prop · H40389 · 2017-02-07 00:00:00 — Mot bakgrund av det anförda föreslås det att den nya lagen ska innehålla en generell bestämmelse om en absolut längsta tid för bevarande i den brottsbekämpande verksamheten som motsvarar de bestämmelser som finns i bl.a. 2 kap. 12 § polisdatalagen och 3 kap. 4 § kustbevakningsdatalagen. I lagen bör det alltså föreskrivas att personuppgifter inte får bevaras längre än vad som behövs för något eller några av de i lagen angivna ändamålen. Bestämmelsen om längsta tid för bevarande i brottsbekämpande verksamhet hindrar inte att handlingar arkiveras och gallras enligt arkivlagens bestämmelser. När personuppgifter inte längre får bevaras i den brottsbekämpande verksamheten kan bevarande således ske för arkivändamål. Personuppgifterna kan då avskiljas och arkiveras. Arkivering utesluter inte i sig fortsatt digital tillgång till uppgifterna i verksamheten. Den nu föreslagna generella bestämmelsen om längsta tid för bevarande ger tämligen vida ramar för bedömningen av vilka uppgifter som får bevaras. Det är framför allt verksamhetsskäl och myndighetssamverkan som bör vara styrande för bedömningen av om uppgifterna fortfarande behövs. Behov av ytterligare begränsningar För att tillgodose intresset av skydd för den personliga integriteten bör den generella bestämmelsen kompletteras med mer preciserade bestämmelser som föreskriver en yttersta gräns för att bevara vissa kategorier av uppgifter. Sådana bestämmelser bör utformas utifrån de skilda verksamhetsbehoven av att bevara olika kategorier av uppgifter, som dessa behov måste vägas mot intresset av att värna den personliga integriteten. Den nya lagens tidsfrister för gallring bör utgöra maximifrister. Om det står klart att uppgifterna saknar betydelse från brottsbekämpningssynpunkt ska de gallras eller, i vissa fall, avskiljas från den brottsbekämpande verksamheten. Detta följer såväl av den föreslagna generella bestämmelsen om en absolut längsta tid för bevarande som av föreslagna ändamålsbestämmelser. De särskilda gallringsbestämmelserna med precisa tidsfrister bör i likhet med vad som gäller enligt lagen om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet, polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen, till skillnad från den generella bestämmelsen, endast gälla automatiserad behandling av personuppgifter. För behand- Prop. 2016/17:89 ling t.ex. i register behövs inga särskilda gallringsbestäm- Olika gallringsbestämmelser bör dock gälla beroende på om uppgifterna har gjorts gemensamt tillgängliga eller inte. Ärenden om utredning av brott bör inte omfattas av lagens särskilda gallringsbestämmelser. Det bör däremot dock finnas bestämmelser som begränsar möjligheten att behandla uppgifter i brottsanmälningar, förundersökningar och andra brottsutredningar i den brottsbekämpande verksamheten. Om uppgifterna fortsätter att behandlas automatiserat för arkivändamål, ska de avskiljas från den brottsbekämpande verksamheten, se avsnittet nedan om digital arkivering. Gallringsbestämmelserna i den nya lagen syftar till att skydda den personliga integriteten. När information överförs från elektronisk form till pappersform, och därefter inte finns kvar i elektronisk form, måste detta skydd anses ha uppnåtts och uppgifterna anses gallrade. Varje mindre förändring av den elektroniskt lagrade informationen, t.ex. ändrade sökmöjligheter, kan emellertid inte anses utgöra gallring enligt den nu föreslagna lagen. Uppgifter kan inte heller anses gallrade enbart genom att de överförts till ett annat datamedium, eftersom uppgifterna då fortfarande kan bli föremål för olika slag av sammanställningar. Innebörden av de gallringsbestämmelser som föreslås bör således vara att uppgifter inte längre ska vara digitalt åtkomliga (se t.ex. prop. 2009/10:85 s. 206 och prop. 2011/12:45 s. 175). Som nämnts i avsnitt 9.2 är en utgångspunkt för detta lagstiftningsärende att den nya lagen i möjligaste mån bör ha samma sakliga innehåll och systematik som polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen. De förslag som behandlas i avsnitt 9.16 motsvarar i stort vad gäller sakligt innehåll dessa lagar, men vad gäller systematiken har regeringen i detta lagstiftningsärende valt att till skillnad från polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen samla alla bestämmelser om bevarande och gallring i ett kapitel, kapitel 4. Regeringen bedömer att reglerna om bevarande och gallring blir mer överblickbara med denna lösning. Ytterligare föreskrifter om bevarande För att tillgodose intresset av offentlighet och insyn bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, trots de särskilda bestämmelserna om gallring, kunna meddela föreskrifter om bevarande för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Detta gäller redan med tillämpning av 8 kap. 7 § regeringsformen. Bestämmelser som upplyser om denna möjlighet bör föras in i den nya lagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har även möjlighet att meddela föreskrifter om att vissa kategorier av uppgifter ska få behandlas och bevaras än de i lagen angivna fristerna, vilket det också bör upplysas om i den nya lagen. För vissa speciella slag av uppgifter kan nämligen fortsatt bevarande vara befogat. Nedan behandlas ytterligare en fråga om möjligheten till ytterligare föreskrifter, nämligen om digital arkivering. Som nämnts ovan kan uppgifter som har arkiverats digitalt fortfarande vara sökbara och tillgängliga för vissa tjänstemän. Det finns därför behov av närmare föreskrifter som anger ramen för sådan fortsatt behandling. Syftet med sådana föreskrifter kan vara att förhindra att digitalt arkive- rade uppgifter forsätter att behandlas på samma sätt som tidigare i den brottsbekämpande verksamheten, trots att bevarandet inte längre sker för verksamhetsändamål utan för arkivändamål. I lagen bör därför tas in en bestämmelse som upplyser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen kan meddela föreskrifter om digital arkivering. Förslaget genomförs genom 4 kap. 1 och 2 §§ i den nya lagen. 9.16.2 Gallringsbestämmelser för personuppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga Regeringens förslag: Personuppgifter som behandlas automatiserat men som inte har gjorts gemensamt tillgängliga ska, om de inte kan hänföras till ett ärende, gallras senast efter det att de behandlades automatiserat första gången eller, om de har behandlats i ett ärende, senast efter det att ärendet avslutades. Detta ska inte gälla personuppgifter i ärenden om utredning av brott. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians förslag är något annorlunda utformat och annorlunda placerat. I promemorians lagförslag nämns också ärenden om beivrande av brott. Remissinstanserna: anför att det inte synes helt konsekvent att införa en regel för gallring av personuppgifter i ärenden om beivrande av brott om sådana ärenden inte är en del av den brottsbekämpande verksamhet som lagen avser. Skälen för regeringens förslag: När gallringsfristernas längd bestäms finns anledning att göra skillnad mellan uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och andra uppgifter. När det gäller uppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga, torde behovet att av verksamhetsskäl behandla dem typiskt sett vara begränsat. Dessutom är det från integritetssynpunkt särskilt angeläget att sådana uppgifter inte behandlas , eftersom det enligt den nya lagen endast kommer att gälla ett fåtal begränsningar för behandlingen av dem. Regeringen föreslår därför, i likhet med vad som gäller enligt bl.a. 2 kap. 13 § polisdatalagen, att personuppgifter som behandlas inom ramen för ett ärende ska gallras senast efter det att ärendet avslutades. Uppgifter som inte kan hänföras till ett ärende bör i stället gallras efter det att uppgifterna behandlades automatiserat första gången. När uppgifter behandlas i ärenden om utredning av brott, gör sig särskilda hänsyn gällande. Lagens bestämmelser om gallring ska inte gälla i fråga om uppgifter i sådana ärenden. I stället tillämpas bestäm- melserna om gallring i arkivlagen. Frågan om gallring av uppgifter i Prop. 2016/17:89 ärenden om utredning av brott behandlas närmare i avsnitt 9.16.4. noterat görs i promemorian ett undantag även för personuppgifter i ärenden om beivrande av brott. Eftersom brottsbekämpande verksamhet inte omfattar sådana ärenden behöver något sådant undantag inte göras. Förslaget genomförs genom 4 kap. 3 § i den nya lagen. 9.16.3Gallringsbestämmelser för gemensamt tillgängliga uppgifter Regeringens förslag: Personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och som kan antas ha samband med brottslig verksamhet ska gallras senast efter utgången av det kalenderår då den senaste registreringen avseende personen gjordes. Vid allvarlig brottslig verksamhet ska tidsfristen i stället vara . Om en ny registrering beträffande personen görs före utgången av gallringsfristen, ska de uppgifter som finns om personen inte behöva gallras så länge någon av uppgifterna om honom eller henne får bevaras. Uppgifter som har behandlats inom ramen för det internationella samarbetet ska gallras senast efter utgången av det kalenderår då ärendet, som uppgifterna behandlades i, avslutades. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens Promemorians förslag är något annorlunda utformat och annor- Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt i frågan. Skälen för regeringens förslag: Från integritetssynpunkt är det viktigt att personuppgifter inte behandlas automatiserat i verksamheten längre Som redan har nämnts bör det därför i lagen anges Det kan dock vara svårt att generellt avgöra hur länge en uppgift fortfarande kan vara av betydelse för brottsbekäm- Uppgifter som har framkommit i ett avslutat underrättelse- projekt kan senare få betydelse för ett annat projekt eller för en Alltför snäva gallringsfrister kan därför få negativa konsekvenser för den brottsbekämpande verksamheten. Enligt 3 kap. 14 § polisdatalagen och 4 kap. 13 § kustbevaknings- datalagen ska personuppgifter som kan antas ha samband med brottslig verksamhet som huvudregel gallras senast efter utgången av det kalenderår då den senaste registreringen avseende personen gjordes. allvarlig brottslig verksamhet, dvs. brott för vilket är föreskrivet fängelse eller däröver, är tidsfristen i polisdatalagen och kustbevaknings- datalagen i stället . Om en ny registrering beträffande personen görs före utgången av gallringsfristen, behöver de uppgifter som finns om personen inte gallras så länge någon av uppgifterna om honom eller henne får bevaras. Som redan nämnts är det en fördel om de brotts- bekämpande myndigheternas registerförfattningar utformas på likartat sätt för att underlätta samverkan och enhetlighet. gallringsbestämmelserna i den nya lagen bör utformas på samma sätt som motsvarande bestämmelser i författningarna för andra brottsbekäm- 2016/17:89 pande myndigheter. Regeringen föreslår därför att personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga och som kan antas ha samband med brottslig verksamhet ska gallras senast efter utgången av det kalenderår då den senaste registreringen avseende personen gjordes. Vid allvarlig brottslig verksamhet ska tidsfristen i stället vara . Om en ny registrering beträffande personen görs före utgången av gallringsfristen, ska de uppgifter som finns om personen inte behöva gallras så länge någon av uppgifterna om honom eller henne får bevaras. I likhet med den bedömning som regeringen gjorde gällande (prop. 2011/12:45 s. 181) anser inte regeringen att det i verksamhet behövs någon bestämmelse om att den tid under vilken en person avtjänar ett fängelsestraff eller genomgår sluten ungdomsvård eller rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning ska räknas bort vid beräkningen av gallringsfristen. Enligt polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen ska personuppgifter som behandlas för att fullgöra internationella åtaganden gallras senast efter utgången av det kalenderår då ärendet som uppgifterna behandlades i avslutades (3 kap. 14 § fjärde stycket polisdatalagen och 4 kap. 13 § tredje stycket kustbevakningsdatalagen). Allt arbete som sker för att fullgöra internationella åtaganden är i princip ärendebaserat. När en förfrågan kommer från ett annat land hanteras denna inom ramen för någon form av ärende. Det finns behov av att bevara ärenden efter det att de avslutats, bl.a. för att i efterhand kunna svara på frågor om vidtagna åtgärder. När har gått efter det att ett ärende har avslutats kan dock i allmänhet behovet inte anses vara så stort att det motiverar en fortsatt behandling. Regeringen bedömer att det i den nya lagen bör införas en reglering som motsvarar den som finns i polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen. Det bör således införas en bestämmelse om att uppgifter som behandlas för att fullgöra internationella åtaganden ska gallras senast efter utgången av det kalenderår då ärendet som uppgifterna behandlades i avslutades. Om en uppgift från ett internationellt ärende behöver bevaras för något annat av den föreslagna lagens ändamål, kan uppgiften behandlas för det nya ändamålet i den utsträckning lagen tillåter en sådan behandling. Förslaget genomförs genom 4 kap. 8 § i den nya lagen. Längsta tid för behandling av gemensamt tillgängliga uppgifter i ärenden om utredning av Regeringens bedömning: Det bör inte införas några särskilda gallringsbestämmelser för uppgifter i ärenden om utredning av brott. Däremot bör det föreskrivas vissa begränsningar i möjligheten att behandla uppgifter i brottsanmälningar, förundersökningar eller andra utredningar som handläggs enligt bestämmelserna i 23 kap. rätte- Regeringens förslag: För personuppgifter i brottsanmälningar, avslutade förundersökningar och andra liknande utredningar som gjorts gemensamt tillgängliga ska följande begränsningar gälla för Om en brottsanmälan avskrivs på grund av att den påstådda gärningen inte utgör brott, får personuppgifterna i anmälan inte längre behandlas i brottsbekämpande verksamhet. Om en brottsanmälan i annat fall inte har lett till förundersökning eller annan motsvarande utredning, får personuppgifterna inte behandlas i brottsbekämpande verksamhet när åtal inte längre får väckas för brottet. Om en förundersökning har lagts ned eller avslutats på annat sätt än genom åtal, får personuppgifterna i förundersökningen inte behandlas i brottsbekämpande verksamhet när det har förflutit efter utgången av det kalenderår då åklagarens eller förundersökningsledarens beslut meddelades. Om en förundersökning har lett till åtal eller annan domstolsprövning, får personuppgifterna inte behandlas i brottsbekämpande verksamhet när det har förflutit efter utgången av det kalenderår då domen, eller det beslut som meddelades med anledning av talan, fick laga kraft. Det som föreslås om förundersökning ska gälla även andra utredningar som handläggs enligt bestämmelser i 23 kap. . Om en förundersökning mot en person har lagts ned, om ett åtal har lagts ned eller om en frikännande dom som har fått laga kraft har meddelats, får personen inte längre vara sökbar som misstänkt. Det ska inledningsvis upplysas om var det finns bestämmelser om hur länge denna kategori av uppgifter får bevaras. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer i sak med regeringens förslag och bedömning. Promemorians förslag är något annorlunda utformat och annorlunda placerat. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt i frågan. Skälen för regeringens förslag och bedömning Det bör inte införas någon särskild gallringsfrist för personuppgifter i ärenden om utredning eller beivrande av brott Lagen om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar innehåller inte några bestämmelser om gallring av uppgifter i förundersökningar. I polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen har man valt att inte heller införa särskilda gallringsfrister för sådana uppgifter. I stället är det arkivlagens bestämmelser som gäller. Det innebär att för uppgifter och handlingar i förundersökningar gäller samma regler oavsett om behandlingen sker på papper eller om den sker automatiserat. En anledning till att uppgifter i förundersökningar kan behöva behandlas även efter att ärendena har avslutats är att uppgifterna i ett senare skede, ofta tillsammans med ny information, kan läggas till grund för att på nytt ta upp en nedlagd förundersökning eller för att inleda en ny förundersökning (se t.ex. prop. 2011/12:45 s. 183). Skälen bakom den nuvarande ordningen gör sig fortfarande gällande. Regeringen anser därför att det inte bör införas några särskilda gallringsbestämmelser i fråga om förundersökningar. Detsamma bör gälla i fråga om andra ärenden om utredning av brott. Det föreslås därför inte någon gallringsbestämmelse i fråga om personuppgifter i ärenden om utredning av brott. Det kan nämnas att om en uppgift från en brottsutredning 2016/17:89 behandlas för ett annat ändamål, t.ex. i ett underrättelseprojekt, bör dock uppgifterna i det sammanhanget gallras enligt de gallringsbestämmelser som gäller för sådan behandling. I avsaknad av gallringsbestämmelser bör dock enligt regeringens mening införas vissa begränsningar i hur uppgifterna får behandlas i brottsbekämpande verksamhet, t.ex. i fråga om hur länge uppgifter i en förundersökning får vara tillgängliga i verksamheten. Dessa begränsningar – som kompletterar den generella bestämmelsen om längsta tid för bevarande – bör endast gälla gemensamt tillgängliga uppgifter och bör inte hindra att uppgifterna arkiveras eller gallras enligt bestämmelserna i arkivlagen. För att uppnå det integritetsskydd som eftersträvas med bestämmelser om tidsbegränsning av behandling av uppgifter i den brottsbekämpande verksamheten bör regeringen också meddela kompletterande föreskrifter om att uppgifter som arkiveras digitalt ska avskiljas. I syfte att ge de brottsbekämpande myndigheternas registerförfattningar en likartad utformning, finns skäl att föreslå samma bestämmelser som finns i polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen även för del. Restriktioner för behandlingen av personuppgifter i ärenden om utredning av brott bör finnas Enligt lagen om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar gäller följande. Om en förundersökning mot en person har lagts ned på grund av bristande bevisning, får uppgifter om brottsmisstanken behandlas för andra ändamål än arkivering endast om den misstänkte enligt förundersökningsledarens bedömning är skäligen misstänkt för brottet och uppgifterna behövs för att förundersökningen ska kunna tas upp på nytt (13 §). Om åtal mot en person har lagts ned eller om denne genom lagakraftvunnen dom har frikänts, får uppgifter om brottsmisstanken behandlas för andra ändamål än arkivering endast om förundersökningen tas upp på nytt eller för prövning av särskilt rättsmedel enligt 58 kap. (14 §). Enligt polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen gäller följande. Om en brottsanmälan avskrivs på grund av att den påstådda gärningen inte utgör brott, får personuppgifterna i anmälan inte längre behandlas i den brottsbekämpande verksamheten. Om en brottsanmälan i annat fall inte har lett till förundersökning eller annan motsvarande utredning, får personuppgifterna inte behandlas i den brottsbekämpande verksamheten när åtal inte längre får väckas för brottet (3 kap. 10 § polisdatalagen och 4 kap. 9 § kustbevakningsdatalagen). Om en förundersökning har lagts ned eller avslutats på annat sätt än genom åtal, får personuppgifterna i förundersökningen inte behandlas i den brottsbekämpande verksamheten när det har förflutit efter utgången av det kalenderår då åklagarens eller förundersökningsledarens beslut meddelades. Om en förundersökning har lett till åtal eller annan domstolsprövning, får personuppgifterna i förundersökningen inte behandlas i den brottsbekämpande verksamheten när det har förflutit efter utgången av det kalenderår då domen, eller det beslut som meddelades med anledning av talan, fick laga kraft. Det som sagts om förundersökning gäller även andra utred- ningar som handläggs enligt bestämmelser i 23 kap. (3 kap. 11 § polisdatalagen och 4 kap. 10 § kustbevakningsdatalagen). Regeringen kan meddela föreskrifter om att vissa kategorier av personuppgifter får bevaras i den brottsbekämpande verksamheten än vad som sagts (3 kap. 12 § polisdatalagen och 4 kap. 11 § kustbevakningsdatalagen). Om en förundersökning mot en person har lagts ned, om åtal har lagts ned eller om frikännande dom, som har fått laga kraft, har meddelats, får personen inte vara sökbar som misstänkt (3 kap. 13 § polisdatalagen och 4 kap. 12 § kustbevakningsdatalagen). I såväl polisdataförordningen som kustbevakningsdataförordningen (2012:146) har regeringen infört flera bestämmelser om att personuppgifter i olika situationer får behandlas än som anges i polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen. Regeringen anser att det i samband med införandet av en ny skattebrottsdatalag finns skäl att se över bevarandereglerna. Från integritetsskyddssynpunkt är det viktigt att personuppgifter i brottsanmälningar och brottsutredningar inte behandlas i den brottsbekämpande verksamheten sedan det konstaterats att det inte går att komma vidare med brottsmisstankarna och att det inte i den brottsbekämpande verksamheten framstår som att någon är brottsmisstänkt trots att han eller hon inte längre med fog kan sägas vara det. Å andra sidan kan information i anmälningar och utredningar som inte lett till att de dåvarande brottsmisstankarna bekräftats utgöra viktiga pusselbitar i underrättelseverksamheten och vid utredning av nya brottsmisstankar. Som har nämnts tidigare är det en fördel om de brottsbekämpande myndigheternas registerförfattningar utformas på likartat sätt för att underlätta samverkan och enhetlighet. I förarbetena till polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen har det gjorts detaljerade bedömningar av vilka restriktioner i fråga om behandlingen av personuppgifter i den brottsbekämpande verksamheten som ska gälla enligt respektive lag i olika situationer. De nu nämnda lagarna kompletteras också av sinsemellan likartade detaljbestämmelser om i vilka situationer personuppgifter får bevaras än som anges i respektive lag. Regeringen anser att det finns skäl att föreslå detaljerade bevarandebestämmelser även för del. Det kan finnas skäl att komplettera regleringen i den nya lagen med bestämmelser i förordning i likhet med vad som har skett i polisdataförordningen och kustbevakningsdataförordningen. Som anges i avsnitt 9.16.1 föreslår regeringen en upplysningsbestämmelse om att regeringen kan meddela föreskrifter om att vissa kategorier av personuppgifter får bevaras . Flera brottsanmälningar leder inte till beslut om förundersökning. En brottsanmälan kan emellertid aktualiseras senare, om det kommer fram nya omständigheter som kan leda till att brottet upp. Fram till den tidpunkt när brottet preskriberas finns det därför alltid ett latent behov av att bevara en brottsanmälan som inte har lett till förundersökning eller annan utredning. Av dessa skäl bör en brottsanmälan få vara tillgänglig i brottsbekämpande verksamhet även efter det att det fattats beslut om att inte inleda förundersökning eller annan utredning med anledning av brottsanmälan. Efter det att det brott som anmälan avser har preskriberats bör emellertid uppgifterna inte få behandlas automatiserat i den brottsbekämpande verksamheten. Anmälningar som skrivs av på grund av att det inte har förekommit något brott bör dock inte få behandlas längre än vad som behövs för handläggningen. Om någon återfaller i brott är ofta tidigare brottsutredningar av intresse. Har det nya brottet begåtts tillsammans med andra, okända gärningsmän, kan uppgifter om medgärningsmän i tidigare brottsutredningar vara av intresse. Även andra uppgifter i tidigare utredningar kan vara av intresse. Det är därför viktigt att uppgifter ur tidigare förundersökningar får vara tillgängliga även efter det att saken har avslutats.