prop · H403221 · 2017-09-11 00:00:00 — Sammanslutningar av tillverkare, producenter, tjänsteproducenter eller handelsmän som enligt den lagstiftning som reglerar dess ställning har rätt att i eget namn inneha rättigheter och skyldigheter av samtliga slag, ingå avtal eller utföra andra rättshandlingar samt föra talan inför domstolar och andra myndigheter får, liksom offentligrättsliga juridiska personer, ansöka om EU-kollektivmärken. 2.Genom undantag från artikel 7.1 c får tecken eller uppgifter som kan användas i näringsverksamhet för att beteckna geografiskt ursprung för varor eller tjänster utgöra EU-kollektivmärken enligt punkt 1. Ett EU-kollektivmärke ger inte innehavaren rätt att förbjuda tredje man att använda sådana tecken eller uppgifter i näringsverksamhet, förutsatt att de används i enlighet med god affärssed; i synnerhet får ett sådant märke inte åberopas mot en tredje man som har rätt att använda ett geografiskt namn. 3.Kapitlen I–VII och IX–XIV ska tillämpas på EU-kollektivmärken, om inte annat föreskrivs i detta avsnitt. Bestämmelser för användning av ett EU-kollektivmärke 1.Den som ansöker om ett EU-kollektivmärke ska inge bestämmelser för varumärkets användning från ansökningsdagen. 2.I bestämmelserna för användningen ska anges vilka personer som har rätt att använda varumärket, villkoren för medlemskap i sammanslutningen och, i förekommande fall, villkoren för märkets användning, inbegripet sanktioner. Bestämmelserna för användningen av ett sådant märke som avses i artikel 74.2 ska innefatta rätten för en person, vars varor eller tjänster har sitt ursprung i det berörda geografiska området, att bli medlem i den sammanslutning som innehar varumärket. 3.Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer de närmare uppgifter som de bestämmelser som avses i punkt 2 i denna artikel ska innehålla. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. Europeiska unionens officiella tidning L 154/37 1.Förutom de grunder för avslag på ansökan om EU-varumärke som anges i artiklarna 41 och 42, ska en ansökan om ett EU-kollektivmärke avslås om den inte uppfyller villkoren i artikel 74 eller 75 eller om bestämmelserna för användning strider mot allmän ordning eller moral. 2.Ansökan om ett EU-kollektivmärke ska också avslås om det kan antas att allmänheten kan vilseledas i fråga om märkets karaktär eller innebörd, särskilt om det kan framstå som något annat än ett kollektivmärke. inte avslås om sökanden genom att ändra bestämmelserna för i punkterna 1 och 2. Anmärkningar från tredje man Om skriftliga anmärkningar rörande ett EU-kollektivmärke inges till immaterialrättsmyndigheten artikel 45 kan dessa skriftliga anmärkningar också baseras på den särskilda grund EU-kollektivmärke i enlighet med artikel 76 ska avslås. Om ett EU-kollektivmärke används av en person som har rätt att använda det ska bestämmelserna i denna förordning anses uppfyllda om de övriga villkoren om användning av EU-varumärken häri är uppfyllda. Ändring av bestämmelserna för användning av EU-kollektivmärket Innehavaren av ett EU-kollektivmärke ska till immaterialrättsmyndigheten överlämna de bestämmelser för användning som har ändrats. En ändring ska inte införas i registret om inte de ändrade bestämmelserna för användning uppfyller villkoren i artikel 75 eller om den innebär att en av grunderna för avslag i artikel 76 är uppfylld. 3.Skriftliga anmärkningar i enlighet med artikel 77 får även inges när det gäller ändrade bestämmelser för användning. 4.Vid tillämpning av denna förordning ska ändringar i bestämmelserna för användning gälla först från den dag ändringen införts i registret. 1.Bestämmelserna i artikel 25.3 och 25.4 om licenstagares rättigheter ska tillämpas på alla som har rätt att använda ett EU-kollektivmärke. 2.Om någon som har rätt att använda ett EU-kollektivmärke har lidit skada på grund av olovlig användning av varumärket, får innehavaren av detta varumärke kräva skadestånd på dennes vägnar. L 154/38 Europeiska unionens officiella tidning Förutom de grunder för upphävande som anges i artikel 58 ska, efter ansökan till immaterialrättsmyndigheten eller på grundval av ett genkäromål i mål om varumärkesintrång, de rättigheter som tillhör en innehavare av ett EU-kollektivmärke förklaras upphävda om a)innehavaren inte vidtar rimliga åtgärder för att förhindra att varumärket används på sätt som inte är förenligt med de villkor för användning som anges i bestämmelserna för användning och de ändringar som i förekommande fall har införts i registret, b)innehavaren har använt varumärket på ett sådant sätt att allmänheten skulle kunna vilseledas enligt artikel 76.2, c)en ändring i bestämmelserna för användning har införts i registret i strid med artikel 79.2, om inte innehavaren av märket genom en ytterligare ändring av bestämmelserna för användning uppfyller kraven i dessa bestämmelser. Förutom de ogiltighetsgrunder som anges i artiklarna 59 och 60 ska, efter ansökan till immaterialrättsmyndigheten eller på grundval av ett genkäromål i mål om varumärkesintrång, ett EU-kollektivmärke som registrerats i strid med bestämmelserna i artikel 76 förklaras ogiltigt, om inte innehavaren av märket genom en ändring av bestämmelserna för användning uppfyller kraven i dessa bestämmelser. 1.Med ett EU-kontrollmärke avses ett EU-varumärke som vid ansökan om registrering av märket betecknas som sådant och som har förmåga att särskilja varor eller tjänster som certifierats av innehavaren av märket vad gäller material, tillverkningssätt för varor eller utförande av tjänster, kvalitet, tillförlitlighet eller andra egenskaper, med undantag av geografiskt ursprung, från varor och tjänster som inte är certifierade på detta sätt. 2.Alla fysiska eller juridiska personer, inbegripet offentligrättsliga institutioner, myndigheter och organ, får ansöka om EU-kontrollmärken under förutsättning att de inte bedriver affärsverksamhet som inbegriper tillhandahållande av varor eller tjänster av den art som är certifierad. 3.Kapitlen I–VII och IX–XIV ska tillämpas på EU-kontrollmärken, om inte annat föreskrivs i detta avsnitt. Bestämmelser för användning av EU-kontrollmärket 1.Den som ansöker om ett EU-kontrollmärke ska inge bestämmelser för användning av EU-kontrollmärket från ansökningsdagen. 2.I bestämmelserna för användning ska anges vilka personer som har rätt att använda märket, de egenskaper som ska certifieras genom märket, hur det attesterande organet ska undersöka dessa egenskaper och övervaka användningen av märket. I dessa bestämmelser ska även anges villkoren för märkets användning, inbegripet sanktioner. Europeiska unionens officiella tidning L 154/39 Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer de närmare uppgifter som de bestämmelser som avses i punkt 2 i denna artikel ska innehålla. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. 1.Utöver de registreringshinder för en ansökan om ett EU-varumärke som anges i artiklarna 41 och 42 ska en ansökan om ett EU-kontrollmärke avslås om den inte uppfyller villkoren i artiklarna 83 och 84, eller om bestämmelserna för användning strider mot allmän ordning eller mot allmän moral. 2.Ansökan om ett EU-kontrollmärke ska också avslås om det kan antas att allmänheten kan vilseledas i fråga om märkets karaktär eller innebörd, särskilt om det kan uppfattas som något annat än ett kontrollmärke. 3.En ansökan ska inte avslås om sökanden till följd av en ändring av bestämmelserna för användning uppfyller kraven i punkterna 1 och 2. Anmärkningar från tredje man Om skriftliga anmärkningar om ett EU-kontrollmärke inges till immaterialrättsmyndigheten i enlighet med artikel 45 får dessa anmärkningar också baseras på de särskilda hinder enligt vilka ansökan om ett EU-kontrollmärke i enlighet med artikel 85 ska avslås. Om ett EU-kontrollmärke används av en person som har rätt att använda det i enlighet med de bestämmelser för användning som avses i artikel 84 ska kraven i denna förordning anses uppfyllda, förutsatt att de övriga villkor rörande användning av EU-varumärken som fastställs i denna förordning är uppfyllda. Ändring av bestämmelserna för användning av EU-kontrollmärket Innehavaren av ett EU-kontrollmärke ska till immaterialrättsmyndigheten lämna in alla eventuella ändrade bestämmelser för användning. Ändringar ska inte införas i registret om de ändrade bestämmelserna för användning inte uppfyller villkoren i artikel 84 eller om de inbegriper ett av de registreringshinder som avses i artikel 85. 3.Skriftliga anmärkningar i enlighet med artikel 86 får även inges när det gäller ändrade bestämmelser för användning. 4.Vid tillämpning av denna förordning ska ändringar i bestämmelserna för användning få verkan först från den dag ändringen införts i registret. Genom undantag från artikel 20.1 får ett EU-kontrollmärke bara överlåtas till en person som uppfyller kraven i artikel 83.2. L 154/40 Europeiska unionens officiella tidning Personer som har rätt att väcka talan om intrång 1.Bara innehavaren av ett EU-kontrollmärke eller någon som uttryckligen har bemyndigats av denne ska ha rätt att väcka talan om intrång. 2.Om någon som har rätt att använda ett EU-kontrollmärke har lidit skada på grund av olovlig användning av märket får innehavaren av detta märke kräva skadestånd på dennes vägnar. Utöver de grunder för upphävande som anges i artikel 58 ska, efter ansökan till immaterialrättsmyndigheten eller på grundval av ett genkäromål i mål om intrång, de rättigheter som tillhör en innehavare av ett EU-kontrollmärke förklaras upphävda om något av följande villkor är uppfyllt: a)Innehavaren uppfyller inte längre de krav som fastställs i artikel 83.2. b)Innehavaren vidtar inte rimliga åtgärder för att förhindra att EU-kontrollmärket används på ett sätt som inte är förenligt med de villkor för användning som anges i bestämmelserna för användning, av vilka ändringar i förekommande fall har införts i registret. c)Innehavaren har använt EU-kontrollmärket på ett sådant sätt att allmänheten kan vilseledas på det sätt som avses d)En ändring av bestämmelserna för användning av EU-kontrollmärket har införts i registret i strid med artikel 88.2, om inte innehavaren av märket genom en ytterligare ändring av bestämmelserna för användning uppfyller kraven Utöver de ogiltighetsgrunder som anges i artiklarna 59 och 60 ska, efter ansökan till immaterialrättsmyndigheten eller på grundval av ett genkäromål i mål om intrång, ett EU-kontrollmärke som registrerats i strid med artikel 85 förklaras ogiltigt, om inte innehavaren av EU-kontrollmärket genom en ändring av bestämmelserna för användning uppfyller kraven i artikel 85. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 139.2, får omvandling av en ansökan om ett EU-kontrollmärke eller av ett registrerat EU-kontrollmärke inte ske om den berörda medlemsstatens nationella rätt inte innehåller föreskrifter om registrering av garanti- eller kontrollmärken i enlighet med artikel 28 i direktiv (EU) 2015/2436. Beslut och underrättelser från immaterialrättsmyndigheten beslut ska innehålla beslutets grunder. Beslut får endast grunda sig på omständigheter eller bevis som parterna har haft tillfälle att yttra sig över. När muntliga förhandlingar hålls inför immaterialrättsmyn digheten, får beslutet meddelas muntligen. Beslutet ska senare delges parterna skriftligen. Europeiska unionens officiella tidning L 154/41 2.Alla beslut, underrättelser eller meddelanden från immaterialrättsmyndigheten ska ange immaterialrättsmyn dighetens enhet eller avdelning, samt namnet eller namnen på den ansvariga tjänstemannen eller de ansvariga tjänstemännen. De ska antingen undertecknas av nämnda tjänsteman eller tjänstemän eller vara försedda med immateri alrättsmyndighetens tryckta eller stämplade sigill. Den verkställande direktören får fastställa att andra metoder för att identifiera immaterialrättsmyndighetens enhet eller avdelning och namnet på den ansvariga tjänstemannen eller de ansvariga tjänstemännen, eller en annan identifiering än ett sigill, får användas där beslut, underrättelser eller meddelanden från immaterialrättsmyndigheten överförs per fax eller annat tekniskt kommunikationsmedel. 3.Beslut av immaterialrättsmyndigheten som kan överklagas ska åtföljas av ett skriftligt meddelande om att ett överklagande ska inges skriftligen till immaterialrättsmyndigheten för delgivning av beslutet i fråga. Meddelandet ska även rikta parternas uppmärksamhet på bestämmelserna i artiklarna 66, 67 och 68. Parterna kan inte som grund för överklagandet åberopa den omständigheten att immaterialrättsmyndigheten underlåtit att informera om möjligheten att överklaga. Prövning av sakförhållandena på eget initiativ Vid förfarande inför immaterialrättsmyndigheten ska denna utan särskilt yrkande pröva sakförhållandena; dock ska i ärenden om relativa registreringshinder prövningen vara begränsad till vad parterna åberopat och yrkat. I ogiltighetsför faranden enligt artikel 59 ska immaterialrättsmyndigheten begränsa sin prövning till de grunder och argument som parterna åberopat. behöver inte beakta omständigheter eller bevis som part inte åberopat eller ingett i rätt tid. 1.Under förutsättning att den anser att det är lämpligt, ska immaterialrättsmyndigheten hålla muntlig förhandling antingen på eget initiativ eller om part yrkar det. 2.Muntlig förhandling inför granskarna, invändningsenheten och avdelningen med ansvar för att föra registret ska inte vara offentlig. 3.Muntlig förhandling, inbegripet avkunnande av beslut, inför annulleringsenheten och överklagandenämnden ska vara offentlig, om inte den enhet vid vilken förhandlingen äger rum beslutar annat i fall då offentlighet skulle kunna medföra allvarliga och oskäliga olägenheter, särskilt för någon part. 4.Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 208 som närmare fastställer förfarandet för muntlig förhandling, inbegripet de närmare bestämmelserna för språkanvändning enligt artikel 146. 1.Vid förfarande inför immaterialrättsmyndigheten ska bland annat följande bevismedel vara tillåtna: a)Hörande av part. b)Inhämtande av upplysningar. c)Företeende av handlingar och bevis. d)Hörande av vittnen. e)Sakkunnigutlåtande. f)Beedigat eller intygat skriftligt utlåtande eller annat skriftligt utlåtande som har liknande rättsverkan enligt lagstiftningen i den medlemsstat där utlåtandet upprättades. L 154/42 Europeiska unionens officiella tidning 2.Den berörda enheten får uppdra åt en av sina ledamöter att pröva den åberopade bevisningen. 3.Om immaterialrättsmyndigheten anser att muntligt förhör med part, vittne eller sakkunnig erfordras, ska denne kallas till förhör vid immaterialrättsmyndigheten. Kallelsetiden till sådana förhör ska vara minst en månad såvida inte de berörda personerna samtycker till . 4.Parterna ska underrättas om hörandet av ett vittne eller en sakkunnig vid immaterialrättsmyndigheten. De ska tillåtas vara närvarande och ställa frågor till vittnet eller den sakkunnige. 5.Den verkställande direktören ska bestämma de belopp för omkostnader, inklusive förskott, som ska betalas med avseende på kostnaderna för sådan bevisupptagning som avses i denna artikel. 6.Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 208 som närmare fastställer förfarandet för bevisupptagning. 1.Immaterialrättsmyndigheten ska på eget initiativ delge de berörda alla beslut och kallelser, alla förelägganden eller andra underrättelser från vilka en tidsfrist ska räknas samt alla underrättelser som de berörda ska delges enligt andra bestämmelser i denna förordning eller i akter som antagits i enlighet med denna förordning, eller enligt beslut av den verkställande direktören. 2.Den verkställande direktören får avgöra vilka andra handlingar än beslut som omfattas av en tidsgräns för överklagande och kallelser som ska delges genom rekommenderat brev med mottagningsbevis. 3.Delgivning får ske via olika medel, bland annat elektroniska medel. Närmare bestämmelser om elektroniska medel ska fastställas av den verkställande direktören. 4.Om delgivning ska ske genom kungörelse ska den verkställande direktören bestämma hur offentliggörandet ska ske och bestämma början av den period på efter vilken dokumentet ska anses ha delgetts. 5.Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 208 som närmare fastställer förfarandet för delgivning. Meddelande om förlust av rättigheter Om immaterialrättsmyndigheten, utan att något beslut har fattats, konstaterar att denna förordning eller akter som antagits i enlighet med denna förordning medför en förlust av rättigheter ska den underrätta den berörda personen om detta i enlighet med artikel 98. Den senare får, om denne anser att immaterialrättsmyndighetens konstaterande är felaktigt, från och med delgivningen av underrättelsen begära att ett beslut fattas i frågan. Immaterial rättsmyndigheten ska endast anta ett sådant beslut när den inte delar sökandens åsikt; i annat fall ska immaterialrätts myndigheten ompröva sitt konstaterande och underrätta sökanden om detta. 1.Meddelanden till immaterialrättsmyndigheten får lämnas på elektronisk väg. Den verkställande direktören ska fastställa i vilken mån och på vilka tekniska villkor dessa meddelanden kan lämnas in elektroniskt. 2.Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 208 som fastställer bestämmelser om de kommunikationsmedel, inbegripet elektroniska kommunikationsmedel, som ska användas av parterna i förfaranden inför immaterialrättsmyndigheten samt de blanketter som immaterialrättsmyndigheten ska tillgängliggöra. Europeiska unionens officiella tidning L 154/43 1.Tidsfrister ska fastställas som , månader, veckor eller dagar. Beräkningen ska börja dagen efter den dag då den relevanta händelsen inträffade. Tidsfristerna får inte vara kortare än en månad och inte . 2.Den verkställande direktören ska före början av varje kalenderår fastställa de dagar då immaterialrättsmyndigheten inte är öppen för mottagande av handlingar eller då reguljärpost inte delas ut på den ort där immaterialrättsmyndigheten har sitt säte. 3.Den verkställande direktören ska fastställa avbrottsperiodens varaktighet i fall av ett allmänt avbrott i postgången i den medlemsstat där immaterialrättsmyndigheten har sitt säte eller i fall av ett faktiskt avbrott i immaterialrättsmyn dighetens anslutning till tillåtna elektroniska kommunikationsmedel. 4.Om den normala kommunikationen från parterna i förfarandet till immaterialrättsmyndigheten, eller tvärtom, avbryts eller störs av exceptionella händelser, som en naturkatastrof eller en strejk, får den verkställande direktören fastställa att, för de parter i förfarandet som har sin bostad eller sitt säte i den berörda medlemsstaten eller som har utsett en företrädare med driftställe i den berörda medlemsstaten, alla tidsfrister som annars skulle löpa ut den dag eller efter den dag då en sådan händelse inträffade på hans beslut ska förlängas till ett datum som fastställs av honom. När detta datum fastställs ska han bedöma när denna exceptionella händelse upphör. Om händelsen berör immaterialrätts myndighetens säte ska det av den verkställande direktörens fastställande framgå att det är tillämpligt på samtliga parter i förfarandet. 5.Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 208 som närmare fastställer bestämmelser om beräkning och varaktighet av tidsfrister. Rättelse av fel och uppenbara förbiseenden 1.Immaterialrättsmyndigheten ska, på eget initiativ eller på begäran av en part, rätta till språkfel, skrivfel och uppenbara förbiseenden i sina beslut eller tekniska fel som den gjort vid registreringen av ett EU-varumärke eller vid offentliggörandet av registreringen. 2.När innehavaren begär en rättelse av fel som gjorts vid registreringen av ett EU-varumärke eller offentliggörandet av registreringen ska artikel 55 gälla i tillämpliga delar. 3.Rättelser av fel som gjorts vid registreringen av ett EU-varumärke eller offentliggörandet av registreringen ska offentliggöras av immaterialrättsmyndigheten. 1.Om immaterialrättsmyndigheten har fört in en uppgift i registret eller fattat ett beslut som är behäftat med ett uppenbart fel som immaterialrättsmyndigheten har gjort, ska den se till att den införda uppgiften tas bort eller att beslutet återkallas. Om det bara finns en part i ärendet och införandet eller beslutet påverkar denna parts rätt, ska borttagande eller återkallelse ske även om felaktigheten inte var uppenbar för parten. 2.Borttagande eller återkallelse som avses i punkt 1 ska, självmant eller på begäran av en av parterna i ärendet, beslutas av den enhet som förde in uppgiften eller fattade beslutet. Borttagande av en uppgift i registret eller återkallelse av beslutet ska ske från den dag då uppgiften infördes i registret eller beslutet fattades, sedan parterna i ärendet och de eventuella innehavare av rätten till det aktuella EU-varumärket som är införd i registret har hörts. ska föra protokoll över sådana borttaganden eller återkallelser. L 154/44 Europeiska unionens officiella tidning 3.Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 208 som fastställer förfarandet för återkallelse av ett beslut eller för borttagande av en uppgift i registret. 4.Denna artikel ska inte inverka på parternas möjlighet att överklaga enligt artiklarna 66 och 72 eller möjligheten att rätta till fel och uppenbara förbiseenden enligt artikel 102. Om ett överklagande har ingetts mot ett av immaterialrätts myndigheten fattat beslut som är behäftat med ett fel förlorar överklagandeförfarandet sitt föremål när immaterialrätts myndigheten återkallar sitt beslut i enlighet med punkt 1 i den här artikeln. I det senare fallet ska avgiften för överklagande återbetalas till klaganden. Återställande av försutten tid 1.En sökande eller innehavare av ett EU-varumärke eller annan part i ett förfarande vid immaterialrättsmyndigheten som, trots att han har iakttagit all omsorg som har betingats av omständigheterna, inte har kunnat iaktta en frist i förhållande till immaterialrättsmyndigheten, ska på ansökan därom få sin rätt återställd, om underlåtenheten enligt denna förordning har haft till omedelbar följd att en rättighet eller rätt att överklaga gått förlorad. 2.Ansökan ska ges in skriftligen från det förfallet upphörde. Den åtgärd som försummats ska vidtas inom denna frist. Ansökan får inte göras senare än från utgången av den frist som inte iakttagits. Har förnyelse av registrering inte gjorts eller förnyelseavgift inte betalats ska den ytterligare period som anges i artikel 53.3 tredje meningen inräknas i fristen . 3.I ansökan ska anges grunderna för denna och de omständigheter som åberopas till stöd för densamma. Den ska inte anses ingiven förrän avgiften för återställande av försutten tid har betalats. 4.Beslut om ansökan ankommer på den enhet som är behörig att besluta i anledning av underlåtenheten. Denna artikel ska inte gälla i fråga om de tidsfrister som anges i punkt 2 i denna artikel eller de som anges i artikel 46.1, 46.3 eller 105. 6.Om en sökande eller innehavare av ett EU-varumärke får den försuttna tiden återställd, kan han inte åberopa sina rättigheter gentemot en tredje man som i god tro har släppt ut varor på marknaden eller tillhandahållit tjänster under ett tecken som är identiskt med eller liknar EU-varumärket mellan förlusten av rättigheterna till ansökan eller till EU-varumärket och offentliggörandet av beslutet om återställande av rättigheten. 7.Tredje man som kan göra bestämmelserna i punkt 6 gällande får som sådan föra talan mot beslutet om återställande av rättigheten för sökanden eller innehavaren av ett EU-varumärke för offentliggörandet av beslutet om återställande av rättigheten.