prop · H50357 · 2017-12-05 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2017/18:57 redogörelse för tillämpningen av lagen Regeringen överlämnar denna skrivelse till . I skrivelsen redogör regeringen för tillämpningen av lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till och med och för utvecklingen av den internationella terrorismen . Regeringen har fattat fyra beslut med stöd av lagen. Två av besluten innebar avslag på överklagande av beslut i fråga om utvisning. De två övriga besluten innebar inhibition av ett tidigare meddelat beslut om utvisning respektive avslag på begäran om upphävande av anmälningsplikt. Lagen om särskild utlänningskontroll ............................................... Den parlamentariska kontrollen ........................................................ Tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll ................... Utvecklingen av den internationella terrorismen .............................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...... I samband med införandet av lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll angavs det i propositionen att den parlamentariska kontrollen av hur regeringen tillämpar terroristbestämmelserna och reglerna om tvångsåtgärder – – skulle ske genom att regeringen lämnar en skrivelse till (prop. 1990/91:118 s. 72, bet. 1990/91:JuU29 s. 32, rskr. 1990/91:298). Den senaste redogörelsen lämnades i regeringens skrivelse 2015/16:74. Regeringen lämnar nu en motsvarande redogörelse för tiden till och med . Säkerhetspolisen har lämnat underlag för redogörelsen till regeringen, dnr Ju2017/04910/L4. 2 Lagen om särskild utlänningskontroll Särskilda bestämmelser som syftar till att bekämpa terrorism infördes i svensk lagstiftning genom lagen (1973:162) om särskilda åtgärder till förebyggande av vissa våldsdåd med internationell bakgrund. Reglerna syftade till att göra det möjligt att hindra presumtiva terrorister från att komma in eller stanna kvar i och att skapa utrymme för kontroll i de fall då dessa personer av asylrättsliga skäl inte kan utvisas ur . Bestämmelserna har ändrats . återfinns de i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Vid lagens tillkomst konstaterades det att särskilda bestämmelser som ger utrymme för att utvisa sådana utlänningar som bedöms som farliga med hänsyn till risken för terroristhandlingar fortfarande behövs (prop. 1990/91:118 s. 30). Enligt lagen ska en utlänning kunna utvisas om det är särskilt påkallat av hänsyn till rikets säkerhet, eller om det med hänsyn till vad som är känt om personens tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan befaras att personen kommer att begå eller medverka till terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. Det krävs inte att personen i fråga tillhör en viss organisation för att lagen om särskild utlänningskontroll ska kunna tillämpas. Lagen kan tillämpas även vid befarad brottslig gärning i en främmande stat. Om ett utvisningsbeslut inte kan verkställas på grund av att det t.ex. finns risk för dödsstraff eller tortyr i det land som personen ska utvisas till, ska den beslutande myndigheten, efter ett beslut om utvisning enligt lagen, besluta att verkställighet tills vidare inte får ske (inhibition) eller bevilja personen ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Myndigheten får i ett sådant fall besluta om skyldighet för personen att på vissa tider anmäla sig hos en polismyndighet (anmälningsplikt). Efter ett beslut om utvisning får den beslutande myndigheten även besluta att vissa särskilda bestämmelser om tvångsmedel i spaningssyfte får tillämpas, t.ex. 2017/18:57 husrannsakan och hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation. Beslut om tvångsmedel i det enskilda fallet fattas av domstol. Ett beslut om anmälningsplikt eller ett beslut om befogenhet att tillämpa tvångsmedelsbestämmelserna är giltigt i högst . Under vissa förutsättningar får domstol efter treårsfristens utgång besluta om fortsatt anmälningsplikt och besluta om fortsatt befogenhet att tillämpa tvångsmedelsbestämmelserna. Har utlänningen beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ska ompröva utvisningsbeslutet när uppehållstillståndet löper ut. 3 Den parlamentariska kontrollen Terroristbestämmelserna och reglerna om särskilda tvångsmedel fick vid sin tillkomst en begränsad giltighetstid, vilket innebar en möjlighet att kontrollera regeringens och myndigheternas handlande. När terroristbestämmelserna permanentades 1975 beslutades det att regeringen skulle lämna en skrivelse till med redovisning av bestämmelsernas tillämpning (prop. 1975/76:18 s. 161). En motsvarande redovisning görs när det gäller bestämmelserna i 27 kap. om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning vid förundersökning i brottmål samt bestämmelserna i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Även tillämpningen enligt lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott redovisas. I samband med att lagen om särskild utlänningskontroll infördes ansågs det att den parlamentariska kontrollen av hur regeringen tillämpar bestämmelserna och reglerna om tvångsåtgärder även i fortsättningen bör göras genom att regeringen lämnar en skrivelse till (prop. 1990/91:118 s. 72). 4Tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll Tillämpningen av lagen – Regeringen har fattat fyra beslut med stöd av lagen till och med . Två av besluten innebar avslag på överklagande av beslut i fråga om utvisning. De två övriga besluten innebar inhibition av ett tidigare meddelat beslut om utvisning på begäran av Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna (i avvaktan på domstolens prövning av ärendet) respektive avslag på en begäran om upphävande av Skr. 2017/18:57 anmälningsplikt. Tillämpningen av lagen åren 1991–2015 Nedan redovisas antalet fall då lagen om särskild utlänningskontroll har tillämpats. I redovisningen ingår nya utvisningsärenden enligt lagen, ärenden där omprövning har begärts av tidigare meddelade utvisningsbeslut och omprövning av andra beslut som regeringen fattat med stöd av lagen, t.ex. beslut i fråga om begränsning av anmälningsplikt. Flertalet av de redovisade fallen gäller ärenden där omprövning har begärts av tidigare meddelade utvisningsbeslut. I redovisningen anges de tidsperioder som regeringen har redogjort för i tidigare skrivelser till . Varje skrivelse avser en tidsperiod ett visst år till och med året därpå. 11991/1992 – lagen tillämpades 21992/1993 – lagen tillämpades 31993/1994 – lagen tillämpades inte 41994/1995 – lagen tillämpades vid fem tillfällen 51995/1996 – lagen tillämpades vid fyra tillfällen 61996/1997 – lagen tillämpades inte 71997/1998 – lagen tillämpades 81998/1999 – lagen tillämpades inte 91999/2000 – lagen tillämpades 102000/2001 – lagen tillämpades vid fyra tillfällen 112001/2002 – lagen tillämpades inte 122002/2003 – lagen tillämpades vid fem tillfällen 132003/2004 – lagen tillämpades 142004/2005 – lagen tillämpades 152005/2006 – lagen tillämpades 162006/2007 – lagen tillämpades 172007/2008 – lagen tillämpades inte 182008/2009 – lagen tillämpades 192009/2010 – lagen tillämpades inte 202010/2011 – lagen tillämpades inte 212011/2012 – lagen tillämpades 222012/2013 – lagen tillämpades 232013/2014 – lagen tillämpades 242014/2015 – lagen tillämpades 252015/2016 – lagen tillämpades vid sju tillfällen 5Utvecklingen av den internationella terrorismen Av Säkerhetspolisens underlag, som är framtaget i samråd med Nationellt centrum för terrorhotbedömning, framgår i huvudsak följande. kommer terrorhotet internationellt sett främst från aktörer motiverade av våldsbejakande islamistisk extremism, dvs. personer eller grupper som är anhängare till eller förespråkar en global eller regional våldsam kamp mot vad de uppfattar vara islams fiender. Även terrorhotet mot och svenska intressen kommer främst från sådana våldsbejakande islamistiska aktörer. och var de våldsbejakande islamistiska nätverkens verksamhet i huvudsakligen inriktad på att ge finansiellt och logistiskt stöd till internationella terroristnätverk och stridande grupperingar utomlands med en al-Qaidainspirerad agenda. Omkring 2003 började dock individer ur dessa nätverk att själva resa till konfliktområden för att delta i terrorismrelaterad träning och strid. Till en början gick resorna främst till , , , och . har dock och kommit att bli de vanligaste målen för denna typ av resor i terrorismsyfte. Resandet till dessa länder för att ansluta sig till våldsbejakande islamistiska grupper, framförallt Daesh, har varit exceptionellt omfattande i förhållande till tidigare trender som avser al- Qaidainspirerat resande. har runt 300 individer lämnat för att ansluta sig till våldsbejakande islamistiska grupper, som Daesh, i eller . Av dessa individer har ungefär 140 återvänt till och runt 50 har avlidit. Av de individer som fortfarande befinner sig i området är cirka en tredjedel kvinnor. har antalet nya resenärer minskat. Sannolikt spelar flera faktorer en roll i den utvecklingen, däribland den skärpta kontrollen av den turkiska gränsen och Daeshs alltmer trängda militära läge. Möjligen har också kriminaliseringen av resor i terrorismsyfte spelat roll. Troligen kommer resandet att fortsätta, på en låg nivå, så länge det är möjligt att ta sig fram till konfliktområdet genom . Detta har dock blivit avsevärt svårare . Individer som reser till konfliktområden för att delta i terrorismrelaterad träning eller strid och sedan återvänder till sina hemländer har pekats ut som ett potentiellt allvarligt hot i flera länder. Den erfarenhet som återvändare från sådana resor skaffat sig bidrar till en höjd förmåga i de våldsbejakande islamistiska miljöerna. Det är också möjligt att enskilda individer bland resenärerna påverkats av aktörer som har en uttalad attentatsavsikt mot västvärlden och därmed fått en förändrad avsikt och kan verka radikaliserande i den miljö de befinner sig i. har dock förhållandevis få av de europeiska återvändarna varit inblandade i attentatsplanering efter hemkomsten. Från att tidigare främst ha varit koncentrerad till tre storstadsområden är den våldsbejakande islamistiska miljön spridd över hela landet, dock med tonvikt på storstäderna och . Denna geografiska spridning är sannolikt en effekt av att Daeshs al-Qaidainspirerade propaganda fått stort gehör även utanför de etablerade nätverken i och därmed bidragit till att den våldsbejakande islamistiska miljön i landet växt . har fått en ökad negativ uppmärksamhet bland förespråkare av global våldsbejakande islamism, framför allt p.g.a. upplevda kränkningar av islam. Detta har präglat motivbilden vid attentatsplanering och attentatsförsök. övriga är också relevant i detta avseende då ibland betraktas som en enhet i våldsbejakande islamistiska miljöer. huvudsakligen varit kopplad till våldsbejakande islamistiska aktörer och varit riktad mot individer som gärningsmännen upplever har kränkt Attentaten i och tyder på att tidigare upplevda kränkningar av islam kan ha samband med attentat Till motivbilden hör sannolikt även upplevda militära aggressioner mot muslimska länder. internationella militära operationer i , och kan medföra att uppfattas som ett legitimt mål. Vid flera attentat som har genomförts i västvärlden har också upplevda inskränkningar av den personliga friheten varit bidragande till utvecklandet av attentatsavsikt, exempelvis genom att individer har förhindrats att resa till inledde en USA-ledd koalition ett militärt ingripande mot våldsbejakande islamistiska mål i som kort därefter utvidgades till att även omfatta . Ledande personer inom dessa nätverk och grupper uppmanade då enskilda individer i väst att genomföra attentat mot mål i väst. Bägge dessa omständigheter ledde till att man kunde skönja ett ökat stöd för den globala våldsbejakande islamismen samt en ökad attentatsavsikt hos enskilda individer och grupper världen över. Denna utveckling har sannolikt också påverkat attentatsavsikten hos individer i , mot svenska mål. har de flesta attentat eller attentatsplaneringar involverat individer som har agerat ensamma, men det förekommer även fall där grupper har agerat. Även ensamagerande individer kan orsaka stor skada med enkla medel, exempel på detta är bl.a. attentaten i Tillvägagångssättet och målvalet i attentatet på i liknar i stor utsträckning flera andra attentat som genomförts i en ensam gärningsman som agerar med enkla medel mot slumpmässigt valda civilpersoner. Andra möjliga val av mål för denna typ av attentat är företrädare för staten (i första hand polis och militär) samt religiösa mål och symboler för upplevda kränkningar av har gärningsmännen varit bosatta i det land där attentatet inbegrep ungefär hälften av planerade och genomförda terroristattentat gärningsmän som tidigare rest till konfliktområden i syfte att delta i terrorismrelaterad träning eller har dock attentat utförda av individer som inte tidigare gjort sådana resor ökat, sannolikt p.g.a. de uppmaningar som kommit från aktörer i och . Attentaten i och i utgör undantag från denna trend. vid dessa attentat bestod sammantaget av en blandning av återvändare, Inom de politiskt motiverade extremistmiljöerna i , dvs. högerextremistiska våldsbejakande grupper, den s.k. vit maktmiljön, och vänsterextremistiska våldsbejakande grupper, den s.k. autonoma miljön, finns det anhängare som använder våldsamma metoder som politiskt Dessa personer vill påverka det politiska beslutsfattandet och myndighetsutövningen genom att använda våld, hot och trakasserier mot förtroendevalda, myndighetsföreträdare och meningsmotståndare inom den politiskt motsatta extremistiska miljön. våldsbejakande grupperna saknar troligen avsikt att genomföra terroristattentat även om enskilda individer ur båda grupperna möjligen kan inspireras att genomföra sådana handlingar. maktmiljön och den autonoma miljön bedöms sammantaget vara lågt. medverkan i det internationella arbetet mot terrorism agerande inom ramen för kampen mot terrorism bygger på vikten av respekt för internationell rätt, inklusive de mänskliga rättigheterna, internationell flyktingrätt och internationella humanitär Terrorism är ett globalt hot som kräver internationellt samarbete baserat på multilaterala ramverk och lösningar. En bred strategi är nödvändig och traditionella insatser från polis och rättsväsende måste kombineras med långsiktiga förebyggande åtgärder. beslutade regeringen, i en ny strategi för hållbar fred 2017–2022, att förebyggandet av våldsbejakande extremism ska ingå i Sidas ansats för fred- och statsbyggnad. Det globala såväl som det nationella och lokala arbetet med att uppfylla FN:s agenda 2030 (Transforming our world: The 2030 Agenda for Sustainable Development, A/RES/70/1) och de 17 globala målen för hållbar utveckling (SDG), är också avgörande för att förebygga våldsbejakande extremism. 2006 en övergripande FN-strategi mot terrorism (A/RES/60/288). Antagandet av strategin är en viktig manifestation av att FN står bakom en global respons mot terrorism och lägger grunden för en mer samlad FN-ansats på området. Strategin är ett centralt dokument i det globala arbetet mot terrorism. En översyn av och rapportering om genomförandet av strategin äger rum . Den senaste översynen antogs Ett arbete pågår inom FN med att ta fram en övergripande FN- konvention mot terrorism. arbetar genom EU för att nå en överenskommelse om en sådan övergripande . Vidare har FN:s generalsekreterare lagt fram en handlingsplan om att förebygga våldsbejakande extremism. vid det förebyggande arbetet, uppmuntrar till regionala och nationella planer på området och betonar FN:s stödjande roll till medlemsstaterna och regionala organisationer. arbetar aktivt för ett genomförande av FN-strategin och generalsekreterarens handlingsplan och för en bredare förebyggande ansats. antog två resolutioner mot terrorism med fokus på hotet från utländska terroriststridande som bl.a. ansluter sig till Daesh (2170 och 2178). antog rådet bl.a. slutsatser om terrorism (2199) sanktionsregimen mot för att också inkludera Daesh (2253). 2017/18:57 Vidare antog säkerhetsrådet resolutioner om civilt flyg och terroristhot (2309), stärkt juridiskt samarbete mot terrorism (2322) och en resolution mot trafficking i relation till väpnad konflikt, inklusive terrorism (2331). valdes 2016 in i säkerhetsrådet för perioden –2018 och har därigenom fått en bredare plattform för att kunna påverka FN:s antiterrorismsamarbete. Sedan inträdet i säkerhetsrådet har det antagits ett antal resolutioner med bäring på kampen mot terrorism där aktivt deltagit i förhandlingarna. Som exempel kan nämnas resolutioner om det hot som terrorism utgör mot kritisk infrastruktur (2341), motbudskap för att bekämpa terrorism (2354) och ökat samarbete för att förhindra terroristorganisationers tillgång till vapen (2370). Till följd av inträdet i säkerhetsrådet deltar i en rad sanktionskommittéer, däribland sanktionskommittén för Daesh och (1267). antog ett tilläggsprotokoll till konventionen om förebyggande av terrorism. Protokollet ska bidra till att FN:s säkerhetsråds resolution genomförs på ett likartat sätt i medlemsstaterna och det ställer bl.a. krav på kriminalisering av resande utomlands i terrorismsyfte. tillträdde konventionen 2010 och undertecknade protokollet 2015. Inom EU pågår behandling av förslag om att EU ska ingå konventionen och protokollet (se faktapromemoria 2017/18:FPM22). stöder samarbetet inom EU för att möta hotet från terrorism. Rapporter om genomförandet av för kampen mot terrorism lämnas till medlemsstaternas ministrar vid rådet för rättsliga och inrikes frågor. Även tar del av dessa rapporter. antog EU:s utrikesministrar en regional strategi för , och hotet från Daesh. Såvitt gäller ersattes strategin av en separat strategi. antog rådet nya slutsatser om att stärka det externa samarbetet mot terrorism, bl.a. genom ökat samarbete med regionala och multilaterala aktörer. Stats- och regeringscheferna antog ett särskilt uttalande om stärkande av insatser för att säkerställa allmänhetens säkerhet, motverka radikalisering och främja tolerans och icke-diskriminering. antogs ett nytt straffrättsligt direktiv om bekämpande av terrorism som ska vara genomfört av medlemsstaterna senast . Ett betänkande om hur direktivet ska genomföras har remitterats (SOU 2017:72). I betänkandet föreslås också att ska tillträda tilläggsprotokollet till konvention om förebyggande av terrorism. Säkerhetspolisens arbete har i hög grad fokuserat på resande till och från våldsbejakande islamistiska grupper i utlandet. Säkerhetspolisens arbete har bidragit till att förhindra terroristbrott i och utomlands. I arbetet med att förhindra terroristbrott deltar Säkerhetspolisen i ett omfattande internationellt samarbete. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , Y , M , , , , Hellmark , , Bah Kuhnke, Strandhäll, Shekarabi, , , , , , Regeringen beslutar skrivelse redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll