prop · H403221 · 2017-09-11 00:00:00 — Om förnyelseavgifterna har betalats men registreringen inte förnyas ska dessa avgifter återbetalas. 9.En samlad begäran om förnyelse får lämnas in för två eller flera märken, om avgifterna betalas för vart och ett av märkena och märkena har samma innehavare eller företrädare. 1.EU-varumärket får inte ändras i registret, varken eller i samband med en förnyelse. 2.Om EU-varumärket innefattar innehavarens namn och adress får emellertid på innehavarens begäran en ändring härav registreras såvida inte ändringen väsentligen förändrar varumärkets karaktär så som det ursprungligen registrerats. 3.En begäran om ändring ska innehålla det inslag i märket som ska ändras och inslaget i dess ändrade version. Europeiska unionens officiella tidning L 154/29 Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer de närmare uppgifter som en begäran om ändring ska innehålla. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. 4.Begäran ska inte anses som ingiven förrän den erforderliga avgiften har betalats. Om avgiften inte har betalats eller inte har betalats i sin helhet ska immaterialrättsmyndigheten informera sökanden om detta. En samlad begäran får göras för ändring av samma inslag i två eller flera av en och samma innehavares registreringar. Den erforderliga avgiften ska betalas för varje registrering som ska ändras. Om kraven för en ändring av registreringen inte uppfylls ska immaterial rättsmyndigheten underrätta sökanden om bristen. Om bristen inte åtgärdas som ska fastställas av immaterialrättsmyndigheten ska immaterialrättsmyndigheten avvisa begäran. 5.Offentliggörandet av registreringen av en ändring ska innefatta en återgivning av EU-varumärket såsom detta har ändrats. Tredje man vars rätt kan beröras av ändringen får överklaga dess registrering från offentlig görandet. Artiklarna 46 och 47 och de bestämmelser som antas i enlighet med artikel 48 ska tillämpas på offentlig görandet av registreringen av en ändring. Ändring av namn eller adress En ändring av namn och adress för innehavaren av ett EU-varumärke, som inte är en ändring av EU-varumärket enligt artikel 54.2 och inte föranleds av en fullständig eller delvis överlåtelse av det EU-varumärket, ska på innehavarens begäran föras in i registret. Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer de närmare uppgifter som en begäran om ändring av namn eller adress enligt första stycket i den här punkten ska innehålla. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. 2.En samlad begäran får göras för ändring av namn eller adress för två eller flera registreringar för samma innehavare. 3.Om kraven för registrering av en ändring inte uppfylls, ska immaterialrättsmyndigheten meddela innehavaren av EU-varumärket denna brist. Om bristen inte åtgärdas som ska fastställas av immaterialrättsmyn digheten ska immaterialrättsmyndigheten avvisa begäran. 4.Punkterna 1, 2 och 3 ska även tillämpas på en ändring av den registrerade företrädarens namn och adress. 5.Punkterna 1–4 ska tillämpas på ansökningar om EU-varumärke. Ändringen ska registreras i de register som immaterialrättsmyndigheten för över ansökningar om EU-varumärken. 1.En innehavare av ett EU-varumärke kan dela sin registrering genom att förklara att vissa av varorna eller tjänsterna i den ursprungliga registreringen kommer att bli föremål för en eller flera delade registreringar. Varorna eller tjänsterna i den delade registreringen får inte överlappa de varor eller tjänster som finns kvar i den ursprungliga registreringen eller som ingår i andra delade registreringar. 2.En förklaring om delning får inte göras a)om, i den händelse en ansökan om upphävande eller ogiltighetsförklaring har gjorts mot den ursprungliga registreringen, förklaringen innebär en delning bland de varor eller tjänster mot vilka ansökan om upphävande eller ogiltighetsförklaring riktas, förrän annulleringsenhetens beslut blivit slutgiltigt eller förfarandet avslutats på annat sätt, b)om, i den händelse ett genkäromål om upphävande eller ogiltighetsförklaring har väckts inför en domstol för EU-varumärken, förklaringen innebär en delning bland de varor eller tjänster mot vilka genkäromålet riktas, förrän uppgift om avgörandet från domstolen för EU-varumärken införts i registret i enlighet med artikel 128.6. L 154/30 Europeiska unionens officiella tidning 3.Om de krav som fastställs i punkt 1 och enligt de genomförandeakter som avses i punkt 8 inte är uppfyllda, eller om förteckningen över de varor och tjänster som ingår i den delade registreringen delvis täcker de varor och tjänster som kvarstår i den ursprungliga registreringen, ska immaterialrättsmyndigheten uppmana innehavaren av EU-varumärket att rätta till bristerna som ska fastställas av immaterialrättsmyndigheten. Om bristerna inte åtgärdas innan tidsfristen löper ut ska immaterialrättsmyndigheten avvisa förklaringen om delning. 4.Vid en förklaring om delning ska en avgift erläggas. Förklaringen anses inte vara gjord förrän avgiften har betalats. 5.Delningen ska gälla från och med den dag då den förs in i registret. 6.Varje begäran och ansökan som gjorts samt alla avgifter som erlagts för den ursprungliga registreringen innan förklaringen om delning inkom till immaterialrättsmyndigheten ska anses ha inlämnats eller betalats för den eller de delade registreringarna. Avgifter som vederbörligen erlagts för den ursprungliga registreringen före det datum då förklaringen om delning inkom betalas inte tillbaka. 7.Den delade registreringen ska behålla samma ansökningsdatum och samma prioritetsdatum och företräde som den ursprungliga registreringen. 8.Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer a)de närmare uppgifter som en förklaring om delning av en registrering enligt punkt 1 ska innehålla, b)uppgifterna om hur en förklaring om delning av en registrering ska behandlas, med säkerställande av att det upprättas en separat handling, däribland ett nytt registreringsnummer, för den delade registreringen. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. AVSTÅENDE, UPPHÄVANDE OCH OGILTIGHET 1.En innehavare kan avstå rätten till ett EU-varumärke i fråga om en del av eller alla de varor eller tjänster för vilka det är registrerat. 2.Ett avstående ska skriftligen meddelas immaterialrättsmyndigheten av varumärkets innehavare. Det ska inte ha rättsverkan förrän det har införts i registret. Giltigheten för ett avstående av ett EU-varumärke som meddelas immaterial rättsmyndigheten efter inlämning av en ansökan om upphävande av detta varumärke enligt artikel 63.1 ska bara gälla efter slutgiltigt avslag på eller återkallelse av ansökan om upphävande. 3.Ett avstående ska införas i registret endast med samtycke från innehavaren av en rättighet som avser EU-varumärket och som har införts i registret. Om en licens har registrerats ska avståendet införas i registret endast om innehavaren av EU-varumärket visar att han har underrättat licenstagaren om sin avsikt att avstå. Avståendet ska införas vid utgången av en tremånadersperiod från den dag då innehavaren övertygat immaterialrättsmyndigheten om att han har underrättat licenstagaren om sin avsikt att avstå, eller före utgången av , så snart innehavaren visar att licenstagaren har gett sitt samtycke. 4.Om kraven för avstående inte uppfylls ska immaterialrättsmyndigheten underrätta sökanden om bristerna. Om bristerna inte åtgärdas som ska fastställas av immaterialrättsmyndigheten ska immaterialrättsmyn digheten avvisa införandet av avståendet i registret. 5.Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer de närmare uppgifter som en förklaring om avstående enligt punkt 2 i denna artikel ska innehålla, och den typ av dokumentation som krävs för att fastställa tredje mans samtycke enligt punkt 3 i denna artikel. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. Europeiska unionens officiella tidning L 154/31 Efter ansökan till immaterialrättsmyndigheten eller på grundval av ett genkäromål i mål om varumärkesintrång ska de rättigheter som tillhör en innehavare av ett EU-varumärke förklaras upphävda i följande fall: a)Om varumärket inte har varit i verkligt bruk i unionen för de varor eller tjänster för vilka det är registrerat och det inte finns skälig grund för att varumärket inte använts. Ingen kan dock göra gällande att innehavarens rättigheter till ett EU-varumärke upphävs, om verklig användning av varumärket har påbörjats eller återupptagits från utgången av femårsperioden till tidpunkten för ansökan eller genkäromålet. Användning som påbörjas eller återupptas av närmast före ansökan eller genkäromålet och som inleds tidigast vid den sammanhängande femårsperiodens utgång, under vilken användning inte förekommit, ska dock inte beaktas om förberedelserna för påbörjande eller återupptagande görs först efter det att innehavaren blivit medveten om att en ansökan eller ett genkäromål kan komma att inges. b)Om varumärket till följd av innehavarens åtgärder eller passivitet har blivit en allmän beteckning inom handeln för en produkt eller tjänst för vilken det är registrerat. c)Om varumärket, på grund av den användning av varumärket som skett av varumärkesinnehavaren eller med dennes samtycke i fråga om de varor eller tjänster för vilka det är registrerat, är ägnat att vilseleda allmänheten, särskilt vad avser art, kvalitet eller geografiskt ursprung för dessa varor eller tjänster. Om det finns grund för att upphäva rättigheterna endast för en del av de varor eller tjänster för vilka EU-varumärket är registrerat, ska innehavarens rättigheter förklaras upphävda endast för berörda varor eller tjänster. Efter ansökan till immaterialrättsmyndigheten eller på grundval av ett genkäromål i mål om varumärkesintrång ska ett EU-varumärke förklaras ogiltigt i följande fall: a)Om EU-varumärket inte har registrerats i enlighet med bestämmelserna i artikel 7. b)Om sökanden var i ond tro när ansökan om varumärkesregistrering gavs in. 2.Om EU-varumärket har registrerats i strid med bestämmelserna i artikel 7.1 b, c eller d, får det ändå inte förklaras ogiltigt om det, som ett resultat av dess användning, har uppnått särskiljningsförmåga för de varor eller tjänster för vilka det är registrerat. 3.Om det finns grund för ogiltighet endast när det gäller en del av de varor eller tjänster för vilka EU-varumärket är registrerat, ska varumärket förklaras ogiltigt endast för berörda varor eller tjänster. Efter ansökan till immaterialrättsmyndigheten eller på grundval av ett genkäromål i mål om varumärkesintrång ska ett EU-varumärke förklaras ogiltigt i följande fall: a)Om det finns ett sådant äldre varumärke som avses i artikel 8.2 och kraven i punkt 1 eller 5 i den artikeln är uppfyllda. b)Om det finns ett sådant varumärke som avses i artikel 8.3 och de krav som anges i den punkten är uppfyllda. L 154/32 Europeiska unionens officiella tidning c)Om det finns en sådan äldre rättighet som avses i artikel 8.4 och de krav som anges i den punkten är uppfyllda. d)Om det finns en äldre sådan ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning som avses i artikel 8.6 och de krav som anges i den punkten är uppfyllda. Samtliga krav som avses i första stycket ska vara uppfyllda på ansökningsdagen eller prioritetsdagen för EU-varumärket. Efter ansökan till immaterialrättsmyndigheten eller på grund av ett genkäromål i mål om varumärkesintrång ska ett EU-varumärke också förklaras ogiltigt om användningen av ett sådant varumärke kan förbjudas på grund av en annan äldre rättighet enligt unionslagstiftningen eller enligt den nationella rätt som ger detta skydd, särskilt a)rätten till namn, b)rätten till egen bild, c)upphovsrätt, d)industriell äganderätt. 3.Ett EU-varumärke får inte förklaras ogiltigt om innehavaren av en sådan rättighet som avses i punkt 1 eller 2 ger sitt uttryckliga medgivande till registrering av EU-varumärket före ingivandet av ansökan om ogiltighetsförklaring eller av genkäromålet. 4.Om innehavaren av en av de rättigheter som anges i punkt 1 eller 2 har ansökt om ogiltighetsförklaring av ett EU-varumärke eller framställt ett genkäromål i mål om varumärkesintrång, får han inte ge in en ny ansökan om ogiltighetsförklaring eller framställa genkäromål på grundval av en annan av dessa rättigheter som han skulle ha kunnat åberopa som grund för sin första ansökan eller för sitt första genkäromål. 5.Artikel 59.3 ska tillämpas. Rättighetsförlust till följd av passivitet 1.Om en innehavare av ett EU-varumärke förhållit sig passiv till att ett yngre EU-varumärke använts i unionen, och om han varit medveten om denna användning, ska han inte längre ha rätt att på grundval av det äldre varumärket ansöka om ogiltighetsförklaring av det yngre varumärket för de varor eller tjänster för vilka det yngre varumärket har använts, om inte ansökan om registrering av det yngre EU-varumärket gjorts i ond tro. 2.Om en innehavare av ett sådant äldre nationellt varumärke som avses i artikel 8.2 eller av ett sådant äldre tecken som avses i artikel 8.4 har förhållit sig passiv till att ett yngre EU-varumärke använts i den medlemsstat där det äldre varumärket eller tecknet åtnjuter skydd, och om han varit medveten om denna användning, ska han inte längre ha rätt att på grundval av det äldre varumärket eller tecknet ansöka om ogiltighets förklaring av det yngre varumärket för de varor eller tjänster för vilka det yngre varumärket har använts, om inte ansökan om registrering av det yngre EU-varumärket gjorts i ond tro. 3.I de fall som avses i punkt 1 eller 2 ska innehavaren av ett yngre EU-varumärke inte ha rätt att motsätta sig användningen av den äldre rättigheten ens om den rättigheten kan åberopas mot det yngre EU-varumärket. Rättsverkningar av upphävande och ogiltighet Rättsverkningar av upphävande och ogiltighet I den utsträckning som innehavarens rättigheter helt eller delvis förklaras upphävda ska EU-varumärket anses ha förlorat de rättsverkningar som anges i denna förordning för ansökan om upphävande eller framställan av genkäromålet. På begäran av en av parterna kan det i beslutet fastställas en tidigare tidpunkt, vid vilken grunden för upphävande inträffade. Europeiska unionens officiella tidning L 154/33 2.I den utsträckning som EU-varumärket helt eller delvis förklaras upphävt ska de rättsverkningar som enligt denna förordning är knutna till varumärket aldrig anses ha existerat. 3.Utan att det påverkar tillämpningen av nationella bestämmelser om skadeståndskrav i anledning av skada som orsakats genom varumärkesinnehavarens vållande eller på grund av att han var i ond tro, eller i anledning av otillåtet berikande, ska den retroaktiva verkan av varumärkets upphävande eller ogiltighet inte påverka a)beslut i mål om varumärkesintrång som vunnit laga kraft och verkställts före beslutet om upphävande eller ogiltighet, b)avtal som slutits före ett beslut om upphävande eller ogiltighet, i den utsträckning som avtalen har verkställts före detta beslut; belopp som betalats i enlighet med avtalet kan dock begäras bli återbetalda i den utsträckning som är skäligt med hänsyn till omständigheterna. Förfarandet vid immaterialrättsmyndigheten vid ärenden om upphävande och ogiltighet Ansökan om upphävande eller ogiltighetsförklaring En ansökan om upphävande av innehavarens rätt till ett EU-varumärke eller om förklaring att varumärket är ogiltigt får ges in till immaterialrättsmyndigheten a)då fråga är om tillämpning av artiklarna 58 och 59, av fysiska eller juridiska personer och sammanslutningar som företräder tillverkare, producenter, tjänsteproducenter, handelsmän och konsumenter, vilka sammanslutningar enligt tillämplig lagstiftning har rätt att föra talan inför domstolar och andra myndigheter, b)då fråga är om tillämpning av artikel 60.1, av de personer som avses i artikel 46.1, c)då fråga är om tillämpning av artikel 60.2, av innehavare av de äldre rättigheter som avses i den bestämmelsen eller av personer som enligt unionslagstiftningen eller den berörda medlemsstatens rätt får utöva rättigheterna i fråga. 2.En ansökan ska ges in skriftligen och ska ange vilka grunder som åberopas. Den ska inte anses som vederbörligen ingiven förrän avgiften har betalats. 3.En ansökan om upphävande eller om ogiltighetsförklaring ska avvisas om sakförhållandena i en ansökan rörande samma sak, som gäller samma parter, har prövats i sak av antingen immaterialrättsmyndigheten eller en sådan domstol för EU-varumärken som avses i artikel 123, och immaterialrättsmyndighetens eller domstolens beslut om den ansökan har vunnit laga kraft. Vid sin prövning av en ansökan om upphävande eller ogiltighetsförklaring ska immaterialrättsmyndigheten vid behov anmoda parterna att och så ofta som det är nödvändigt avge yttrande över meddelanden från immaterialrättsmyndigheten eller över skrivelser från övriga parter. På begäran av innehavaren av ett EU-varumärke ska en innehavare av ett äldre EU-varumärke vilken är part i ogiltighetsförfarandet, lägga fram bevis för att det äldre EU-varumärket före dagen för ansökan om ogiltighetsförklaring verkligen har använts inom unionen för de varor eller tjänster för vilka det är registrerat och som innehavaren av det äldre varumärket åberopar som motivering för sin ansökan, eller för att det finns giltiga skäl till att det inte använts, förutsatt att det äldre EU-varumärket har varit registrerat . Om det äldre EU-varumärket den dag ansökan om EU-varumärke ingavs eller på prioritetsdagen har varit registrerat , ska innehavaren av det äldre EU-varumärket dessutom lägga fram bevis för att de förutsättningar som anges L 154/34 Europeiska unionens officiella tidning i artikel 47.2 var uppfyllda . I avsaknad av sådana bevis ska ansökan om ogiltighetsförklaring avslås. Om det äldre EU-varumärket endast har använts för en del av de varor eller tjänster för vilka det är registrerat, ska det vid prövning av ansökan om ogiltighetsförklaring anses vara registrerat endast för denna del av varorna eller tjänsterna. 3.Punkt 2 ska tillämpas när det gäller de äldre nationella varumärken som avses i artikel 8.2 a, varvid användningen i den medlemsstat i vilken det äldre nationella varumärket skyddas ska motsvara användning i unionen. 4.Immaterialrättsmyndigheten får, om den anser det lämpligt, föreslå parterna att de träffar förlikning. 5.Om prövningen av ansökan om upphävande eller ogiltighetsförklaring visar att varumärket inte borde ha registrerats för vissa eller samtliga de varor eller tjänster för vilka det är registrerat, ska innehavarens rättigheter till EU-varumärket förklaras upphävda eller varumärket förklaras ogiltigt för varorna eller tjänsterna i fråga. I annat fall ska ansökan om upphävande eller ogiltighetsförklaring avslås. 6.En anteckning om immaterialrättsmyndighetens beslut om en ansökan om upphävande eller ogiltighetsförklaring ska införas i registret när beslutet vunnit laga kraft. Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 208 som närmare fastställer förfarandena för upphävande eller ogiltighetsförklaring av ett EU-varumärke enligt artiklarna 63 och 64 samt för överlåtelse av ett EU-varumärke som är registrerat i en agents namn enligt artikel 21. Beslut som kan överklagas 1.Beslut av immaterialrättsmyndighetens beslutsfattande instanser som anges i artikel 159 a–d och, i tillämpliga fall, led f i den artikeln får överklagas. Dessa beslut ska få verkan först från och med dagen för utgången av den överklagan deperiod som avses i artikel 68. Ingivandet av överklagandet ska ha suspensiv verkan. 2.Beslut som inte avslutar handläggningen för någon part får endast överklagas i samband med att det slutliga beslutet överklagas, om det inte i beslutet föreskrivs att det får överklagas särskilt. Rätt att överklaga och att vara part i överklagandeförfarande En part får överklaga ett beslut som gått honom emot. Övriga parter i det tidigare förfarandet ska vara parter i överklagandeförfarandet. Ett överklagande ska inges skriftligen till immaterialrättsmyndigheten för delgivning av beslutet. Överklagandet ska inte anses ha getts in förrän överklagandeavgiften har betalats. Det ska inges på handlägg ningsspråket för det förfarande under vilket det överklagade beslutet fattades. Grunderna för överklagandet ska inges skriftligen för delgivning av beslutet. Europeiska unionens officiella tidning L 154/35 I förfaranden som berör två parter får svaranden i sitt genmäle yrka på beslut om undanröjande eller ändring av det överklagade beslutet på grundval av en punkt som inte har tagits upp i överklagandet. Sådana framställningar ska upphöra att ha verkan om klaganden avbryter förfarandet. Omprövning av beslut som endast berör en part 1.Om klaganden är den enda parten i förfarandet och om den enhet vars beslut har överklagats anser att överklagandet kan tas upp till prövning och är befogat, ska den ändra sitt beslut. 2.Om beslutet inte ändrats inom en månad från det att inlagan med angivande av grunderna inkommit, ska överklagandet genast och utan yttrande i sak överlämnas till överklagandenämnden. 1.Om överklagandet inte avvisas ska överklagandenämnden pröva om överklagandet är befogat. 2.Vid prövningen av överklagandet ska överklagandenämnden vid behov anmoda parterna att avge yttrande över skrivelser från överklagandenämnden eller inlaga från annan part. Beslut i ärenden om överklagande 1.Efter prövning av om överklagandet är befogat ska överklagandenämnden avgöra överklagandet. får antingen vidta de åtgärder som kunnat vidtas av den enhet som meddelat det överklagade beslutet eller återförvisa ärendet till denna enhet för handläggning. 2.Om överklagandenämnden återförvisar ärendet för handläggning till den enhet som meddelat det överklagade beslutet, ska denna enhet vara bunden av den rättsliga bedömning som överklagandenämnden lagt till grund för sitt beslut, i den mån sakförhållandena är desamma. Beslut av överklagandenämnden ska inte vinna laga kraft förrän efter utgången av den tidsfrist som avses i artikel 72.5 eller, om talan har väckts inför tribunalen inom denna tidsfrist, då sådan talan eller då eventuella överklaganden till domstolen av tribunalens beslut avvisats. Överklagande till Europeiska unionens domstol 1.Beslut av överklagandenämnden i fråga om överklaganden får överklagas till tribunalen. 2.Ett överklagande får grundas på bristande behörighet, åsidosättande av väsentliga formföreskrifter, åsidosättande av EUF-fördraget, åsidosättande av denna förordning eller åsidosättande av någon rättsregel som gäller deras tillämpning eller rörande maktmissbruk. 3.Tribunalen ska vara behörig att undanröja eller ändra ett överklagat beslut. 4.Var och en som varit part i förfarandet vid överklagandenämnden ska ha rätt att överklaga beslut som gått denne 5.Överklagandet ska ske till tribunalen för delgivning av överklagandenämndens beslut. 6.Immaterialrättsmyndigheten ska vidta de åtgärder som krävs för att följa tribunalens dom eller, vid överklagande av denna dom, domstolens dom. L 154/36 Europeiska unionens officiella tidning Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 208 som fastställer a)det formella innehållet i överklagandet enligt artikel 68 och förfarandet för att lämna in och pröva ett överklagande, b)det formella innehållet i och den formella formen för överklagandenämndens beslut enligt artikel 71, c)återbetalning av de överklagandeavgifter som avses i artikel 68. SÄRSKILDA BESTÄMMELSER OM EU-KOLLEKTIVMÄRKEN OCH EU-KONTROLLMÄRKEN 1.Med ett EU-kollektivmärke avses ett EU-varumärke som vid ansökan om registrering av märket betecknas som sådant och som är ägnat att särskilja varorna eller tjänsterna som härrör från medlemmarna i den sammanslutning som innehar märket från de varor eller tjänster som härrör från andra företag.