prop · H5031 · 2017-09-20 00:00:00 — För- utom att syftet på så sätt kan sägas framgå av lagstiftningen så kan den föreslagna förpliktelsen i praktiken inte uppfyllas utan att personupp- gifter om den angivna arbetstagaren behandlas. Enligt regeringens mening är den föreslagna förpliktelsen utformad på ett sådant sätt att den är förenlig med föreskriften i artikel 6.3 första stycket andra meningen i dataskyddsför- ordningen. Behandling av känsliga personuppgifter Arbetsgivaren kommer i och med upprättandet av planen i vissa fall att behöva dokumentera uppgifter om arbetstagarens hälsotillstånd. Det innebär att arbetsgivaren i dessa fall kommer att behandla känsliga personuppgifter. Enligt artikel 9.1 i dataskyddsförordningen är utgångspunkten att behandling av känsliga personuppgifter är förbjuden. I artikel 9.2 i dataskyddsförordningen anges dock, på motsvarande sätt som i PuL, ett P R O P . 2 0 17 / 1 8: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 0 antal undantag från förbudet. Enligt artikel 9.2 b gäller inte förbudet om behandlingen är nöd- vändig för att den personuppgiftsansvarige eller den registrerade ska kunna fullgöra sina skyldig- heter och utöva sina särskilda rättigheter inom arbetsrätten och på områdena social trygghet och socialt skydd, i den omfattning detta är tillåtet enligt unionsrätten eller medlemsstater- nas nationella rätt eller ett kollektivavtal som antagits med stöd av medlemsstaternas natio- nella rätt, där lämpliga skyddsåtgärder som säkerställer den registrerades grundläggande rättigheter och intressen fastställs. Enligt artikel 9.2 f gäller förbudet inte heller om behandlingen är nödvändig för att fastställa rättsliga anspråk. Regleringen i artikel 9.2 b i dataskyddsförord- ningen har delvis sin motsvarighet i artikel 8.2 b i dataskyddsdirektivet som genomfördes i svensk rätt genom 16 § första stycket a PuL. Angående termen ”inom arbetsrätten” har Dataskyddsut- redningen anfört att det är ett unionsrättsligt begrepp som måste tolkas EU-konformt. I av- saknad av andra data bör begreppet enligt utred- ningen även fortsättningsvis ges den tolkning som den har enligt PuL. I stort sett alla skyldig- heter och rättigheter för arbetsgivare beträffande de anställda och deras organisationer borde en- ligt utredningen kunna innefattas i uttrycket, exempelvis behandling i samband med sjuklön och rehabilitering av arbetstagare (2017:39 s. 364). Enligt regeringens bedömning bör den behandling av personuppgifter av arbetsgivare som är aktuell falla inom begreppet ”inom arbetsrätten” i dataskyddsförordningen. En förutsättning för att undantaget från för- budet att behandla känsliga personuppgifter i artikel 9.2 b i dataskyddsförordningen ska vara tillämpligt är således, på samma sätt som enligt dataskyddsdirektivet, att det finns lämpliga skyddsåtgärder som säkerställer den registrera- des grundläggande rättigheter och intressen. har i sitt betänkande lämnat förslag till en lag med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning. När det gäller behandling av känsliga person- uppgifter föreslår utredningen bl.a. en bestäm- melse som anger att känsliga personuppgifter får behandlas med stöd av artikel 9.2 b i data- skyddsförordningen om det är nödvändigt för att den personuppgiftsansvarige eller den registrerade ska kunna fullgöra sina skyldigheter och utöva sina särskilda rättigheter inom arbets- rätten. Utredningen föreslår vidare att sådana personuppgifter får lämnas ut till tredje part endast om det inom arbetsrätten finns en skyldighet att göra det eller om den registrerade uttryckligen har samtyckt till utlämnandet (3 kap. 2 § utredningens förslag till lag med kom- pletterande bestämmelser till EU:s dataskydds- förordning). Bestämmelsen har sin motsvarighet i 16 § PuL och i linje med tidigare förarbets- uttalanden (SOU 1997:39 s. 375) framhåller utredningen att en begränsning av möjligheten att lämna ut uppgifter till utomstående framstår som en i sammanhanget effektiv och lämplig skyddsåtgärd (SOU 2017:39 s. 168). Regeringen bedömer också att förbudet mot att behandla känsliga personuppgifter inte gäller i de fall arbetsgivaren med stöd av 110 kap. 31 § SFB lämnar uppgifterna till eftersom även utlämnandet för arbetsgivaren är ett åliggande som måste anses följa av arbets- rätten. I fråga om lämpliga skyddsåtgärder finns det anledning att nämna de bestämmelser om sek- retess som gäller för nu aktuella uppgifter hos arbetsgivare. Enligt 39 kap. 2 § offentlighets- och sekretsslagen (2009:400), förkortad OSL, gäller sekretess hos offentliga arbetsgivare dels för uppgift om en enskilds hälsotillstånd, dels för sådan uppgift om enskilds personliga förhållan- den som hänför sig till ett ärende om omplace- ring eller pensionering av en anställd, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. Inom privata arbetsgivares personaladministrativa verksamhet gäller enligt 18 § sjuklönelagen (1991:1047), förkortad SjlL, tystnadsplikt i fråga om enskilds hälsotillstånd eller personliga förhållanden i övrigt som arbetsgivaren fått kännedom om genom intyg av läkare eller tandläkare eller genom försäkran som arbetstagaren har lämnat med stöd av sjuklönelagen. Enligt 7 kap. 13 § arbetsmiljölagen (1977:1160), förkortad AML, gäller tystnadsplikt för skyddsombud, stude- randeskyddsombud, ledamot i en skydds- kommitté och den som har deltagit i arbetsan- passnings- eller rehabiliteringsverksamhet enligt AML, vad han eller hon under uppdraget fått veta bl.a. om en enskilds personliga förhållanden. Sammanfattningsvis är det regeringens be- dömning att undantaget från förbudet att be- handla känsliga personuppgifter inom arbets- rätten kommer att vara tillämpligt när en arbets- givare behandlar sådana uppgifter i samband med upprättandet av en plan för återgång i arbete. När det gäller behandling av känsliga personuppgifter så rör det sig om en sådan behandling av känsliga personuppgifter som är nödvändig för att rättsliga anspråk ska kunna fastställas och som enligt regeringens bedömning är tillåten med stöd av artikel 9.2 f i dataskyddsförordningen. Det följer uttryckligen av 114 kap. 11 § SFB att får behandla känsliga personuppgifter som har läm- nats i ett ärende eller som krävs för handlägg- ningen av ett ärende. 114 kap. SFB innehåller vidare olika bestämmelser av skyddskaraktär bl.a. om tilldelning av behörighet och sökbegrepp. Hos omfattas uppgifter om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden av sekretess enligt 28 kap. 1 § OSL, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men om uppgifterna röjs. Den av regeringen tillsatta Socialdataskyddsutred- ningen (dir. 2016:52) har lämnat betänkandet ”Dataskydd inom verk- samhetsområde – en anpassning till EU:s data- skyddsförordning” (SOU 2017:66). Utred- ningen har analyserat vilka konsekvenser data- skyddsförordningen medför i fråga om person- uppgiftsbehandling bl.a. på socialförsäkrings- området och utredningen har lämnat förslag till behövliga och lämpliga anpassningar av berörda författningar. I betänkandet lämnas förslag till ändringar i 114 kap. SFB. Förslagen består i huvudsak av följdändringar i form av att hänvis- ningar till bestämmelser i ändras till hänvis- ningar till artiklar i dataskyddsförordningen. Konsekvenser för den personliga integriteten Den ökade behandlingen av personuppgifter som kommer att ske med anledning av förslaget innebär en risk för intrång i den personliga in- tegriteten. Detta gäller i synnerhet som även känsliga personuppgifter kan komma att be- handlas. Enligt 2 kap. 6 § andra stycket regerings- formen är var och en gentemot det allmänna skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Förutom att klargöra att arbetsgivare och bedöms ha laglig rätt att behandla de personupp- gifter som är i fråga måste det även bedömas om effekterna av förslaget står i proportion till den integritetsrisk personuppgiftsbehandlingen innebär. P R O P . 2 0 17 / 1 8: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 0 Som redan nämnts konstaterar regeringen att uppgifterna omfattas av bestämmelsen om sek- retess i 28 kap. 1 § OSL hos och avseende offentliga arbetsgivares personal- administrativa verksamhet i 39 kap. 2 § OSL. Avseende privata arbetsgivares personaladmi- nistrativa verksamhet gäller enligt 18 § SjlL ett motsvarande tystnadsplikt i fråga om uppgifter som arbetsgivaren har fått kännedom om genom intyg av läkare eller tandläkare eller genom för- säkran som arbetstagaren har lämnat. Tystnads- plikt gäller även enligt 7 kap. 13 § AML för skyddsombud, studerandeskyddsombud, leda- mot i en skyddskommitté och den som har del- tagit i arbetsanpassnings- eller rehabiliterings- verksamhet enligt AML vad han eller hon under uppdraget fått veta bl.a. om en enskilds person- liga förhållanden. Regeringen konstaterar att det finns tillämpliga sekretessbestämmelser som förvisso med olika styrka syftar till att skydda uppgifter om den enskildes personliga förhållan- den. Det har inte framkommit att nämnda be- stämmelser i sekretesshänseende skulle vara otillräckliga för att skydda de aktuella upp- gifterna. Dataskyddsförordningen innehåller bestäm- melser om att personuppgifter som behandlas ska vara adekvata, relevanta och inte för om- fattande i förhållande till de ändamål för vilka de behandlas. Det regleras även att uppgifterna med användning av lämpliga tekniska eller organisa- toriska åtgärder ska behandlas på ett sätt som säkerställer lämplig säkerhet för personupp- gifterna, inbegripet skydd mot obehörig eller otillåten behandling. Det anges att den person- uppgiftsansvarige ska ansvara för och kunna visa att det sagda efterlevs (artikel 5 dataskydds- förordningen). Motsvarande bestämmelser finns i PuL. I fråga om finns som redan nämnts särskilda skyddsbestämmelser bl.a. i fråga om tilldelning av behörighet och sökbegrepp. Regeringen förutsätter att person- uppgiftsansvariga arbetsgivare och Försäkrings- kassan lever upp till angivna krav. Det kan konstateras att de uppgifter som det primärt är fråga om är sådana som arbetsgivaren får del av genom läkarintyg som arbetstagaren lämnar och som hos offentliga arbetsgivare om- fattas av sekretess enligt OSL och hos privata arbetsgivare av SjlL:s bestämmelse om tystnads- plikt. Det är uppgifter som arbetsgivare i många fall har tillgång till som en följd av sina skyldigheter i fråga om arbetsanpassning P R O P . 2 0 17 / 1 8: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 0 och rehabilitering av arbetstagare. Det har inte framkommit att föreliggande bestämmelser i sekretesshänseende inte skulle vara tillräckliga för att skydda de aktuella uppgifterna. Nyheten med förslaget är att uppgifterna dokumenteras i en särskild handling. Som regeringen har noterat ovan föreslår vissa skyddsåtgärder i fråga om sådana känsliga per- sonuppgifter som är nödvändiga att behandla för att den personuppgiftsansvarige eller den regist- rerade ska kunna fullgöra sina skyldigheter och utöva sina särskilda rättigheter inom arbets- rätten. Skyddsåtgärderna består av att sådana personuppgifter endast får lämnas ut till tredje part om det inom arbetsrätten finns en skyldig- het att göra det eller om den registrerade ut- tryckligen har samtyckt till utlämnandet. Enligt regeringens bedömning är det inte nödvändigt med ytterligare åtgärder för att skydda den en- skildes integritet. De uppgifter som Försäk- ringskassan kan komma att hämta in från arbets- givare är uppgifter av samma art som myndig- heten hämtar in från arbetsgivare och arbetstagare och behandlar i sin verksamhet. Det bakomliggande syftet med upprättandet av planen är att stärka individens möjligheter att få till stånd anpassnings- och rehabiliterings- insatser för att underlätta återgång i arbete. Den som har en nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom har rätt att få sitt rehabiliteringsbehov utrett och att nödvändiga rehabiliteringsåtgärder vidtas för att på så sätt förkorta sjukfallet eller minska den nedsatta arbetsförmågans omfatt- ning. Det rör sig alltså om personuppgifts- behandling som är till fördel för enskilda. Be- hovet av att tydliggöra arbetsgivarens ansvar för att tidigt utreda och vidta anpassnings- och re- habiliteringsinsatser bedöms därför vara stort. Uppgifterna i en plan bidrar även till att Försäk- ringskassan kan få bättre underlag för handlägg- ning av ärenden. Syftet förutsätter den före- slagna behandlingen och enligt regeringens mening finns det inte något likvärdigt men mindre ingripande alternativ. Som redan nämnts är den föreslagna behandlingen omfattad av olika skyddsåtgärder. De vinster som förslaget bedöms medföra får anses överväga det intrång i den personliga integriteten som förslaget kan innebära. Rege- ringen bedömer sammanfattningsvis att in- trånget är proportionerligt. Regeringens förslag: Lagen ska träda i kraft . Den nya bestämmelsen i 30 kap. 6 § ska tillämpas även i fråga om försäkrade vars arbetsförmåga varit nedsatt eller kan antas komma att vara nedsatt under minst räknat då arbetsförmågan blev nedsatt. En plan för återgång i arbete ska då upprättas . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag med undantag för över- gångsbestämmelsen. Remissinstanserna: , , , , Vårdföretagarna m.fl. avstyrker de föreslagna övergångsbestämmelserna. De anser att det är orimligt att arbetsgivare ska upprätta planer för alla anställda som har varit eller förväntas vara sjukskrivna under minst vid ikraft- trädandet. Om förslaget införs bör arbets- givarens skyldighet att upprätta en plan för åter- gång i arbete endast omfatta arbetstagare som insjuknar efter i kraftträdandet . och avstyrker även den föreslagna ikraftträdandetidpunkten , då det inte anses medge tid för nöd- vändiga förberedelser för företagen. Skälen för regeringens förslag: Svenskt näringsliv och motsätter sig ett ikraft- trädande . Svenskt näringsliv anser att det föreslagna datumet inte medger tid för nödvändiga förberedelser för företagen. Enligt regeringens mening är det angeläget för de för- säkrade som kan vara i behov av rehabilitering att de nya bestämmelserna träder i kraft . Som Svenskt näringsliv anför kan lagändringarna medföra behov av förändringar i arbetsgivarnas organisation för anpassning och rehabilitering. Regeringen delar dock prome- bedömning att ett ikraftträdande bör ge arbetsgivarna skälig tid för nöd- vändiga förberedelser. Flera remissinstanser, bland annat , och samt avstyrker ikraftträdande- bestämmelserna i fråga om de försäkrade som är sjuka vid ikraftträdandet och menar att de nya reglerna endast ska vara tillämpliga på den som 77– Utifrån ovanstående uppskattning skulle resursökningen per sektor vid en ökad resursåtgång motsvarande 58 årsarbets-Arbetsgivaren har ansvar för anpassning avarbetsförhållanden och för rehabiliteringsverk- – 354 000 anställda hade 2015 en sjukfrånvaro samhet för sina anställda. Enligt Arbetarskydds- längre än . Vid ett antagande att alla styrelsens kungörelse (AFS 1994:1) med före- dessa anställda skulle få en plan och att skrifter om arbetsanpassning och rehabilitering tidsåtgången för att upprätta planen är 20 ska arbetsgivaren organisera och bedriva verk- minuter, så blir den totala tidsåtgången samhet med arbetsanpassning och rehabilitering eller ca 58 årsarbets- för arbetstagarna. Arbetsgivaren ska också ange krafter för hela arbetsmarknaden. mål för denna verksamhet och fortlöpande ta kommer inte alla dessa anställda ha behov reda på vilka behov av åtgärder som finns bland av en plan eftersom vissa kommer att bli arbetstagarna. I 5 § föreskriften anges att arbets- friska . Om antagandet givaren ”ska påbörja arbetet alternativt baseras på uppskattning av med arbetsanpassning och rehabilitering för de antalet anställda som 2015 hade en arbetstagare som har behov därav.” I de allmänna sjukfrånvaro längre än , så sjunker råden till föreskrifterna anges att ”Arbets- den totala tidsåtgången till ca givarens ansvar enligt arbetsmiljölagen gäller bl.a. 39 årsarbetskrafter. Utifrån dessa upp- då det finns ett anställningsförhållande. Detta skattningar kan den ökade resursåtgången innebär att arbetsgivaren redan under den an- antas bli mellan 39 och 58 årsarbetskrafter ställdes sjukskrivningsperiod bör planera åt- för hela arbetsmarknaden.gärder som underlättar återgång i arbetet för denne. Det är därför angeläget att arbetsgivaren har fortlöpande kontakt med den sjukskrivne, så3.8.5 KonsekvenserI detta avsnitt behandlas förslagets förväntade konsekvenser för arbetsgivare, enskilda, sjuk- frånvaron, berörda myndigheter samt statens finansering i övrigt. Därtill redovisas förväntade konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män samt för internationella åtaganden.Arbetsgivareatt återgången till arbetet på olika sätt under- lättas”.I förslaget till ny lagstiftning, se avsnitt 3.8.4, anges att arbetsgivaren tillsammans med arbets- tagaren ska ta fram en plan för återgång i arbete från första sjukdag och vid behov vidta nödvändiga arbetsplatsinriktade åtgärder. Detta förslag innebär ett förtydligande av vad som framgår av gällande föreskrifter på arbets- miljöområdet, om att arbetet med arbetsanpass- ning och rehabiliteringen ska påbörjas . Förslagen berör alla arbetsgivare. I avsnitt 3.8.4 beskrivs de överväganden, som gjorts rörande alternativa lösningar för att stärka individens rehabiliteringsmöjligheter. För de arbetsgivare, som följer arbetsmiljö- lagens (1977:1160) föreskrifter, är förändringen sålunda av mindre karaktär. Den tillkommande arbetsuppgift, jämfört med dagens lagstiftning, är en skyldighet för arbetsgivaren att upprätta och dokumentera en plan för återgång i arbete då den anställde förväntas var sjukfrånvarande än 30 dagar.För att beräkna kostnadskonsekvenser för arbetsgivarna så utgår regeringen från den analys som gjordes i betänkandet SOU 2006:107 – Fokus på åtgärder – en plan för effektiv rehabi- litering i arbetslivet. Enligt betänkandet be- dömdes tidsåtgången för att upprätta en plan vara . Om denna beräkning överförs till den föreslagna lagstiftningen så innebär det följande:insjuknar efter ikraftträdandet. Arbetsgivar- verket anser att det är orimligt att arbetsgivare ska upprätta planer även för anställda som var sjuka vid ikraftträdandet. Regeringen anser dock att det är angeläget att även de försäkrade som har en pågående sjukperiod , dvs. dagen före det att lagen träder i kraft, också ges stöd i form av att en plan för återgång i arbete upprättas av arbetsgivaren och att lagen därför behöver en bestämmelse som säkerställer detta. I de fall en plan måste upprättas för en sådan försäkrad bör det inte vara nödvändigt att göra detta omgående. Till skillnad från promemorians förslag anser regeringen att det är rimligt att detta senast ska ha gjorts den 30 september 2018.P R O P . 2 0 17 / 1 8: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 0 P R O P . 2 0 17 / 1 8: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 0 krafter ge fördelningen ca 15 årsarbetare i den kommunala sektorn, ca 4 årsarbetare i den landstingskommunala sektorn, ca 4 års- arbetare i den statliga sektorn och ca 33 årsarbetare i den privata sektorn. Om man i stället utgår från en lägre resursökning motsvarande ca 39 årsarbetskrafter så fördelas dessa på ca 10 årsarbetare i den kommunala sektorn, ca 3 årsarbetare i den landstingskommunala, ca 3 årsarbetare i den statliga sektorn och ca 22 årsarbetare i den privata sektorn. –Med tanke på att möjligheten att använda digital teknik har förbättrats avsevärt bör tidsåtgången per plan snarare bli mindre än i den analys, som gjordes i SOU 2006:107, vilket skulle tala för att resursåt- gången hamnar i nedre änden av intervallet. Många remissinstanser, bland annat , Småföretagarna och Arbetsför- medlingen anger att den angivna tidsåtgången för att upprätta en plan är otillräcklig. TCO anser att de föreslagna förändringarna inte innebär någon ökad arbetsbörda för arbetsgivaren i förhållande till dagens lagstiftning. Regeringen vill framhålla att man vid denna beräkning måste beakta de arbetsuppgifter, som ingår i arbetsgivarens ansvar enligt gällande regelverk, vilket redogörs för i avsnitt 3.8.2. I arbetsgivarens ansvar ingår en hel del arbetsuppgifter, som är användbara vid fram- tagande av en plan för återgång i arbete. Det gäller bland annat att uppmärksamma behov av anpassning och rehabilitering, utredning rörande ohälsa i arbetet, planering och genomförande av åtgärder som underlättar återgång i arbete. Där- till tillkommer att ta fram ett arbetsgivarut- låtande i vissa situationer och att lämna upplys- ningar till för att den försäk- rades rehabiliteringsbehov ska kunna klarläggas. Dessa uppgifter förutsätter samtal med de ar- betstagare som är eller riskerar att bli sjuk- skrivna. Regeringen föreslår att skyldigheten för försäkrade att lämna in ett s.k. arbetsgivarut- låtande till avskaffas. Arbets- givaren behöver därmed inte längre ta fram ett sådant utlåtande. Den nya arbetsuppgiften är att dokumentera överenskomna åtgärder i en plan för återgång i arbete. För den tillkommande arbetsuppgiften i form av dokumentation i en plan bedöms de angivna vara till- Förslaget förväntas också medföra en ökad återgång i arbete och därmed förkortade sjukskrivningstider. För arbetsgivare medför detta minskade kostnader för produktionsbort- fall och rekrytering. Det bedöms inte möjligt att beräkna de totala kostnadskonsekvenserna i det avseendet. Stora privata och offentliga arbetsgivare har i stor utsträckning genomarbetade rutiner och policyer för arbetsmiljö- och rehabilite- ringsfrågor. Chefer och medarbetare har oftast stödresurser att tillgå vid sjukfrånvaro och reha- biliteringsbehov bland medarbetarna genom egna personalavdelningar eller företagshälso- vårdstjänster. Kommuner och Lands- ting ger t.ex. i skriften ”Arbetslivsinriktad re- habilitering” handfasta råd och rutiner för hur en rehabiliteringsprocess bör gå till. Dessa råd och rutiner motsvarar de rekommendationer som presenteras i denna proposition. Följer man sådana rekommendationer så medför de lagregleringar som föreslås inga ytterligare kostnader för dessa arbetsgivare. Förslagen i denna proposition avser alla arbetsgivare, inklusive kommuner och landsting. Vid förändringar som påverkar kommuner och landsting på samma sätt som andra arbetsgivare är den kommunala finansieringsprincipen inte tillämplig. Av samma skäl behövs ingen särskild proportionalitetsbedömning göras. Syftet med denna reform är att stärka möjlig- heterna för arbetstagare som har en nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom, att komma tillbaka till arbete på del- eller heltid. Regeringen bedömer att ett tydligt ansvar för arbetsgivaren avseende tidpunkten för vidtagande av åtgärder för arbetsanpassning och rehabilitering kommer att få denna effekt. Med ett sådant ansvar följer också krav på att arbetstagaren medverkar vid planering och genomförande av rehabiliteringen. Ett vanligt förekommande argument vid ökade krav på arbetsgivaren är att detta kan medföra risker för ökad selektering vid ny- rekryteringar, dvs. att arbetssökande med tidigare sjukdomshistorik kan komma att miss- gynnas. Denna risk finns rent generellt. I det här fallet är det dock svårt att se att ett sådant nytt krav kommer att medföra en ökad risk för bortsortering vid nyanställningar. att arbetsgivaransvaret för anpassning och reha- bilitering finns . Som tidigare nämns innehåller föreskrifterna (AFS 1994:1) för ar- betsanpassning och rehabilitering en bestäm- melse om att arbetsgivaren ska påbörja arbetet med arbetsanpassning och rehabilitering för de arbetstagare som har behov av det och i de allmänna råden till föreskriften finns en rekommendation att arbetsgivare bör planera åtgärder tidigt vid anställdas sjuk- frånvaro. Detta lagförslag innehåller en anvisning om att planering i form av en plan för återgång i arbete ska göras med den anställda senast då denna varit frånvarande på grund av sjukdom .