prop · H403196 · 2017-06-30 00:00:00 — Som exempel kan nämnas , där den afghanska regeringen och internationella aktörer har stora utmaningar i arbetet med att bistå med utveckling, fred och människors säkerhet åt den afghanska befolkningen. Grundorsakerna till konflikt är oftast av politisk karaktär och kräver mer än tekniska lösningar. Höga nivåer av väpnat våld och otrygghet har en destruktiv inverkan på ett lands utveckling, vilket också påverkar den ekonomiska tillväxten . Sviktande och konfliktdrabbade stater är särskilt sårbara för globala utmaningar relaterade till t.ex. migration, klimatförändringar, miljöförstöring, radikalisering, terrorism, organiserad brottslighet och ekonomiska kriser. Dessa länder har även sämre förutsättningar att skapa en inkluderande och hållbar utveckling då de ofta präglas av instabilitet, svaga institutioner och brist på förtroende mellan stat och civilbefolkning. 2016/17:196 Arbetet med att förebygga konflikter och främja fred måste utgå från konflikternas grundorsaker. Det är viktigt att innefatta klimatrelaterade risker i arbetet mot konflikter och för fredliga samhällen, annars riskerar man att förbise viktiga faktorer som kan vara en del av orsaken till att konflikter bryter ut. verkar för att klimatperspektivet ska inbegripas på ett mer systematiskt sätt när man förbereder insatser för att förebygga konflikter eller främja fred. Det gäller såväl de insatser som genomför genom expertmyndigheter som på ett internationellt plan. FN-systemets förmåga att analysera risker systematiskt också utifrån klimatperspektivet – och därmed förbättra beslutsunderlaget – måste stärkas. har som ambition att arbeta med denna fråga under medlemskapet i . Sustaining peace-resolutionerna en milstolpe Genom hela konfliktcykeln måste åtgärder anpassas och synergier sökas för att stärka såväl utveckling som säkerhet. Sustaining peaceresolutionerna om konfliktförebyggande och fredsbyggande, som antagits av och generalförsamling, utgör genom sitt fokus på skärningspunkten mellan fred och säkerhet, utveckling och mänskliga rättigheter en milstolpe i detta arbete. Denna nya agenda aktualiserar frågan om det internationella samfundets resursfördelning och förmåga att svara på tidiga signaler om exempelvis övergrepp och kränkningar av mänskliga rättigheter samt förmåga att bättre integrera säkerhets- och utvecklingsfrämjande åtgärder. Att globalt öka representationen av kvinnor från konfliktdrabbade länder i fredsprocesser är ett sätt att bidra till hållbar fred. Här utgör FN:s säkerhetsråds agenda för kvinnor, fred och säkerhet ett viktigt instrument för att stärka fredsprocessers hållbarhet. Det centrala i agendan för kvinnor, fred och säkerhet är att FN och medlemsstaterna är skyldiga att arbeta för att öka kvinnors deltagande i konfliktförebyggande och fredsbyggande arbete, och i processer för att bygga upp samhällen efter krig. FN och staterna ska också stärka arbetet för kvinnors och flickors säkerhet i väpnade konflikter och i postkonfliktsituationer, i synnerhet i fråga om sexuellt våld i väpnade konflikter. Arbete återstår dock vad gäller genomförande av denna agenda och att skapa verklig förändring för kvinnor och flickor som påverkas av konflikter. var ett viktigt år för globala frågor och det multilaterala samarbetet på fred- och utvecklingsområdet. I Agenda 2030 slås det fast att hållbar utveckling och fred är varandras förutsättningar. Inom EU fortsatte arbetet för att skapa effektivare instrument i syfte att stödja partnerländers kapacitet att upprätthålla säkerhet och stabilitet (Capacity in support of Security and Development, CBSD) och därmed stärka förutsättningarna för hållbar utveckling. står bakom CBSD och betonar vikten av en samstämmig politik, inklusive att utrymmet för effektivt bistånd i enlighet med DAC-kriterierna värnas. Dessa kriterier är allmänt mycket restriktiva avseende stöd till militären, vilket bör beaktas fullt ut i genomförandet av CBSD. Som konkreta exempel på åtgärder i syfte att skapa förutsättningar för långsiktig utveckling kan nämnas EU:s civila och militära krishanteringsinsatser i , Internationellt samarbete krävs för att kunna bygga Skr. 2016/17:196 upp kapacitet på alla nivåer, i synnerhet i utvecklingsländerna. Genom institutionsbyggande, sekonderingar, kapacitetsutveckling, säkerhetssektorsreform eller stöd till fredsprocesser har en bred verktygslåda av resurser till stöd för fredliga och inkluderande samhällen. 9Erfarenheter av svenska bidrag till insatser Systematisk återrapportering och erfarenhetsinhämtning är central för att kunna dra lärdomar av bidrag till internationella insatser. ska därför verka för en effektiv regelbunden uppföljning nationellt och internationellt av pågående insatser. Ett viktigt instrument för återkommande uppföljning är den periodiska återrapportering och de strategiska översyner som insatsledningarna utarbetar. Därutöver är de utsändande myndigheternas löpande informationsinhämtning från den utsända personalen tillsammans med sammanfattande erfarenhetsrapporter vid tjänstgöringens slut central. Det är i första hand av de sistnämnda rapporteringarna som vi kan dra lärdomar av de svenska bidragen, medan en regelbunden uppföljning av mandaten är viktig för att kunna bedöma hela insatsens effektivitet. Det är av stor vikt att de internationella insatserna har realistiska mandat med tydliga mål och måluppfyllnadsmetoder, att slutmål (”end state”) identifieras för fler insatser, och att varje insats har en väl definierad roll i förhållande till det internationella samfundets övriga ansträngningar. ska i möjligaste mån verka för att mandat och mål för de insatser som bidrar till blir så tydliga som möjligt med hänsyn tagen till den ofta komplexa, föränderliga och utmanande miljö som de verkar i, något som också ökar förutsättningarna för att kunna analysera och redovisa effekten av en insats, inklusive svenska bidrag. Nationella mål för insatser måste vara förenliga med det mandat som insatserna har. Det är av stor vikt att eventuella nationella målsättningar inte leder till konkurrens med insatsens samlade målsättningar Det finns många erfarenheter och lärdomar att dra av det internationella samfundets samlade engagemang i internationella insatser. Det i utredda engagemanget i är ett av flera exempel på insatser ur vilka generella lärdomar kan dras, även om det inte är givet att samtliga unika erfarenheter från denna långvariga och omfattande insats är direkt överförbara till alla andra insatser. Generellt kan det konstateras att det kan vara svårt att utvärdera effekterna av enskilda bidrag till helhetsresultatet av en insats, i fall då bidrag endast utgör en liten del av insatsen. Även när har ansvar för en avgränsad och mot mål mätbar del av insatsen så kan denna dels effektivitet påverkas av andra delar i insatsen, såväl som av den generella politiska utvecklingen. Omvänt kan givetvis den svenska delen av insatsen göra större nytta för insatsen som helhet än vad som är direkt mätbart. Hävstångseffekter och indirekta effekter är således svåra att mäta men kan likväl ge en stor resultatpåverkan. Av erfarenhet vet vi att inflytande och påverkan i en insats är beroende av hur stort vårt bidrag till den specifika insatsen är, om innehar strategiska tjänster eller nyckelfunktioner, genomför utbildningsinsatser samt hur stort engagemang i övrigt är i landet eller regionen. bidrar med mycket personal, inte minst till EU:s civila krishanteringsinsatser, skapar bättre förutsättningar att påverka en insats i en riktning som är viktig för . Hög kvalitet och rätt kompetens på de svenska bidragen är viktigt för att kunna göra skillnad och bidra med utveckling på marken i de länder där vi verkar. För att kunna matcha omvärldens skiftande behov av stöd, beroende på konfliktsituation, krävs en bred palett av kvalitativa kompetenser hos den personal som sänds ut av myndigheterna. Det är viktigt att verka för att de erfarenheter som har från insatser i en internationell organisation också tillämpas i pågående arbete inom andra internationella organisationer för kunskapsspridning och utveckling av bästa metod. Återinträdet med ett militärt styrkebidrag till FN har varit en viktig läroprocess, som ännu inte är avslutad. Redan nu kan slutsatsen dock dras att det svenska bidraget, med ett avancerat underrättelseförband till FN:s insats i (Minusma), har spelat en viktig roll i stärkandet av insatsen och FN:s förmåga, vilken nu ses som nödvändig i FN-insatser Framför allt finns nu en insikt om att underrättelseverksamhet, som både en militär och civil uppgift, är nödvändig för effektivt fullföljande av insatsens mandat och för skydd av både civila och FN- Denna utveckling har dessutom lett till en medvetenhet om att många förband i FN-insatser saknar grundläggande förståelse för hur underrättelseinformation omsätts i militär verksamhet, i deras lösande av För att öka samverkan i , inom de olika politikområd som bidrar till den internationella krishanteringsverksamheten, inrättades 2009 den så kallade samverkansfunktionen. Denna ska, inom sitt verksamhetsområde, bidra till att nå mål som framgår av regeringens resultatorientering och ett brett politiskt ägarskap. samverkansfunktionen bidra till mer effektiva svenska insatser, som i sin tur är väl samordnade med övriga internationella insatser i det aktuella Detta innebär både att nyttan av svenska resurser ökar på fältet och att kan få ökat inflytande, både i insatsområden och inom de internationella organisationer som bedriver insatser. förbättrar också förutsättningarna för att en samstämmig politisk vilja tidigt ska få genomslag i flera departements arbete. samverkanfunktion utvecklas kontinuerligt. Det finns mycket att göra för att förstärka såväl den civil-militära samverkan som samverkan mellan myndigheter. granskning av svenska bidrag till internationella insatser (RiR 2011:14) har en rad åtgärder genomförts och arbete pågår löpande för att förstärka samordningen mellan instrument och myndigheter. inrättades 2013 det så kallade med syfte att öka samverkan mellan de myndigheter som bidrar till den fredsfrämjande verksamheten, och att söka synergier mellan olika delar av det svenska Skr. 2016/17:196 engagemanget i ett land eller en region. består av de nio myndigheter som bidrar till freds- och säkerhetsfrämjandet. Dessa är FBA, Försvarsmakten, Kriminalvården, , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Polisen, Sida, domstolar och . En årlig avrapportering sker till regeringen. FBA har ett omfattande uppdrag att bidra till samordning och samverkan inom den internationella fredsfrämjande verksamheten. Även övriga berörda myndigheter har i uppdrag att samverka. I syfte att skapa en enhetlig styrning, en ökad transparens och effektivitet samt flexibilitet i regeringens styrning av den internationella civila krishanteringsverksamheten införde regeringen ett gemensamt regleringsbrev för de berörda myndigheterna . Som nämnts ovan presenterades erfarenheterna från samlade engagemang i –2014 i en utredning . Lärdomarna från denna utredning kommer tillsammans med den ovan beskrivna systematiska erfarenhetsinhämtningen att bidra till regeringens samlade utvärdering av internationella insatser och beaktas i det metodologiska utvecklingsarbetet. Vi lever i en oroligare och mer osäker värld, med ett ökande antal konflikter som också har en mer direkt påverkan på . Efterfrågan på resurser för krishantering är betydligt större än I av stora internationella utmaningar ska vara en stark aktör som tar sitt ansvar för internationell fred, säkerhet och Vårt deltagande i civil och militär krishantering är ett centralt uttryck för detta. säkerhet och välstånd är i hög grad beroende av en internationell krishantering bidrar till att försvara och stärka denna ordning, som är satt under tryck. I detta läge är multilateralt samarbete i allmänhet – och inom ramen för EU i synnerhet – viktigare än någonsin för säkerhet. kan ensamt möta de mycket allvarliga utmaningarna mot vår För att bygga säkerhet behöver vi använda hela bredden av våra säkerhetspolitiska instrument som diplomati, medling, konfliktförebyggande och förtroendeskapande åtgärder samt nationell civil, polisiär och militär förmåga. Detta tillsammans med främjande av mellanfolkliga kontakter ökar våra möjligheter att verka för stabilitet i deltagande i internationell krishantering bidrar till att Utgångspunkten för engagemang är att säkerhet byggs bäst i 2016/17:196 gränsöverskridande hot och nära samband mellan inre och yttre säkerhet är detta än viktigare. deltagande i fredsfrämjande insatser är också viktigt för vår nationella säkerhet och för vår försvarsförmåga. Det är viktigt för att vara en solidarisk, trovärdig och ansvarstagande partner i internationella krishanteringsinsatser, som bygger säkerhet tillsammans med andra. Resurserna för krishantering är ändliga, medan behoven är växande och allt mer komplexa. Svenska insatser prioriteras självklart också utifrån tillgängliga resurser. Mot denna bakgrund avser regeringen att verka för följande: –Att utveckla samverkan mellan EU, FN, Nato, och med regionala och subregionala organisationer som Afrikanska unionen, liksom med enskilda partnerländer. Det bör beaktas att rollfördelningen är tydligare . FN:s ställning som den ledande organisationen för stora krishanteringsinsatser förstärks. EU fokuserar på kapacitetsbyggande och rådgivande insatser, ofta som nära partner till FN och AU i samma insatsområden. Nato inriktas på territorialförsvar. –Att stärka samverkan mellan olika instrument för fred, säkerhet och utveckling, samt säkerställa en förmåga att hantera länken mellan inre och yttre säkerhet. ska bidra till att säkerhetsrådets banbrytande resolution (2016) om fredsbyggande och förebyggande av väpnade konflikter genomförs horisontellt genom hela FN-systemet, inklusive de fredsbevarande insatserna. bör verka för att EU får ett långsiktigt hållbart instrument för kapacitetsbyggande inom säkerhet och utveckling, med respekt för DAC/ODA-kriterierna givet att det finansieras genom omprioritering inom fastställda årsbudgetar och med respekt för den fleråriga budgetramen. Regeringen konstaterar att sambandet mellan vår inre och yttre säkerhet är mer direkt . Vår inre säkerhet främjas bäst av att krishanteringsinsatser bidrar till ökad säkerhet, rättsstatlighet och respekt för mänskliga rättigheter i insatsländerna. Även ett ökat samarbete mellan EU:s krishanteringsinstrument och EU:s instrument för inre säkerhet ökar i betydelse. Mer riktade insatser mot t.ex. terrorism, gränskontroll och kapacitetsbyggande för att hantera irreguljär migration är värdefulla men måste äga rum inom ramen för en helhetssyn. –Att utveckla EU:s civila och militära krishanteringsförmågor genom uppföljningen av EU:s globala strategi, i ljuset av omvärldsläget. behöver göra mer för sin egen säkerhet. ska verka för att stärka den gemensamma säkerhets- och försvarpolitiken (GSFP). GSFP bör bli snabbare och mer flexibelt. Regeringen avser att bidra till att slutsatserna från Europeiska rådets möte om säkerhet och försvar genomförs. –Att bidra till att FN:s fredsfrämjande verksamhet utvecklas och stärks för att kunna hantera både nuvarande och framtida behov och utmaningar. Reforminitiativ, inklusive uppföljning av Hipporapporten och FN:s översyn av polisverksamheten, bör stödjas. bör också utveckla sitt arbete med att stärka kapacitet och utbildningsnivå bland FN-personal militärt, polisiärt och civilt. mellan civila och militära krishanteringsförmågor respekt för olika aktörers skilda uppdrag och stöder beslutet om att utveckla EU:s strategiska planering och ledning av icke exekutiva insatser genom en förstärkt civil-militär samordning. –Att fortsatt ska vara en solidarisk bidragsgivare både till civil och till militär krishantering. På det civila området är regeringens ambition att ska vara världsledande vad gäller kvalitet och bredd på kvalificerade kompetenser, och bidra till konceptuell utveckling. Inom EU ska särskild vikt läggas vid att stödja upprättandet av en stående civil kapacitet, samt utveckla idén med civila specialiserade team liksom vid utvecklingen av insatser för stabilisering, som kan krävas t.ex. i . På den militära sidan lägger regeringen vikt vid att utveckla tillämpningen av EU:s stridsgrupper för att bättre kunna stödja FN:s fredsbevarande uppdrag. Finansieringen av dessa styrkor ses dessutom över. –Att de krishanteringsinsatser som deltar i alltid ska ha stöd i folkrätten. ska främja de internationella insatsernas effektivitet och legitimitet genom att verka för adekvat utbildning, effektiva uppförandekoder, en kultur som uppmuntrar att anmäla missförhållanden och skyddar visselblåsare. –Att genomförandet av 1325 om kvinnor, fred och säkerhet förblir en central prioritering och ska omsättas i jämställdhetsintegrerade mål och rapportering med könsuppdelad statistik. Nolltolerans ska råda mot sexuella övergrepp och utnyttjande i insatsmiljö. –Att det internationella samfundet ska ha en hög beredskap för stabiliseringen av konfliktregioner i och , vilket kommer att kräva enorma och långsiktiga insatser. I detta arbete bedöms FN komma att få en nyckelroll och EU kunna bidra till exempel vad gäller civil säkerhetsektorsreform. Återuppbyggnaden av institutioner och kapaciteter i regionen kommer att pågå . Det rör sig om insatser för att bidra till ökad säkerhet, rättsstatlighet och respekt för mänskliga rättigheter, stödja legitima och inkluderande politiska strukturer och bidra till att skapa förutsättningar för samhällen att börja fungera igen. –Att krishanteringsinsatserna i söder om , samt insatserna i , främst och , ges fortsatt hög prioritet. –Att inom ramen för en enskild stats möjlighet påverka utformningen av mandat och mål för de insatser till vilka bidrar, så att de blir så tydliga och realistiska som möjligt med hänsyn tagen till den föränderliga komplexa och utmanande miljö som de ofta verkar i. ska verka för en regelbunden uppföljning av pågående krishanteringsinsatser. –Att dagens utmaningar för det internationella systemet sammantaget kräver ett förstärkt och utvecklat engagemang för att vi gemensamt ska kunna förebygga och hantera kriser och konflikter samt bygga hållbar fred och säkerhet. ska fortsatt inta en aktiv roll i detta arbete. Internationella civila och militära insatser där deltar () Civila bidrag till internationella insatser FN:s stabiliseringsinsats i (MINUSMA) FN:s insats i FN:s stabiliseringsinsats i (MONUSCO) FN:s insats i Sydsudan (UNMISS) FN:s insats i (UNSOM) FN:s insats i (MINUSCA) FN:s insats i (UNMIL) FN:s insats i (UNAMA) FN:s insats i (UNSMIL) FN:s stabiliseringsinsats i (MINUSTAH) EU:s rådgivande insats i (EUAM ) EU:s övervakningsinsats i (EUMM ) EU:s rättsstödsinsats i Kosovo (EULEX Kosovo) EU:s polisinsats i (EUPOL ) och den efterföljande EU-närvaron inom polissektorn EU:s polisinsats för den palestinska myndigheten (EUPOL COPPS) EU:s civila kapacitetsbyggande insats i (EUCAP ) EU:s civila kapacitetsbyggande insats i (EUCAP ) EU:s integrerade gränsförvaltningsuppdrag i (EUBAM ) EU:s gränsstödsinsats i och (EUBAM /) EU:s gränsstödsinsats i (EUBAM Rafah) EU:s civila kapacitetsbyggande insats på (EUCAP ) fältnärvaro i , och , Temporära internationella närvaron i (TIPH) Internationella kommissionen mot straffrihet i (CICIG) Militära bidrag till internationella insatser FN:s stabiliseringsinsats i (MINUSMA) FN:s stabiliseringsinsats i (MONUSCO) FN:s insats i Sydsudan (UNMISS) FN:s insats i Kashmir () FN:s övervakningsinsats i () EU:s insats utanför (EUNAVFOR ) EU:s militära operation i södra centrala (EUNAVFORMED/Op ) EU:s militära uppdrag i syfte att bidra till utbildning av somaliska säkerhetsstyrkor (EUTM ) EU:s militära uppdrag i syfte att bidra till utbildning av den maliska försvarsmakten (EUTM ) EU:s militära insats i (EUTM RCA) Kosovo Force (KFOR) Resolute Support Mission (RSM) Operation Inherent Resolve (OIR) Insatsen för övervakning av vapenstilleståndet på Koreahalvön (NNSC) Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , Hellmark , Ygeman, A , , , Bah Kuhnke, Strandhäll, , , , Regeringen beslutar skrivelse samlade politik för internationell civil och militär krishantering