prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — Regeringen konstaterar att direktivet inte uttryckligt reglerar den situation som remissinstanserna berör. Skyldigheten att förhindra att transaktioner genomförs gäller dock endast transaktioner som misstänkts ha samband med penningtvätt eller finansiering av terrorism. Om en verksamhetsutövare med anledning av denna skyldighet exempelvis vägrar att genomföra en viss utlandsbetalning till följd av omständigheter hänförliga till mottagaren av transaktionen, finns det inte någon anledning att vägra att kunden därefter tar ut sina medel från kontot. Det torde i allmänhet vara ovanligt att uttag av medel från det egna kontot kan misstänkas ingå som ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism. I den mån detta är fallet, och verksamhetsutövare till följd av motstående intressen i lag eller avtal anser sig inte kunna förhindra att medlen tas ut, får situationen lösas genom tillämpning av undantaget som innebär att skyldigheten att avstå från att genomföra transaktioner inte gäller om det är omöjligt att avstå från att vägra transaktionen. Att en vägran ska vara omöjlig innebär dock att det motstående intresset måste vara av tvingande natur. Förbud mot att röja uppgifter om misstänkt penningtvätt och finansiering av terrorism Regeringens förslag: Bestämmelserna om att uppgiftslämnande till bryter den tystnadsplikt som gäller för uppgifter om misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism ska föras över till den nya penningtvättslagen. Förbudet mot att för kunden eller för någon utomstående obehörigen röja att en bedömning av en misstänkt transaktion eller aktivitetet utförs, har utförts eller kommer att utföras eller att uppgifter har lämnats till överförs till den nya penningtvättslagen. Undantaget från förbudet att röja uppgifter som avser uppgifts- lämnande till tillsynsmyndigheter förs över till den nya lagen, med det tillägget att det förtydligas att undantaget också gäller när uppgifter lämnas till brottsbekämpande myndigheter. Bestämmelsen om undantag från förbudet att röja uppgifter kompletteras med nya undantag som gäller uppgiftslämnande inom koncerner som består av kreditinstitut och finansiella institut samt med filialer till sådana institut med hemvist utanför EES. förbudet införs också för advokater och biträdande jurister på advokatbyrå, andra oberoende jurister, revisorer, tillhandahållare av bokföringstjänster, skatterådgivare och fastighetsmäklare som lämnar information till andra verksamhetsutövare inom samma juridiska person eller till verksamhetsutövare i andra juridiska personer med gemensamt ägande, gemensam ledning eller efterlevnadskontroll. Undantag ska också gälla när uppgifter delas mellan olika verksamhetsutövare, om uppgifterna avser en kund och en transaktion som berör fler än en verksamhetsutövare. Som förbjudet röjande av uppgifter ska inte heller avses att en kund får kännedom om att en bedömning av en misstänkt transaktion eller aktivitet utförs, har utförts eller kommer att utföras eller att uppgifter har lämnats till , när ett sådant röjande inte kan undvikas till följd av verksamhetsutövarens skyldighet att avstå från en transaktion, att avstå från att inleda en affärsförbindelse eller att avsluta en affärsförbindelse. Den särskilda bestämmelsen om straff för överträdelse av tystnadsplikten i penningtvättslagen ska inte föras över till den nya penningtvättslagen. Överträdelser av tystnadsplikten ska i stället kunna sanktioneras med tillämpning av bestämmelsen om brott mot tystnadsplikt i . Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens förslag avviker från regeringens förslag genom att uppgifter får lämnas mellan kreditinstitut och finansiella institut även om de inte ingår i samma koncern. I utredningens förslag saknas en möjlighet för fastighetsmäklare att dela information om misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism med andra fastighetsmäklare inom samma juridiska person. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. framhåller att fastighetsmäklare bör ha rätt att lämna uppgifter om misstänkt penning- tvätt eller finansiering av terrorism på samma sätt som bl.a. advokater och revisorer. anser att kravet på att uppgiftslämnande till myndighet ska vara ”motiverat” för att inte innebära en överträdelse av meddelandeförbud är oklart. Rimligtvis bör det vara myndigheten som kräver att uppgiften lämnas som ska motivera sin begäran. Skälen för regeringens förslag: Om en verksamhetsutövare, eller en anställd eller en styrelseledamot vid en sådan verksamhetsutövare i god tro röjer uppgifter i enlighet med artikel 33 och 34 i fjärde penningtvättsdirektivet, ska detta inte innebära en överträdelse av någon regel om tystnadsplikt som följer av avtal, lag eller annan författning. Detta ska inte heller medföra ansvar för verksamhetsutövaren eller dess styrelseledamöter eller anställda, även under omständigheter där de inte var medvetna om de exakta bakomliggande brottsliga handlingarna och oavsett om någon olaglig verksamhet faktiskt förekom (artikel 37). Inne- hållet i artikeln motsvaras av 3 kap. 5 § penningtvättslagen. Innehållet i gällande rätt bör föras över till den nya penningtvättslagen. Verksamhetsutövare samt deras styrelseledamöter och anställda får inte för berörd kund eller annan tredje person röja att uppgifter 2016/17:173 vidarebefordras, kommer att vidarebefordras eller har vidarebefordrats i enlighet med artiklarna 33 eller 34, eller att en analys avseende penningtvätt eller finansiering av terrorism pågår eller kan komma att utföras (artikel 39.1). En bestämmelse av motsvarande innehåll bör föras in i den nya penningtvättslagen. I artikel 39.2 i direktivet anges att förbudet i artikel 39.1 inte får omfatta röjande av uppgifter till de behöriga myndigheterna, inbegripet de självreglerande organen, eller att uppgifter röjs i brottsbekämpande Innehållet i denna artikel motsvaras i huvudsak av 3 kap. 4 § andra Där anges att förbudet mot att röja uppgifter om misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism inte hindrar att sådan uppgift lämnas till en tillsynsmyndighet i ett disciplinärende eller annat ärende som motiverar att en sådan uppgift lämnas. framgår således inte klart att förbudet mot att röja uppgifter om misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism gäller i förhållande till Penningtvättslagen bör kompletteras i syfte att klargöra detta förhållande. Utredningen föreslår att undantaget endast ska gälla om uppgifts- lämnandet är motiverat. detta en ändring jämfört med gällande rätt. Därutöver innebär det en avvikelse jämfört med direktivet. Enligt regeringen får det förutsättas att uppgiftslämnande till tillsynsmyndigheter föranleds av en begäran från myndigheten och att det därför alltid är motiverat att lämna begärda Något krav på att uppgiftslämnandet ska vara motiverat bör därför inte förekomma i lagen Artikel 39.3–39.6 i direktivet innehåller ytterligare undantag från förbudet att röja uppgifter för utomstående. Undantagen syftar till att möjliggöra ett effektivt utbyte av uppgifter om misstanke om verksamhetsutövare samt inom koncerner och filialiserade verksamheter. Undantagen saknar motsvarighet i gällande rätt. direktivet krävs således att förbudet mot röjande av uppgifter förses med ett antal nya undantag. Artikel 39.3 i direktivet syftar till att möjliggöra informationsutbyte inom koncerner och mellan filialer och gäller för kreditinstitut och Utredningen föreslår att undantaget ska genomföras på det sätt som framgår av artikel 39.3 i direktivet. framkommit att det finns ett skrivfel i den artikeln, som förekommer i såväl den svenska som i övriga språkversioner av direktivet. har uppmärksammats av Europeiska kommissionen, vilket föranlett ett förslag till ändring av artikeln i samband med revideringen av fjärde penningtvättsdirektivet (KOM(2016) 450 Revidering av direktivet 2015/849 om motverkande att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism och revidering av direktivet 2009/100). Artikel 39.3 ska rätteligen innebära att förbudet mot röjande av uppgifter enligt artikel 39.1 inte får hindra att uppgifter röjs inom kreditinstitut och finansiella institut eller mellan dessa institut och deras filialer och majoritetsägda dotterföretag inom EES. artikel 39.3 syftar således till att möjliggöra för olika bolag inom samma koncern att utbyta uppgifter om misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism, inklusive uppgift om anmälningar som gjorts till eller utländska finansunderrättelseenheter. Undantaget är nödvändigt eftersom olika juridiska personer inom en koncern ska anses vara ”utomstående” i förhållande till varandra. Att informationsbyte av detta slag ska tillåtas av medlemsstaterna anges i artikel 45.8. Undantaget ska alltså även gälla om dotterföretag eller filialer är belägna i tredje länder, förutsatt att filialerna eller dotterföretagen helt och hållet följer koncernens riktlinjer och rutiner, inbegripet rutiner för informationsutbyte inom koncernen, i enlighet med artikel 45 och att koncernens riktlinjer uppfyller de krav som fastställs i direktivet. Undantaget bör införas i den nya penningtvättslagen med det innehåll som framgår av förslaget till revidering av direktivet. Enligt artikel 39.4 får det förbud som fastställs i artikel 39.1 inte hindra att uppgifter lämnas mellan sådana verksamhetsutövare som avses i artikel 2.1.3 a och b (advokater och biträdande jurister på advokatbyrå, andra oberoende jurister, revisorer, tillhandahållare av bokföringstjänster och skatterådgivare), eller verksamhetsutövare från tredjeländer som tillämpar krav som är likvärdiga med dem som fastställs i direktivet, och som bedriver sin yrkesverksamhet som anställda eller annars inom samma juridiska person eller en större struktur som personen tillhör och som har gemensamt ägande, gemensam ledning eller efterlevnads- kontroll. Ett undantag med motsvarande innehåll bör föras in i penningtvättslagen. framhåller omfattas inte fastighetsmäklare av uppräkningen av verksamhetsutövare som omfattas av undantaget enligt direktivet. Om fastighetsmäklare inte omfattas av undantaget, skulle det innebära att dessa inte kan dela uppgifter om misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism med andra fastighetsmäklare som är anställda i samma juridiska person. Detta framstår som en olämplig ordning, som dessutom kan vara svår att efterleva i praktiken. Enligt regeringens bedömning får den aktuella artikeln anses föreskriva en miniminivå av det informationsutbyte som ska tillåtas. Det finns således inget hinder mot att låta fastighetsmäklare omfattas av undantaget. Även fastighetsmäklare bör således omfattas av undantaget. För sådana verksamhetsutövare som avses i artikel 2.1.1, 2.1.2 och 2.1.3 a och b får det förbud som anges i artikel 39.1, i fall som avser samma kund och samma transaktion som omfattar två eller fler verksamhetsutövare, inte hindra att uppgifter lämnas mellan berörda verksamhetsutövare, förutsatt att de kommer från en medlemsstat, eller är enheter i ett tredjeland som tillämpar krav som är likvärdiga med dem som fastställs i detta direktiv, tillhör samma yrkeskategori och omfattas av skyldigheter i fråga om tystnadsplikt och skydd av personuppgifter (artikel 39.5). Ett undantag av motsvarande innehåll bör föras in i den nya penningtvättslagen. I artikel 39.6 i direktivet anges att det inte får betraktas som ett röjande av uppgift om advokater och biträdande jurister på advokatbyrå, andra oberoende jurister, revisorer, externa revisorer och skatterådgivare försöker avråda en klient från att begå olagligheter. För advokater, men även övriga verksamhetsutövare som får anledning att misstänka att deras klient försöker utnyttja deras tjänster för penningtvätt eller finansiering av terrorism, och som av den anledningen 2016/17:173 är tvungna att avsluta uppdraget, uppstår ett problem. Uppdraget måste avträdas eftersom de utpekade verksamhetsutövarna inte får medverka till brott, men detta kan i princip och med hänsyn till tystnadsplikten inte motiveras på ett sådant sätt att verksamhetsutövaren avslöjar att denna rapporterar klienten för misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism och därför måste avsluta uppdraget. Att de utpekade verksamhetsutövarna måste ha möjlighet att avträda uppdraget eller avsluta affärsförbindelser är dock av stor vikt för att förebygga penningtvätt och finansiering av terrorism, och principen som framgår i artikel 39.6 bör framgå i den nya penningtvättslagen. Resonemanget gäller även övriga verksamhetsutövare som omfattas av lagen, eftersom dessa i regel är skyldiga att avstå från att utföra en viss transaktion om de misstänker penningtvätt eller finansiering av terrorism. Att avstå en för verksamheten normal affärshändelse, såsom att sälja en bil eller att verkställa en banköverföring, är i likhet med avträdandet av ett uppdrag i praktiken en tydlig indikation för en väl informerad kund att verksamhetsutövaren fattat misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism och avser att vidta en eller flera åtgärder enligt lagen. Enligt regeringens bedömning är det viktigt att skapa goda förutsättningar för verksamhetsutövare att fullgöra sina skyldigheter enligt lagen. Situationen att en verksamhetsutövare avstår från att avsluta affärsförbindelser eller att vägra att verkställa transaktioner av rädsla att överträda tystnadsplikten bör om möjligt undvikas. I penningtvättslagen bör därför anges att det inte är ett obehörigt röjande av uppgift att en kund direkt eller indirekt får kännedom om att en granskning har genomförts eller att uppgifter har lämnas eller att en undersökning utförts eller kan komma att utföras, när ett sådant röjande inte kan undvikas till följd av verksamhetsutövarens i denna lag angivna skyldigheter att avstå transaktioner, att avstå från att inleda en affärsförbindelse eller plikt att avsluta en sådan affärsförbindelse. Genom en särskild bestämmelse i 7 kap. 1 § 2 penningtvättslagen kan den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot meddelande- förbudet i 3 kap. 4 § dömas till böter. Bestämmelsen har den har funnits aldrig tillämpats i den meningen att den skulle ha lett till strafföreläggande eller dom. Regeringens anser att bestämmelsen bör utmönstras ur penningtvättslagen och att brott mot tystnadsplikten i stället ska kunna bestraffas med tillämpning av bestämmelsen om brott mot tystnadsplikt i 20 kap. 3 § . Regeringens förslag: Bestämmelserna om dispositionsförbud ska föras över till den nya penningtvättslagen. Beslut om dispositionsförbud med anledning av misstänkt penning- tvätt får endast avse sådan egendom som härrör från brott eller Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Säkerhetspolisen framhåller att det finns tillfällen då en begäran om dispositionsförbud som rör finansiering av Prop. 2016/17:173 terrorism inkommer till Säkerhetspolisen från utländsk säkerhets- eller underrättelsetjänst eller polisorganisation i annat land. I dessa fall är Säkerhetspolisen ofta av sekretesskäl förhindrad att gå via Finanspolisen och därigenom verkställa begäran. Säkerhetspolisen bör därför få möjlig- het att meddela dispositionsförbud på begäran av utländsk finansunder- rättelsetjänst och från utländsk säkerhets- eller underrättelsetjänst. anser att en verksamhetsutövare måste kunna ge besked till kunden om att ett dispositionsförbud har meddelats. Det framstår inte som etiskt försvarbart att verksamhetsutövarna ska behöva lämna diffusa svar eller förklaringar på kundens frågor. Problemet måste åtgärdas för att minska hotbilden mot verksamhetsutövarens personal. Skälen för regeringens förslag: Medlemsstaterna ska se till att finansunderrättelseenheten har befogenheter att direkt eller indirekt vidta brådskande åtgärder om det finns en misstanke om att en transaktion är kopplad till penningtvätt eller finansiering av terrorism, och uppskjuta eller vägra samtycka till en transaktion som är under utförande för att kunna analysera den, styrka misstankarna och sprida resultaten av analysen till behöriga myndigheter. Finansunderrättelseenheten ska ha befogenheter att direkt eller indirekt vidta sådana åtgärder på begäran av en finansunderrättelseenhet från en annan medlemsstat för de perioder och på de villkor som anges i den nationella rätt som omfattar den finansunderrättelseenheten som mottar begäran (artikel 32.7 i fjärde penningtvättsdirektivet). I3 kap. 8 § penningtvättslagen finns bestämmelser om s.k. dispositionsförbud. Därigenom ges och i vissa avseenden Säkerhetspolisen befogenheter som motsvarar kraven i artikel 32.7. Innehållet i gällande rätt bör föras över till den nya penningtvättslagen. Som Säkerhetspolisen framhåller innebär regleringen igällande rätt att Säkerhetspolisen har samma befogenhet som att besluta om dispositionsförbud som grundas på misstanke som uppkommit till följd av verksamhetsutövares rapportering om misstänkt finansiering av terrorism eller genom egna utrednings- åtgärder. Det är däremot endast som kan meddela beslut om dispositionsförbud efter framställan från en utländsk finansunderrättelseenhet. Säkerhetspolisen anser att myndigheten bör kunna meddela beslut om dispositionsförbud efter en begäran från utländska myndigheter som avser misstänkt finansiering av terrorism. Utredningen innehåller inte några förslag eller resonemang i dessa delar. Det finns således inte något beredningsunderlag att inom ramen för detta lagstiftningsärende genomföra de ändringar som föreslås av Säkerhetspolisen. I3 kap. 9 § penningtvättslagen regleras formerna för åklagares över- prövning av beslutet om dispositionsförbud. Av paragrafen framgår att förbudet får bestå i om det inte har hävts och att verksamhetsutövare ska underrättas om en åtgärd har beslutats eller hävts. Av paragrafens fjärde stycke framgår att den som har drabbats av ett beslut om dispositionsförbud ska underrättas om beslutet när det kan antas att syftet med en beslutad eller förutsedd åtgärd inte motverkas och den framtida utredningen inte skadas om uppgiften Beslut om underrättelse meddelas av åklagare. 2016/17:173 behöver inte lämnas, om den med hänsyn till omständigheterna uppen- bart är utan betydelse. Som framhåller kan de särskilda bestämmel- serna om underrättelse om dispositionsförbud innebära att verksamhets- utövaren i vissa fall inte kan ge en fullständig förklaring till kunden, exempelvis om varför en viss transaktion inte genomförts. Regeringen har förståelse för att detta kan medföra olägenheter för verksamhets- utövare. I det aktuella lagstiftningsärendet saknas dock underlag för att föreslå några förändringar avseende formerna för underrättelse om dispositionsförbud. Som framgår i avsnitt 6.1.1 föreslås att definitionen av begreppet penningtvätt vid tillämpning av den nya penningtvättslagen ska utvidgas till att avse åtgärder med egendom som typiskt sett är ägnade att dölja att någon avser att berika sig eller någon annan genom en framtida brottslig handling. Det bör inte komma i fråga att meddela dispositionsförbud avseende egendom som ännu inte varit föremål för en brottslig handling. Det bör därför införas en bestämmelse som innebär att beslut om dispositionsförbud med anledning av misstänkt penningtvätt endast får avse sådan egendom som härrör från brott eller brottslig verksamhet. Bevarande av handlingar och uppgifter samt behandling av personuppgifter Regeringens förslag: De grundläggande bestämmelserna om behand- ling av personuppgifter i den nuvarande penningtvättslagen ska föras över till den nya penningtvättslagen, med den skillnaden att tillåtna ändamål för behandling av personuppgifter klargörs i en egen Också bestämmelserna om rättelse av och skadestånd för behandling av personuppgifter enligt penningtvättslagen förs över till den nya penningtvättslagen. Bestämmelserna om behandling av känsliga personuppgifter ska föras över till den nya penningtvättslagen, med det tillägget att det klargörs att känsliga personuppgifter får behandlas vid allt obliga- toriskt uppgiftslämnande till och vid bedömningen av den risk som kan förknippas med kundrelationen. Verksamhetsutövare ska få behandla personuppgifter om lagöver- trädelser vid allt obligatoriskt uppgiftslämnande till , vid bedömning av misstänkta transaktioner och aktiviteter samt vid bedömningen av den risk som kan förknippas med kundrelationen. Förbudet mot samkörning av uppgifter ska föras över till den nya Det införs vissa undantag från förbudet avseende samkörning av register inom koncerner och verksamheter som bedrivs via filial i utlandet. Undantaget från kravet på att informera den registrerade om att personuppgiftsbehandling sker utsträcks till att omfatta personupp- giftsbehandling vid all obligatorisk uppgiftslämning till Polismyndig- heten. Tystnadsplikten utvidgas till behandling av personuppgifter om lagöverträdelser och obligatoriskt uppgiftlämnande som skett till . Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens förslag avviker från regeringens förslag genom att det saknar uttryckliga möjligheter att behandla känsliga personuppgifter och personuppgifter om lagöverträdelser vid uppgiftslämning till som sker på myndigheternas initiativ. Av utredningens förslag framgår inte heller klart att känsliga personuppgifter och uppgifter om lagöverträdelser kan beaktas vid bedömningen av risken som kan förknippas med kundrelationen. I utredningens förslag omfattar tystnadsplikten och de situationer då information inte måste lämnas till den registrerade inte allt obligatoriskt uppgiftslämnande till . Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. (Brå) framhåller att förslaget om behandling av personuppgifter om lagöverträdelser kan leda till att verksamhetsutövare behandlar personuppgifter om lagöverträdelser i syfte att upptäcka brott som riktas mot verksamhets- utövaren själv, t.ex. bedrägeri, förskingring eller trolöshet mot huvudman. framhåller att bestämmelserna om rätten till registerutdrag och tystnadsplikt inte överensstämmer med artikel 39.1 i direktivet. Allt uppgiftslämnande som sker till med anledning av brottsmisstankar måste omfattas av undantagen för att inte motverka den verksamhet som finansunderrättelse- enhet är tänkt att bedriva. anser också att det måste tydliggöras att bestämmelserna om behandling av personuppgifter i lagen endast gäller verksamhetsutövare och inte myndigheter som fullgör uppgifter enligt lagen. anser att det bör framgå att även myndigheter ska få behandla personuppgifter vid underrättelse till . framhåller att förslaget avseende behandling av personuppgifter som gäller lagöverträdelser begränsar verksamhetsutövares möjligheter att beakta de riskfaktorer som Europeiska banktillsynsmyndigheten () anger i sina förslag till riktlinjer. Begränsningen innebär också att svenska verksamhetsutövare inte ges samma möjlighet som andra verksamhetsutövare inom EU att kontrollera kunden mot olika listor och mediala uppgifter samt att spara denna information. Svenska verksamhetsutövare kan få problem att ingå korrespondentförbindelser med verksamhetsutövare i länder där en sådan granskningsmöjlighet är en självklarhet. Sammantaget bör den svenska regleringen skapa möjlighet för verksamhetsutövare att följa de krav som kommer från de europeiska tillsynsmyndigheterna. Svensk Försäkring anser att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, exempelvis , bör bemyndigas att meddela föreskrifter om vilka sanktionslistor som får användas i samband med den generella granskningen av transaktioner enligt penningtvättslagen. FORUM – Idéburna organisationer med social inriktning och Svensk Försäkring undrar hur förslaget förhåller sig till och rådets