prop · H403171 · 2017-04-11 00:00:00 — Bestämmelsen innebär att det finns en presumtion för att ett folkinitiativ ska leda till att en folkomröstning hålls om den fråga som initiativet avser är sådan att fullmäktige kan besluta om den. Av andra stycket framgår att fullmäktige får besluta att det med tillämpning av vallagen (2005:837) ska framställas röstkort och röstlängd för omröstningen. Lagen (1994:692) om kommunala folkomröstningar är tillämplig även på kommunala folkomröstningar enligt kommunallagen, således även på sådana som tillkommer enligt denna bestämmelse. 38 § Kommunen har rätt att få ersättning för de kostnader som föranleds av att ett landsting anlitar valnämnden. I paragrafen anges kommuners rätt till ersättning för kostnader som uppkommer när ett landsting anlitat valnämnden i kommunen enligt 36 § andra stycket. Paragrafen motsvarar 5 kap. 35 § KL (prop. 1990/91:117 s. 186). Rätt och skyldighet för andra än ledamöterna att medverka 39 § En förtroendevald som anges i 4 kap. 2 § första stycket och som inte är ledamot i fullmäktige har rätt att närvara vid fullmäktiges sammanträden. Sådan förtroendevald får delta i överläggningar och framställa förslag men inte delta i besluten. I paragrafen regleras närvaroplikt och rätt att delta i överläggningar och framställa förslag för kommunal- och landstingsråd m.m. som inte är Paragrafen motsvarar delvis 4 kap. 1990/91:117 s. 173 f. och prop. Övervägandena finns i avsnitt 7.1.1. Bestämmelserna gäller bara en sådan förtroendevald som anges i 4 kap. 2 § första stycket men som inte är ledamot i fullmäktige. En sådan förtroendevald har rätt att närvara vid fullmäktigesammanträdena. Bestämmelsen ger inte någon rätt att delta i överläggningar i sådana ärenden i vilka det föreligger sekretess. 40 § Fullmäktige får bestämma att också andra än ledamöter och de som anges i 39 § ska ha rätt att delta i överläggningar men inte i besluten. I paragrafen regleras fullmäktiges rätt, utöver vad som framgår av 39 § att avgöra vilka som ska delta i dess överläggningar. Paragrafen motsvarar delvis 5 kap. 21 § KL (prop. 1990/91:117 s. 181). Bestämmelsen innebär att fullmäktige får bestämma vilka som har rätt att delta i överläggningar förutom ledamöterna och sådana förtroendevalda som anges i 39 §. Fullmäktige kan antingen meddela generella regler om närvarorätt eller besluta i enskilda fall. Om fullmäktige medger att besvarandet av interpellationer och frågor får överlåtas enligt 63 §, måste fullmäktige också ge den som ska svara rätt att delta i överläggningarna. Rätten att delta i överläggningar enligt denna bestämmelse innebär enbart en rätt att yttra sig, inte att lägga förslag eller få sin mening antecknad i protokollet. Rätten att delta i överläggningar ska regleras i arbetsordningen enligt 72 §. Revisorerna och de sakkunniga biträdena har rätt att yttra sig vid det fullmäktigesammanträde där årsredovisningen behandlas enligt 32 §. Enligt 49 § får enskilda förtroendevalda som inte är ledamöter i fullmäktige men mot vilka anmärkning kan riktas delta i fullmäktiges överläggningar när revisionsberättelsen över den verksamhet som de har ansvaret för behandlas. 41 § Ordföranden och vice ordföranden i en nämnd, revisorerna och de anställda i kommunen eller är skyldiga att lämna upplysningar vid fullmäktiges sammanträden, om fullmäktige begär det och om det inte finns något hinder mot det på grund av sekretess. I paragrafen anges vissa förtroendevaldas och de anställdas skyldighet att lämna upplysningar till fullmäktige. Paragrafen motsvarar 5 kap. 22 § första stycket KL (prop. 1990/91:117 s. 181). Övervägandena finns i avsnitt 14.2. Bestämmelsen innebär en skyldighet att lämna upplysningar om fullmäktige begär det. Denna skyldighet omfattar inte upplysningar som skyddas av sekretess. Andra än de som anges i bestämmelsen är inte skyldiga att inställa sig. Fullmäktige kan dock med stöd av 40 § bestämma att t.ex. en utomstående sakkunnig eller en styrelseledamot i ett kommunalt bolag har rätt att lämna upplysningar och delta i överläggningar. 2016/17:171 Offentlighet och ordning vid fullmäktiges sammanträden 42 § Fullmäktiges sammanträden är offentliga. Fullmäktige får dock besluta att överläggningen i ett visst ärende ska hållas inom stängda dörrar. Ersättarna får närvara vid en sådan överläggning, även när de inte tjänstgör. I paragrafen behandlas mötesoffentligheten för fullmäktiges sammanträden. Paragrafen motsvarar 5 kap. 38 § KL (prop. 1990/91:117 s.187 f.). Av första stycket framgår att fullmäktiges sammanträden ska vara offentliga. Detta innebär att det är tillåtet att spela in eller filma sammanträden om det inte stör ordningen. Fullmäktige kan dock enligt 43 § förbjuda upptagningar av sammanträdet, om det påkallas av ordningsskäl (se RRK R77 2:40). I andra stycket anges att överläggningar i ett visst ärende får ske bakom stängda dörrar. Denna bestämmelse tar sikte på ärenden där det förekommer handlingar som kan omfattas av sekretess. Det är endast överläggningarna som kan hållas bakom stängda dörrar. Beslutet ska fattas offentligt. Bestämmelser om ledamöternas och ersättarnas tystnadsplikt finns i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 43 § Ordföranden leder fullmäktiges sammanträden och ansvarar för ordningen vid sammanträdena. Ordföranden får visa ut den som uppträder störande och inte rättar sig efter tillsägelse. I paragrafen regleras ordförandens ansvar för att leda och hålla ordning under fullmäktiges sammanträden. Paragrafen motsvarar huvudsakligen 5 kap. 39 § KL (prop. 1990/91:117 s.187 f.). I första stycket anges att det är ordförandes ansvar att leda och hålla ordning vid sammanträdena. En vice ordförande får endast föra ordet om ordföranden är förhindrad att delta. Ytterligare reglering som behövs kan tas in i fullmäktiges arbetsordning. Sådan reglering får dock inte utformas så att den begränsar den grundlagsfästa yttrandefriheten. Ordföranden kan inte ges rätt att ingripa mot en talare på grund av själva innehållet i ett yttrande men får ingripa om en talare avviker från ämnet eller stör ordningen på annat sätt än med innehållet i sitt yttrande, se RÅ 1982 ref. 2:15 och jfr även RÅ 1981 ref. 2:1. Ordförandens ansvar för ordningen innefattar en rätt att ajournera sammanträdet för att få tid att återställa ordningen eller som yttersta åtgärd upplösa sammanträdet. Hur sådana undantagssituationer ska hanteras kan regleras i arbetsordningen. I andra stycket anges att ordföranden, efter tillsägelse, har rätt att visa ut den som stör ordningen vid ett sammanträde. Offentlighet vid fullmäktigeberednings sammanträden 44 § En fullmäktigeberednings sammanträden ska hållas inom stängda dörrar. En sådan beredning får dock besluta att dess sammanträden ska vara offentliga, om fullmäktige har medgett det. I paragrafen behandlas mötesoffentligheten för fullmäktigeberedningars Prop. 2016/17:171 sammanträden. Paragrafen motsvarar 3 kap. 7 § andra stycket KL (prop. 2001/02:80 s. 136). Av paragrafen framgår att fullmäktigeberedningars sammanträden som huvudregel inte ska vara offentliga. Om fullmäktige beslutar att medge att sammanträden får vara offentliga är det sedan fullmäktigeberedningen själv som avgör om, och vid vilka sammanträden, allmänheten ska 45 § Fullmäktige får handlägga ett ärende bara om mer än hälften av ledamöterna Fullmäktige får dock bestämma att interpellationer och frågor får besvaras även om färre ledamöter är närvarande. I paragrafen regleras fullmäktiges beslutsförhet. huvudsak 5 kap. 18 § KL (prop. 1990/91:117 s. 180). Paragrafen innebär en regel om att fullmäktige bara får handlägga ett ärende om mer än hälften av ledamöterna är närvarande. gäller i princip all handläggning, dvs. även för överläggningar innan En rent tillfällig frånvaro från överläggningen i ett ärende påverkar dock inte beslutsförheten. Fullmäktige kan med undantag från närvarokravet bestämma att interpellationer och frågor får besvaras även om mer än hälften av ledamöterna inte är närvarande. Av 46 § framgår att jäv inte påverkar beslutsförheten. 46 § Om en ledamot enligt 47 eller 48 § är jävig i ett ärende, får fullmäktige handlägga ärendet, även om antalet deltagande på grund av jävet inte uppgår till det antal som föreskrivs i 45 §. I paragrafen anges att om en ledamot är jävig i ett ärende och detta leder till att närvarokravet enligt 45 § inte är uppfyllt för detta ärende så får ärendet ändå handläggas. Paragrafen motsvarar 5 kap. 19 § KL (prop. 1990/91:117 s. 180 och prop. 1998/99:66 s. 94). 47 § En ledamot får inte delta i handläggningen av ett ärende som personligen rör ledamoten själv, ledamotens make, sambo, förälder, barn eller syskon eller någon I fråga om jäv för ledamöter ska 6 kap. 30 § andra och tredje styckena Vid fullmäktiges beslut i fråga om jäv gäller 6 kap. 32 §. om nämnd i dessa bestämmelser ska i stället gälla fullmäktige. I paragrafen regleras grunder för jäv för fullmäktigeledamöter. motsvarar i huvudsak 5 kap. 20 § första och tredje styckena KL (prop. 1990/91:117 s. 180 och prop. 1993/94:188 s. 98). Bestämmelsen i första stycket innebär att en ledamot inte får delta i handläggningen av ett ärende som personligen berör denne eller någon Handläggningen avser både överläggningen och beslutet i Eftersom sammanträden i fullmäktige är offentliga behöver 2016/17:171 ledamoten dock inte fysiskt lämna möteslokalen men bör lämna sin plats. Med jäv avses att en person har ett sådant förhållande till saken eller parterna att det kan äventyra dennes opartiskhet vid behandlingen av ett visst ärende. Med personligen berörd avses ett ärende som berör ledamoten eller någon närstående som individ snarare än som del av ett kollektiv. Som exempel kan anges att fullmäktige kan besluta om arvoden till samtliga förtroendevalda medan styrelsens ordförande bör bedömas som jävig i ärendet om arvode till detta uppdrag. Ledamöter är inte jäviga vid deltagande i val inom fullmäktige även om det föreslås att de ska väljas till ett uppdrag. Enligt hänvisningarna i andra stycket ska bestämmelserna i 6 kap. 30 § andra och tredje styckena och 32 § tillämpas på fullmäktige. Se kommentaren till dessa paragrafer. 48 § Den som är redovisningsskyldig till kommunen eller får inte delta i 1.val av revisor för granskning av verksamhet som omfattas av redovisningsskyldigheten, eller 2.handläggningen av ärenden om ansvarsfrihet för verksamheten. Detsamma gäller make, sambo, förälder, barn, syskon eller någon annan närstående till den redovisningsskyldige. I paragrafen regleras vilka som får delta i val av revisorer och vid handläggningen av ärenden om ansvarsfrihet. Paragrafen motsvarar huvudsakligen 5 kap. 20 a § KL (prop. 1990/91:117 s. 281, prop. 1998/99:66 s. 94 och prop. 2005/06:55 s. 55). Paragrafen anger att fullmäktigeledamot som är redovisningsskyldig till en kommun eller landsting inte får delta i val av revisor eller handläggning av ärende om ansvarsfrihet för sådan verksamhet. Begreppet redovisningsskyldig avser både förtroendevalda och anställda, som i sin befattning är redovisningsskyldiga till kommunen eller eller genom delegation fått rätt att besluta på nämndens vägnar. Även ledamöter i styrelsen i kommunala bolag, stiftelser och föreningar är redovisningsskyldiga. Regeln tillämpas också på närstående till den som är redovisningsskyldig. 49 § Enskilda förtroendevalda mot vilka anmärkning kan riktas enligt 12 kap. 13 § får, trots vad som anges i 48 §, delta i fullmäktiges överläggningar, när revisionsberättelsen över den verksamhet som de har ansvaret för behandlas. Ordföranden och vice ordföranden i en nämnd får också delta i fullmäktiges överläggning när verksamhet inom den egna nämnden behandlas. Första och andra styckena gäller även om de förtroendevalda inte är ledamöter I paragrafen regleras rätten för redovisningsskyldiga att delta i överläggningarna när revisionsberättelsen för verksamheten behandlas. Paragrafen motsvarar 5 kap. 20 b § KL (prop. 1990/91:117 s. 281 och 1998/99:66 s. 94 f.). Reglerna om vilka som får delta i överläggningarna när frågan om ansvarsfrihet ska prövas hänger samman med bestämmelsen i 12 kap. 13 § om vem anmärkning kan riktas mot, se kommentaren under denna Syftet med bestämmelsen är att alla förtroendevalda mot vilken en anmärkning kan riktas ska ha en möjlighet att inför fullmäktige ge en förklaring till sitt handlande. Eftersom fullmäktige kan vägra ansvarsfrihet även om det inte har framställts någon anmärkning mot de enskilda förtroendevalda, gäller rätten att medverka i överläggningen alla förtroendevalda för vilka frågan om ansvarfrihet prövas av fullmäktige, oavsett vad revisionsberättelsen innehåller. 50 § Ett ärende ska bordläggas eller återremitteras, om det begärs av minst en tredjedel av de närvarande ledamöterna. Enkel majoritet krävs dock om ärendet tidigare bordlagts eller återremitterats på begäran av en minoritet. För bordläggning eller återremiss i fråga om val krävs enkel majoritet. ärende om extra val ska dock alltid bordläggas första gången det tas upp till Motiveringen till ett beslut om återremiss ska bestämmas av de ledamöter som Vid flera motiveringar får ordföranden pröva vilken motivering som biträds av minst en tredjedel av de närvarande ledamöterna. I paragrafen regleras bordläggning eller återremiss på begäran av Paragrafen motsvarar huvudsakligen 5 kap. 36 § KL (prop. 1990/91:117 s.186 f., prop. 2001/02:80 s, 143 f., prop. 2008/09:21 s. 101 2009/10:80 s. 321). Regleringen i första stycket innebär ett skydd för minoriteten. innebär att minst en tredjedel av de närvarande ledamöterna kan få ett ärende bordlagt eller återremitterat. Bordläggning innebär att beslutet skjuts upp till ett kommande sammanträde utan att någon ny utredning En bordläggning innebär ett uppskov som endast kan Normalt bordläggs ett ärende till fullmäktiges nästkommande sammanträde, se 51 §. Ärendet ska vidare tas upp till behandling med samma underlag. Bestämmelsen utgör inget hinder mot att fullmäktige avbryter överläggningen i ett ärende och skjuter upp den till en senare tidpunkt under ett sammanträde. Det kan av olika praktiska skäl vara lämpligt att göra så utan att ärendet bordläggs. ledamot yrkar på bordläggning i en sådan situation, måste detta yrkande dock behandlas på vanligt sätt. Återremiss innebär att ärendet kompletteras med ytterligare beslutsunderlag innan beslut kan fattas. Ärendet skickas då tillbaka till beredande organ, som kan vara en nämnd, en fullmäktigeberedning eller styrelsen. Det beredande organet ska därefter bereda ärendet på nytt och lämna ett förslag till beslut i ärendet. Återremiss och bordläggning ska beslutas på begäran av en minoritet även om ärendet har återremitterats på begäran av en majoritet. Återremiss och bordläggning kan bara beslutas på begäran av minoriteten en gång, därefter krävs enkel majoritet. Syftet med bestämmelsen är att hindra överrumplande manövrer från en majoritet i fullmäktige, som t.ex. kan utnyttja bestämmelserna om brådskande ärenden för att snabbt få upp ett ärende till behandling i fullmäktige. Om yrkanden ställs om både bordläggning och återremiss, får fullmäktige besluta om i vilken ordning man ska ta ställning till yrkandena. Av andra stycket framgår att för bordläggning eller återremiss i fråga om val krävs alltid enkel majoritet. Ett ärende om extra val däremot ska alltid bordläggas första gången det tas upp till behandling. 2016/17:171 inget hinder mot att frågan om extra val bordläggs . Minoriteten i fullmäktige kan dock inte med stöd av första stycket få till stånd en bordläggning eller återremittering av en fråga om extra val. I tredje stycket anges att en återremiss ska motiveras och att motiveringen till ett beslut om återremiss ska bestämmas av de ledamöter som har begärt återremittering. Syftet är att klargöra vad som ytterligare bör utredas för det beredande organet. Omfattningen av beredningsåtgärderna beslutas genom majoritetsbeslut. För att ärendet ska anses ha beretts fordras att någon nämnd eller beredning givits möjlighet att lämna synpunkter på ärendet. Ett yrkande om återremiss och motiveringen till yrkandet ska ses som en helhet. Detta innebär att det krävs en tredjedels majoritet för varje återremissyrkande inklusive motivering, dvs. yrkandet och motiveringen kan inte bestämmas av färre ledamöter än en tredjedel. Uppkommer situationen att det finns flera motiveringar till en återremiss får ordföranden pröva vilken motivering som biträds av minst en tredjedel av de närvarande ledamöterna. Om ingen av återremissyrkandena biträds av en tredjedel faller yrkandena. Teoretiskt skulle en situation kunna uppstå att två (eller tre) yrkanden om återremiss biträds av en tredjedel var av de närvarande ledamöterna. I en sådan situation får styrelsen beakta detta i sin fortsatta hantering av frågan. 51 § Ett bordlagt ärende ska behandlas på fullmäktiges nästa sammanträde, om fullmäktige inte beslutar något annat. I paragrafen anges när ett ärende som bordlagts ska tas upp på nytt. Paragrafen motsvarar 5 kap. 37 § KL (prop. 1990/91:117 s. 186 f.). Enligt bestämmelsen ska ett ärende som bordlagts tas upp på fullmäktiges nästa sammanträde, om fullmäktige inte beslutar något annat. I de fall ett fullmäktigesammanträde sträcker sig över mer än kan det t.ex. vara aktuellt att fullmäktige beslutar att ärendet ska handläggas redan under nästa sammanträdesdag. Ett sådant beslut fattas med enkel majoritet, även om själva bordläggningen bestämts av en minoritet. Om ett ärende som bordlagts är brådskande kan fullmäktige också förlänga ett sammanträde, besluta om fortsatt sammanträde eller sätta ut ett extra sammanträde. 52 § Ordföranden ska se till att bara sådana ärenden avgörs som har tillkännagetts enligt 13 eller 14 §. Ett brådskande ärende får dock avgöras om samtliga närvarande ledamöter beslutar det. I paragrafen regleras ordförandens ansvar för att ärenden på fullmäktiges sammanträde ska ha tillkänngetts innan sammanträdet. Paragrafen motsvarar huvudsakligen 5 kap. 40 § första och andra styckena KL (prop. 1990/91:117 s. 189). Övervägandena finns i avsnitt 14.2. Av första stycket framgår att ordförandens ansvar för att bara ärenden som tillkännagetts i enlighet med lagens bestämmelser får avgöras av fullmäktige. Har ett ärende inte tillkännagetts på föreskrivet sätt ska ordföranden vägra att lägga fram ett förslag till beslut. 2016/17:171 beslut om att inte ta upp ett ärende på denna grund kan inte överprövas Bestämmelsen i andra stycket innebär en möjlighet att avvika från första stycket. Ett ärende som inte tillkännagetts enligt lagens bestämmelser får avgöras om samtliga närvarande ledamöter är eniga om det. Har ett sådant ärende inte beretts får det bara avgöras om ledamöterna dessutom är eniga om utgången enligt 33 §. 53 § När överläggningen har avslutats, lägger ordföranden fram förslag till beslut. Förslagen ska utformas så, att de kan besvaras med ja eller nej. Ordföranden redovisar därefter sin uppfattning om vad som har beslutats och bekräftar beslutet med ett klubbslag, om inte omröstning begärs. I paragrafen regleras hur förslag ska ställas. Paragrafen motsvarar huvudsakligen 5 kap. 41 § KL (prop. 1990/91:117 s. 189). Av första stycket framgår att när överläggningen är avslutad är det ordförandens ansvar att lägga fram förslag till beslut. Överläggningen är avslutad när alla som begärt ordet fått yttra sig. Att avbryta överläggningen och inte låta samtliga talare yttra sig är oförenligt med den grundlagsfästa yttrandefriheten (RÅ 1971 ref. 55). Enligt andra stycket ska ordförandens förslag till beslut utformas så att de kan besvaras med ja eller nej. Först ska eventuella formella yrkanden behandlas, dvs. om återremiss och bordläggning, se 50 §. Förekommer båda yrkandena ska de behandlas var för sig och efter varandra. Efter det ska ordföranden behandla de materiella yrkanden som framförts under överläggningen. Ordföranden frågar då fullmäktige för varje yrkande om det bifalls. Finns endast ett förslag kan ordföranden fråga om det förslaget bifalles. Enligt tredje stycket ska ordföranden redovisa vad denne anser har beslutats. Vill någon ledamot invända mot ordförandens uppfattning sker det genom att ledamoten begär omröstning. 54 § Om omröstning begärs, ska den ske öppet utom i ärenden som avser val eller anställning av personal. I paragrafen regleras förfarandet för omröstningar. Paragrafen motsvarar 5 kap. 42 § KL (prop. 1990/91:117 s. 189). I paragrafen anges att omröstning sker öppet, dvs. redovisning sker av hur varje ledamot tagit ställning. Ärenden som avser val och anställning av personal är undantagna och ska avgöras genom sluten omröstning. I de flesta kommuner är det inte fullmäktiges uppgift att besluta i anställningsärenden. En sådan ordning kan dock undantagsvis förekomma, t.ex. i vissa mindre kommuner beträffande anställning av vissa chefer. Regeln är genom en hänvisning i 6 kap. 33 § också tillämplig vid nämndernas beslutsfattande. Sluten omröstning i ärenden som avser val och anställning kan begäras utan föregående acklamationsförfarande. Begärs inte omröstning kan även ärenden som avser val och anställning avgöras öppet genom acklamation. 2016/17:171 55 § Utgången bestäms genom enkel majoritet, om inte något annat anges i denna lag eller annan författning. I paragrafen regleras att utgången vid omröstning bestäms genom enkel majoritet. Paragrafen motsvarar huvudsakligen 5 kap. 43 § KL (prop. 1990/91:117 s. 189). Övervägandena finns i avsnitt 14.2. I valärenden där mer än en person ska utses och den proportionella metoden inte används bestäms utgången genom relativ majoritet. De personer som fått flest röster av dem som föreslagits blir valda (RÅ 1982 2:64). Reglering som avviker från denna bestämmelse finns när det gäller bordläggning och återremiss i 50 §, samt om hanteringen av brådskande ärenden i 33 och 52 §§. Av 10 § framgår att beslut om extra val ska fattas med två tredjedelars majoritet av de närvarande ledamöterna. 56 § Vid lika röstetal har ordföranden utslagsröst. I ärenden som avser val eller anställning av personal fattas beslutet dock genom lottning. I paragrafen regleras förfarandet vid lika röstetal. Paragrafen motsvarar 5 kap. 44 § KL (prop. 1990/91:117 s. 189). I paragrafen anges att ordföranden har utslagsröst. Om en omröstning utfallit så att två förslag har fått lika många röster innebär det att det förslag som ordförande röstat för blir fullmäktiges beslut. Vid lika röstetal är en ordförande som avstått från att rösta skyldig att rösta enligt 4 kap. 25 § andra stycket. En tjänstgörande ordförande kan inte avstå sin utslagsröst till någon annan i presidiet (RÅ 1982:10 och RÅ 1998 ref. 15). Ärenden som avser val eller anställning av personal avgörs vid lika röstetal i stället genom lottning. 57 § Ordföranden ska vägra att lägga fram ett förslag till beslut, om ordföranden anser att förslaget innebär att ett nytt ärende väcks. Ordföranden får vägra att lägga fram ett förslag till beslut, om ordföranden anser att förslaget skulle leda till ett beslut som strider mot lag eller annan författning. Fullmäktige får dock besluta att förslaget ändå ska läggas fram. I paragrafen regleras ordförandens möjligheter att vägra lägga fram förslag. Paragrafen motsvarar 5 kap. 45 § KL (prop. 1990/91:117 s. 189). Av första stycket framgår att ordföranden ska vägra lägga fram förslag till beslut om ordföranden anser att förslaget går utöver vad ärendet handlar om och i stället innebär att nytt ärende väcks. Bakgrunden till denna bestämmelse är beredningstvånget för ärenden i fullmäktige. Ordförandes beslut att vägra lägga fram förslag på denna grund kan inte överprövas av fullmäktige. I andra stycket anges att ordföranden också får vägra lägga fram ett förslag till beslut som ordföranden anser att det strider mot lag eller annan författning. Ett sådant beslut kan dock överprövas av fullmäktige om någon ledamot yrkar det. Det är främst en uppgift för förvaltningsdomstolarna att pröva beslutens laglighet.