prop · H403214 · 2017-06-27 00:00:00 — Regeringens proposition 2016/17:214 Effektivare lagstiftning mot vuxnas kontakter med barn i sexuellt syfte Regeringen överlämnar denna proposition till . Regeringen föreslår att straffansvaret för kontakt med barn i sexuellt syfte ändras så att ansvar inträder redan när en vuxen eller annan straffmyndig person föreslår en träff för ett barn eller stämmer träff med barnet i syfte att begå en gärning för vilken straff föreskrivs i 6 kap. 4, 5, 6, 8 eller 10 § . Det ska inte längre krävas någon ytterligare åtgärd som är ägnad att främja att en sådan träff kommer till stånd. Vidare föreslås att brottsbeteckningen ändras från kontakt med barn i sexuellt syfte till kontakt för att träffa ett barn i sexuellt syfte. Slutligen föreslås att maximistraffet för brottet höjs från fängelse till fängelse . Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i ......................................... Ärendet och dess beredning .............................................................. Frågans tidigare behandling och gällande rätt................................... Frågans tidigare behandling ............................................... Ett stärkt skydd för barn mot sexuella övergrepp ............................. Behovet av ändring............................................................. Ett utvidgat straffansvar ................................................... En ny brottsbeteckning ..................................................... En skärpt straffskala ......................................................... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Kostnader och andra konsekvenser ................................................. Översyn av straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte (Ds 2015:49) .................................... Förteckning över remissinstanserna ................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2016/17:214 2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 6 kap. 10 a § ska ha följande Den som, i syfte att mot ett barn Den som, i syfte att mot ett barn för vilken straff föreskrivs i 4, 5, 6, för vilken straff föreskrivs i 4, 5, 6, 8 eller 10 §, träffar en 8 eller 10 §, föreslår en träff eller stämmer träff med barnet, döms ett sammanträffande samt därefter för kontakt för att träffa ett barn i vidtar någon åtgärd som är ägnad sexuellt syfte till böter eller att främja att ett sådant fängelse i högst . stånd, döms för kontakt med barn i sexuellt syfte till böter eller fängelse i högst . Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2009:343. Ärendet och dess beredning beslutade chefen för att ge en sakkunnig person i uppdrag att se över straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte och ta ställning till om straffansvaret för brottet är lämpligt utformat eller om det finns skäl att utvidga eller på annat sätt förändra straffbestämmelsen. I uppdraget ingick även att analysera och ta ställning till om straffskalan för brottet bör ändras samt särskilt överväga om brottsrubriceringen framstår som en adekvat benämning på det handlande som kriminaliseras. överlämnades promemorian Översyn av straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte (Ds 2015:49). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1 och promemorians lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Ju/2015/07891/L5). har gett regeringen tillkänna att bestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte bör få en mer ändamålsenlig utformning samt att straffet för kontakt med barn i sexuellt syfte bör skärpas (bet. 2014/15:JuU14, punkt 20, rskr. 2014/15:138). Frågorna behandlas i avsnitt 5. Detta tillkännagivande är därmed slutbehandlat. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över ett lagförslag som överensstämmer med lagförslaget i denna proposition. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. 4Frågans tidigare behandling och gällande rätt (Brå) fick i uppdrag av regeringen att bl.a. ta fram ett kunskapsunderlag som beskriver den närmare karaktären och omfattningen av vuxnas sexuella kontakter med barn via internet. Uppdraget redovisades (Rapport 2007:11 Vuxnas sexuella kontakter med barn via Internet – Omfattning, karaktär, åtgärder). Brås kartläggning visade att ett mycket stort antal svenska barn och ungdomar blir kontaktade av vuxna personer i sexuella syften. Brås genomgång av polisanmälda sexualbrott visade också att ett stort antal barn och ungdomar har blivit utsatta för olika former av sexuella övergrepp utanför internet av vuxna som de kommit i kontakt med via internet. Brå ansåg bl.a. att en ny lagstiftning 2016/17:214 mot kontakter med barn i sexuella syften var central för det brottsförebyggande arbetet. uppdrog chefen för åt en utredare att biträda departementet med att bl.a. analysera strafflagstiftningens tillämplighet på företeelsen vuxnas kontaktsökande med barn i sexuellt syfte. Utredaren överlämnade departementspromemorian Vuxnas kontakter med barn i sexuella syften (Ds 2007:13). I promemorian föreslogs att det skulle införas en ny straffbestämmelse i 6 kap. – kontakt med barn i sexuellt syfte. Enligt förslaget skulle straffansvaret omfatta kontakter med barn om syftet med kontakten är att begå ett sexualbrott enligt 6 kap. mot barnet. Med hänsyn till att den sexuella självbestämmanderätten inträder vid föreslogs kriminaliseringen avse kontakter med barn . Straffbestämmelsen föreslogs få en teknikneutral utformning och alltså inte endast omfatta kontakter som sker med visst tekniskt hjälpmedel. Straffskalan föreslogs vara böter eller fängelse i högst . Regeringens förslag till straffbestämmelse, som också antogs av , byggde på förslaget i promemorian, men fick en delvis annorlunda utformning. Bland annat inträder straffansvaret först när den vuxne har träffat en överenskommelse om ett sammanträffande med barnet och därefter vidtar en åtgärd som är ägnad att främja att ett sådant sammanträffande kommer till stånd (prop. 2008/09:149, bet. 2008/09:JuU27). Brå fick i regleringsbrevet i uppdrag att följa upp och utvärdera tillämpningen av straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte. Syftet var att undersöka hur bestämmelsen fungerar i praktiken och om några särskilda problem uppstått i samband med tillämpningen. Av Brås rapport framgår att av de kontakter som polisen har registrerat som kontakt med barn i sexuellt syfte till och med har lett till åtal. De flesta av dessa åtal har dock avsett andra brottstyper än kontakt med barn i sexuellt syfte. Den främsta anledningen till den stora skillnaden mellan antalet anmälda brott och antalet åtal är enligt Brå att de allra flesta av de kontakter som polisen registrerat som kontaktbrott inte uppfyller rekvisiten för brottet. Av de anmälningar där samtliga rekvisit var uppfyllda hade i en absolut majoritet av fallen gärningsmannen och målsäganden dessutom redan träffats fysiskt. Brå anser att detta tyder på att sannolikheten är liten för att kontakten blir upptäckt och anmäld att bestämmelsen är tillämpbar, dvs. efter att rekvisiten för brottet är uppfyllda men innan en fysisk träff där målsäganden riskerar att utsättas för ett sexualbrott redan ägt rum. Enligt Brå fungerar inte heller bestämmelsen som ett sätt att lagföra personer som tar kontakt med barn för sexuella ändamål (Rapport 2013:14 Bestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte. En uppföljning av tillämpningen av lagen från polisanmälningar till domar). med barn i sexuellt syfte infördes i 6 kap. 10 a § . Syftet med bestämmelsen var att förebygga och förhindra att barn utsätts för sexuella övergrepp vid fysiska sammanträffanden. Detta hade blivit särskilt viktigt med hänsyn till den tekniska utvecklingen och de nya möjligheter till elektronisk kommunikation som den medfört. Då gällande strafflagstiftning ansågs inte medge ett rättsligt ingripande innan gärningsmannen och offret faktiskt träffats. Enligt bestämmelsen döms den som, i syfte att mot ett barn begå en gärning för vilket straff föreskrivs i 6 kap. 4, 5, 6, 8 eller 10 § , träffar en överenskommelse med barnet om ett sammanträffande samt därefter vidtar någon åtgärd som är ägnad att främja att ett sådant sammanträffande kommer till stånd, för kontakt med barn i sexuellt syfte. Straffskalan är böter eller fängelse i högst . För straffansvar krävs att kontakterna har inneburit att en överenskommelse om ett sammanträffande har träffats med barnet. Om överenskommelsen har kommit till stånd på initiativ av barnet eller gärningsmannen saknar betydelse. Ett formellt avtal behöver inte ha träffats för att en överenskommelse ska anses ha ingåtts. För straffansvar räcker att det är fråga om en gemensam viljeinriktning, som kan vara helt informell, om att träffas och plats. Gärningsmannens syfte med att träffa en överenskommelse ska vara att begå vissa gärningar enligt 6 kap. mot barnet. De straffbestämmelser som omfattas av straffstadgandet är våldtäkt mot barn (4 §), sexuellt utnyttjande av barn (5 §), sexuellt övergrepp mot barn (6 §), utnyttjande av barn för sexuell posering (8 §) och sexuellt ofredande (10 §). Kontakt med barn i sexuellt syfte är ett uppsåtligt brott. Beträffande syftet krävs direkt uppsåt att begå något av de sexualbrott som nämns i straffbestämmelsen. Det krävs dock inte att ett sådant sexualbrott kommit till stånd. För straffansvar förutsätts vidare att gärningsmannen efter det att en överenskommelse om ett sammanträffande har träffats, vidtar någon åtgärd som är ägnad att främja att ett sådant sammanträffande kommer till stånd. Kravet på den främjande åtgärden som en förutsättning för straffansvar innebär att gärningsmannen har en möjlighet att träda tillbaka från den träffade överenskommelsen innan åtgärden vidtagits. Att gärningsmannen däremot, efter det att den ytterligare åtgärden vidtagits, avbryter sina planer ger inte honom eller henne någon möjlighet att undvika straffansvar. Beroende på omständigheterna kan det förhållandet i stället i det enskilda fallet beaktas vid straffmätningen (29 kap. 5 § ). För straffansvar krävs att barnet inte har uppnått och att gärningsmannen insett detta. Det är dock tillräckligt för straffansvar att gärningsmannen haft skälig anledning att anta att barnet var (6 kap. 13 § ). Det ska inte dömas till ansvar om kontakten har syftat till en gärning enligt 6 kap. 5 §, 6 § första stycket, 8 § första stycket eller 10 § första 2016/17:214 stycket , som, om den fullbordats, skulle ha omfattats av ansvarsfrihetsregeln i 6 kap. 14 § . I de fall konkurrenssituationer uppstår mellan brottet kontakt med barn i sexuellt syfte och andra brott ska sedvanliga principer om konkurrens tillämpas. Detta innebär bl.a. att om gärningsmannens handlande lett till ett fullbordat brott mot barnet enligt 6 kap. 4, 5, 6, 8 eller 10 § eller till en gärning som utgör ett straffbart förstadium till något sådant brott, ska dömas för den senare begångna gärningen och inte för det handlande som föregått denna (se prop. 2008/09:149 s. 5Ett stärkt skydd för barn mot sexuella övergrepp Regeringens bedömning: Det finns skäl att ändra såväl straffansvarets utformning som brottsbeteckningen och straffskalan. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens förutom när det gäller behovet att ändra straffansvarets utformning. ställer sig positiva till den översyn som gjorts av straffbestämmelsen. anser att det finns ett klart behov att ändra utformningen av straffansvaret. ombudsmän (), Brå och () menar att det inte finns skäl att utvidga straffansvaret och hänvisar till de krav på rättssäkerhet och effektivitet som måste ställas på en utvidgad menar att straffbestämmelsen om sexuellt ofredande bör ses över. och Hovrätten för instämmer i promemorians bedömning av behovet att ändra nuvarande brottsbeteckning medan JO inte delar den bedömningen. bedömning av behovet att ändra straffskalan. Skälen för regeringens bedömning: Samhällets intresse av att skydda barns hälsa och sexuella integritet är mycket stort. Ett barn som utsätts för sexuella övergrepp i olika former riskerar att drabbas av såväl fysiska som psykiska skador. Den tekniska utvecklingen, internets expansion och den utbredda användningen av datorer och andra tekniska hjälpmedel har väsentligt ökat möjligheterna för vuxna att söka kontakt med barn i Internet är en välintegrerad del av barns och ungdomars sociala värld och används både för att hålla kontakt med personer de redan känner och för att träffa nya. Genom internet har dock även personer som vill utveckla sexuella kontakter med barn fått stora möjligheter att göra detta i skydd av bl.a. vilseledande identiteter. Syftet med införandet av brottet kontakt med barn i sexuellt syfte var att ytterligare förstärka det straffrättsliga skyddet för barn mot att utsättas för sådana sexuella övergrepp. Detta skulle ske genom att möjligheter gavs att på ett tidigare stadium än förut kunna ingripa till skydd för barn mot att utsättas för sexuella övergrepp vid fysiska sammanträffanden med vuxna. Behovet sågs särskilt i ljuset av den tekniska utvecklingen (prop. 2008/09:149 s. 19). Inom ramen för sitt uppdrag har utredaren gått igenom både praxis och förundersökningsmaterial avseende kontakt med barn i sexuellt syfte. Av promemorian framgår att det vanligtvis är gärningsmannen som tar initiativ till ett möte. Kontakterna stannar oftast vid att gärningsmannen uttrycker önskemål om att träffas utan att något mer konkret blir bestämt. En mycket stor andel av anmälningarna uppfyller därför inte kravet i straffbestämmelsen på att en överenskommelse om ett sammanträffande ska ha träffats. I de fall samtliga rekvisit varit uppfyllda har i en majoritet av fallen ett möte redan ägt rum när anmälan görs. I ungefär hälften av de fall där ett fysiskt möte faktiskt kommit till stånd har barnet utsatts för ett sexualbrott. Samma bild framkommer i rapporten från Brå . I promemorian har utredaren bl.a. med anledning av Brås iakttagelser och slutsatser övervägt om straffansvaret bör ändras. Som skäl mot ett tidigarelagt straffansvar anförs i promemorian att brottet inte sällan skulle bli svårare att bevisa än dagens kontaktbrott. Vidare framförs i promemorian principiella invändningar mot en kriminalisering långt från den skadegörande handlingen. Enligt promemorian bör i stället straffbestämmelsen om sexuellt ofredande användas i större utsträckning och en översyn av det brottet övervägas. Regeringen anser att det är mycket angeläget att straffbestämmelsen kan användas för att rättsligt ingripa och förhindra att sexuella övergrepp sker. De flesta anmälningarna synes göras antingen innan samtliga rekvisit är uppfyllda eller när ett fysiskt möte redan har ägt rum. Även om regeringen har förståelse för de invändningar mot ett tidigarelagt straffansvar som finns, anser regeringen att det stora skyddsintresset och övriga skäl för att ändra nuvarande lagstiftning i syfte att förbättra möjligheterna att förhindra att barn utsätts för sexuella övergrepp och lagföra gärningsmän väger tyngre än skälen emot en sådan förändring. Regeringen anser därför att det finns behov att ändra straffansvarets utformning. Vad som framförts i promemorian om behovet av en översyn av straffbestämmelsen om sexuellt ofredande och som bl.a. och instämt i, förändrar inte den bedömningen. Vid införandet av straffbestämmelsen kontakt med barn i sexuellt syfte anfördes som skäl till den valda brottsbeteckningen att denna bäst gav uttryck för den typ av handlande som straffbestämmelsen avsåg att omfatta. Enligt promemorian är dock brottsbeteckningen mycket vid och ger intryck av att alla kontakter med barn är straffbara om de sker i sexuellt syfte. Den vida brottsbeteckningen kan möjligen vara en delförklaring till att så många anmälda gärningar felaktigt rubriceras som kontakt med barn i sexuellt syfte trots att samtliga rekvisit för brottet inte är uppfyllda. Detta kan i förlängningen ha en negativ inverkan på andelen anmälda brott som slutligen lagförs. För att tydliggöra vilka gärningar som omfattas av straffbestämmelsen bör enligt utredarens 2016/17:214 bedömning övervägas att i stället benämna brottet på ett sätt som bättre beskriver de avsedda handlingarna. Mot att ändra brottsbeteckningen står de nackdelar som ändringar av inarbetade brottsbeteckningar alltid för med sig. För att komma till rätta med de problem som identifierats anser regeringen dock, i likhet med promemorian, att övervägande skäl talar för att ändra brottsbeteckningen. Straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte omfattar förberedande gärningar till sexualbrott av varierande slag med varierande straffvärde. Det är därför viktigt att straffskalan för kontaktbrottet ger utrymme för nyanserade bedömningar av straffvärdet med beaktande av de specifika omständigheterna i varje enskilt fall. Det är också viktigt att straffskalan för kontaktbrottet står i proportion till straffskalorna för övriga sexualbrott. Vid införandet av nuvarande lagstiftning framhölls att det rör sig om kriminalisering av gärningar på ett tidigt stadium och att detta bör få genomslag vid utformingen av straffskalan. Eftersom brottet var avsett att omfatta även gärningar med ett begränsat straffvärde ansågs inte lämpligt att vare sig utesluta böter som påföljd eller sätta maximistraffet så högt som fängelse. I promemorian framgår att vissa poliser och åklagare har påpekat att straffskalan för kontaktbrottet inte står i proportion till brottets allvar. Ett problem som lyfts fram är att maximistraffet för kontaktbrottet är lägre än maximistraffet för sexuellt ofredande. Detta kan i vissa fall leda till att gärningen utreds som sexuellt ofredande i stället för som kontakt med barn i sexuellt syfte, trots att kontaktbrottet i det enskilda fallet kan ha ett högre straffvärde. Särskilt kan så bli fallet eftersom kontaktbrottet innehåller fler rekvisit som kräver större utredningsresurser att bevisa. Även Brå ställer i sin rapport frågan om det kan anses meningsfullt att brottet har en straffskala som är lägre än straffskalan för sexuellt ofredande, givet att någon form av sexuell kommunikation nästan kan ses som en förutsättning för att kunna styrka att syftet med det överenskomna mötet är att begå ett sexualbrott. Det är av största intresse att straffskalan för brottet återspeglar barns särskilda skyddsintresse mot att bli utsatta för sexuella övergrepp. I likhet med promemorian anser regeringen att nuvarande straffskala inte medger att allvaret hos vissa av de mest kvalificerade fallen av kontakt med barn i sexuellt syfte beaktas i tillräcklig utsträckning. Som promemorian och Brå påpekar är det också viktigt är att straffskalan anpassas till straffskalorna för övriga sexualbrott. Vid en jämförelse av klandervärdheten hos kontaktbrottet och vissa former av sexuellt ofredande framstår det som omotiverat att de senare gärningarna har maximistraff som överstiger kontaktbrottets. Regeringen gör därför bedömningen att straffskalan för brottet bör ändras. Sammanfattningsvis finns det enligt regeringens bedömning skäl att ändra såväl straffansvarets utformning som brottsbeteckningen och straffskalan. Regeringens förslag: Straffansvar ska inträda när gärningsmannen, i syfte att mot ett barn begå en gärning för vilken straff föreskrivs i 6 kap. 4, 5, 6, 8, eller 10 § , föreslår en träff eller stämmer träff med barnet. Kravet på att gärningsmannen ska vidta en åtgärd som är ägnad att främja ett sådant sammanträffande med barnet tas bort. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inte någon invändning mot det förslag till utvidgat straffansvar som lämnas i promemorian, däribland , , , , ECPAT , , för kvinnojourer och tjejjourer i , och . Hovrätten för och anser att promemorians förslag till utvidgat straffansvar kommer innebära bevissvårigheter men tillstyrker ändå förslaget. ECPAT betonar att det viktiga skyddsintresset i förevarande fall motiverar ett tidigarelagt straffansvar. anser att ett förändrat straffansvar bör inträda redan då en vuxen för ett barn föreslår ett sammanträffande samt att rekvisitet främjande åtgärd bör tas bort. Hovrätten menar att den brottsliga avsikten ofta torde gå att styrka trots ett tidigarelagt straffansvar. och avstyrker förslaget med hänvisning till att den föreslagna straffbestämmelsen skulle medföra stora bevisproblem. JO och menar att lagtexten bör ändras för att åstadkomma en ändrad tillämpning av rekvisitet ”träffat en överenskommelse”. () anser att det bör övervägas om lagstiftningen medför att likartade situationer bedöms olika beroende på om de begås över nätet eller i verkligheten. Även och lyfter frågan om bestämmelsens tillämplighet vid möten på internet. Skälen för regeringens förslag Kravet på främjande åtgärd tas bort Avsikten med det nuvarande rekvisitet ”…vidtar någon åtgärd som är ägnad att främja att ett sådant sammanträffande kommer till stånd,…” är i första hand att bekräfta den vuxnes vilja att fysiskt möta barnet för att begå ett sexuellt övergrepp. Genom kravet på en sådan åtgärd har också den vuxne en möjlighet att träda tillbaka från den träffade överenskommelsen innan den ytterligare åtgärden vidtas (prop. 2008/09:149 s. 25 f.). Syftet med den ändring av straffansvaret som utredaren föreslår är bl.a. att öka möjligheterna att på ett tidigare stadium rättsligt ingripa för att hindra att ett fysiskt möte kommer till stånd mellan gärningsmannen och barnet. Enligt promemorian skulle ett straffrättsligt ingripande kunna ske på ett tidigare stadium om rekvisitet främjande åtgärd togs bort. 2016/17:214 skulle dock möjligheten för den vuxne att undgå straffansvar genom att träda tillbaka från överenskommelsen försvinna. Ett antal remissinstanser, bl.a. och , anser att ett tidigarelagt straffansvar skulle innebära bevisproblem med negativa effekter på bestämmelsens effektivitet som följd. Kravet på effektivitet är grundläggande för att en straffbestämmelse ska vara motiverad. För att en straffbestämmelse ska anses effektiv och få avhållande effekt ska gärningsmannen kunna upptäckas och fällas till ansvar för brottet. Gärningen måste därför komma till polisens kännedom och den måste gå att bevisa. Regeringen har förståelse för remissinstansernas farhågor att ett tidigarelagt straffansvar riskerar att medföra svårigheter att bevisa vilka avsikter gärningsmannen haft att begå något av de uppräknade sexualbrotten. I promemorian framgår emellertid att en betydande majoritet av samtliga genomgångna kontakter har ett uppenbart sexuellt innehåll. Detta talar för att tidpunkten då straffansvaret inträder inte är avgörande för möjligheten att bevisa den brottsliga avsikten. Regeringen bedömer mot den bakgrunden att ett tidigarelagt straffansvar inte skulle minska straffbestämmelsens effektivitet eller göra dess tillämpning mindre rättssäker. Att straffansvaret tidigareläggs innebär att möjligheten för gärningsmannen att avbryta sina planer på att begå ett sexuellt övergrepp mot ett barn och på så vis undgå straffansvar minskar. Detta påverkar dock inte regeringens bedömning. Det förhållandet kan i stället utgöra en sådan omständighet som ska beaktas av rätten vid påföljdsbestämningen. Regeringen föreslår därför att straffansvar i fortsättningen inte ska förutsätta att en främjande åtgärd vidtas. Som framhållits i avsnitt 5.1 är det vanligtvis gärningsmannen som säger sig vilja ha ett möte med barnet. stannar det vid att gärningsmannen uttrycker önskemål om att träffas utan att något mer konkret blir bestämt om ett möte. En mycket stor andel av anmälningarna uppfyller alltså inte rekvisiten i nuvarande straffbestämmelse.