör regleras genom föreskrifter. Säkerhetspolisen anser också att gransknings- och rapporteringsskyldigheten bör utsträckas till att omfatta även misstänkt finansiering av spridning av massförstörelsevapen. Om rapporteringsskyldighet avseende finansiering av spridning av massförstörelsevapen inte införs, bör frågerätten utvidgas så att myndigheten kan ställa frågor till verksamhetsutövare avseende sådan finansiering. anser att advokater och biträdande jurister på advokatbyrå inte bör vara skyldiga att rapportera en presumtiv klient för misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism, om advokaten efter sedvanliga klientkännedomskontroll beslutar sig för att inte ingå ett uppdragsförhållande med densamme. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt fjärde penningtvättsdirektivet ska åtgärder för kundkännedom vidtas när det finns misstankar om penningtvätt eller finansiering av terrorism, oavsett eventuella undantag eller tröskelbelopp (artikel 11 e). Medlemsstaterna ska kräva att verksamhetsutövare i möjligaste mån granskar bakgrunden till och syftet med alla komplexa och ovanligt stora transaktioner, och alla ovanliga transaktionsmönster som inte förefaller har något ekonomiskt eller lagligt syfte (artikel 18.2). Verksamhetsutövare ska särskilt skärpa övervakningen av affärsförbindelsen för att avgöra om sådana transaktioner eller aktiviteter framstår som misstänkta. Sammantaget innebär de nämnda artiklarna att avvikande eller misstänkta transaktioner ska föranleda verksamhetsutövare att vidta åtgärder för kundkännedom. Dessa åtgärder syftar till att verksamhets- utövaren ska kunna bedöma om avvikelser eller misstankar om penningtvätt och finansiering av terrorism kan avfärdas eller inte. Om misstanke kvarstår efter genomförda åtgärder för kundkännedom, ska verksamhetsutövare göra en rapport till finansunderrättelseenheten (artikel 33.1 a). I gällande rätt framgår endast att misstänka transaktioner ska analyseras (3 kap. 1 § penningtvättslagen). Att denna analys i huvudsak består av åtgärder för kundkännedom framgår däremot inte tydligt, vilket innebär att terminologin avviker från direktivet och Fatfs rekommendationer. Information om kunden som verksamhetsutövare erhåller vid övervakning och bedömning av avvikande eller misstänkta aktiviteter och transaktioner ska beaktas av verksamhetsutövaren vid riskklassificering av kunden. Ett förtydligande som klargör att analysen av avvikelser innebär att åtgärder för kundkännedom vidtas tydliggör kopplingen mellan övervakning och bedömning som sker i syfte att upptäcka penningtvätt och finansiering av terrorism och övriga kundkännedomsåtgärder. Lagen bör justeras i syfte att överensstämma med terminologin i direktivet och Fatfs rekommendationer och för att tydliggöra kopplingen mellan åtgärder som vidtas vid misstankar och övriga kundkännedomsåtgärder inklusive riskklassificering. I syfte att inte begränsa den analys som verksamhetsutövare gör i detta avseende bör i lagen anges att bedömningen även ska grundas på andra åtgärder än kundkännedomsåtgärder, om detta är nödvändigt för att bedöma om det finns grund för misstankar om penningtvätt eller finansiering av terrorism. I lagen bör även förtydligas att verksamhetsutövare som bedömt att det föreligger skälig grund för misstanke inte måste vidta ytterligare åtgärder för kundkännedom eller andra åtgärder som syftar till att bedöma en misstänkt avvikelse. Tillräcklig misstanke för att göra en rapport till kan således föreligga utan någon ingående bedömning eller efter ett fåtal åtgärder. Förtydligandet syftar till att undvika att verksamhetsutövare genom att genomföra överflödiga åtgärder för kundkännedom onödigt försenar rapportering till eller indirekt avslöjar för kunden att en sådan rapport är nära förestående. I gällande rätt anges att om misstanke kvarstår efter närmare analys ska uppgifter om alla omständigheter som kan tyda på penningtvätt eller finansiering av terrorism utan dröjsmål lämnas till (3 kap. 1 § andra stycket penningtvättslagen). Innehållet i gällande rätt motsvarar i allt väsentligt artikel 33.1 a i direktivet. innebär att skyldigheten att lämna uppgifter till inträder om det finns skäl till misstanke om att medel utgör av Det innebär att även fall av exempelvis bedrägeri, där medlen varit föremål för brott men där någon åtgärd som innebär penningtvätt ännu inte vidtagits, ska utlösa en rapporteringsskyldighet. motsvarande innehåll bör göras i lagen. I artikel 33.1 andra stycket anges att alla misstänkta transaktioner, även försök till transaktioner, ska rapporteras. I gällande rätt framgår inte uttryckligen att även försök till transaktioner ska rapporteras. framgår inte heller att en rapport ska göras vid misstanke om