prop · H5031 · 2017-09-20 00:00:00 — Utfall 2016 och prognos 2017–2020 Räntor på lån i svenska Räntor på lån i utländsk -0,2 Över-/underkurser vid -16,8 -9,0 -1,5 -3,0 -0,5 -2,7 Räntor på in- och utlåning2 -2,8 -2,5 -2,5 -2,5 -2,5 -2,5 -0,5 -0,5 -2,0 1Om () emitterat en obligation med en kupongränta som är högre än marknadsräntan uppstår en överkurs, vilket innebär att RGK får den diskonterade mellanskillnaden mellan marknadsräntan och kupongräntan av köparen. Underkurser uppstår vid motsatt förhållande. 2Ränteinkomster och ränteutgifter på RGK:s nettoutlåning. Summa ränteutgifter påverkas dock inte av RGK:s nettoutlåning (vilket däremot räntekostnaderna gör). Den större statsskuld som följer av RGK:s nettoutlåning påverkar således inte anslaget för statsskuldsräntor. Förklaringen är att anslaget nettoredovisas. De högre ränteutgifter som beror på skuldens ökning motsvaras av en lika stor ökning av ränteinkomsterna. Däremot påverkas de kostnadsmässiga statsskulds- räntorna fullt ut av ökningen av statsskulden. 3Vid lösen eller omsättning av lån i utländsk valuta realiseras valutakursförlus- ter eller valutakursvinster beroende på hur valutakursen utvecklats sedan lånet tecknades. Posten påverkar utgifterna på statens budget och statens budget- saldo, men inte statens finansiella sparande. 4Kursförluster uppstår vid förtidsinlösen av lån som har en högre kupongränta än marknadsräntan vid återköpstillfället. Kursvinster uppstår vid motsatt förhål- lande. Posten påverkar utgifterna på statens budget och saldot, men inte statens finansiella sparande. De kostnadsmässiga räntorna som visas i tabell 3.3 används vid beräkningen av statens finansiella sparande. Kostnadsmässig redovisning innebär att räntorna periodiseras över lånens löptid. De kostnadsmässiga räntorna ger en bättre bild av hur kostnaden för statsskulden utvecklas. Tabell 3.3 utgår från posten Summa räntor i tabell 3.2 och lägger till en kostnadsjusteringspost för att få räntorna rätt periodiserade. De realiserade valutakurs- och kursförlusterna, som påverkar ränteutgifterna, beaktas därmed inte vid beräkningen av de kostnadsmässiga räntorna. I beräkningen av det finansiella sparandet ingår inte värdeförändringar. Följaktligen tas inte heller orealiserade omvärderingar av statsskulden som härrör från ändringar i marknadsräntor eller växelkurser upp som kostnader för statsskulden. Tabell 3.3 Kostnadsmässiga statsskuldsräntor 2016–2020 -2,7 -3,0 -5,0 -9,0 1 Exklusive realiserade valuta- och kursdifferenser. 3.3Faktorer som påverkar ränteutgifterna Storleken på statsskulden, inhemska och ut- ländska räntenivåer samt den svenska kronans växelkurs mot andra valutor är de viktigaste faktorerna för ränteutgifternas storlek. Som tidigare nämnts har låne- teknik också betydelse för hur ränteutgifterna fördelas över tiden. Ränteutgifterna för statsskulden blev 20,1 mil- jarder kronor lägre 2016 än 2015. Skillnaden förklaras huvudsakligen av valutakursförluster och valutakursvinster samt av nettot av räntor på in- och utlåning. Av diagram 3.1 framgår att de utgiftsmässiga statsskuldsräntorna har minskat från ca 90 mil- jarder kronor till ca 2 mil- jarder kronor 2016. Som andel av BNP minskade statsskuldsräntorna från till ca . Minsk- ningen beror främst på att marknadsräntorna har sjunkit, men även på att statsskuldens andel av BNP minskat. Diagram 3.1 Utgiftsmässiga statsskuldsräntor 00 01 02 03 04 05 06 07 Källor: och egna beräkningar. beräknas ränteutgifterna bli högre än 2016. Den stora ökningen förklaras främst av att ränteutgifterna var ovanligt låga till följd av höga över- kurser vid emissioner av statslån och av stora valutavinster. Valutavinster uppstår på samtliga instrument i utländsk valuta om valutakursen för den utländska valutan vid förfallotidpunkten är lägre än vid emissionstillfället. På motsvarande sätt uppstår kursdifferenser vid förtidsinlösen av lån då marknadsräntorna inte är desamma som kupongräntan. väntas ränteutgifterna i stort sett vara oförändrade, för att 2019 öka med , i huvudsak beroende på kursförluster. minskar sedan ränteutgifterna med . Uttryckt som andel av BNP beräknas utgifterna för statsskuldsräntorna först öka från 2017 för att öka till 2019 och sedan falla tillbaka till 2020. 3.3.1Statsskulden och statens budgetsaldo Statsskuldens storlek förändras i takt med statens budgetsaldo och ändrade skulddisposit- ioner m.m. En skulddisposition kan exempelvis bestå av en omvärdering av valutaskulden till aktuella valutakurser. Omvärderingen påverkar statsskuldens storlek, men inte budgetsaldot, eftersom enbart realiserade valutakursdifferenser belastar ränteanslaget. Efter att statsskuldskvoten, dvs. statsskulden som andel av BNP, sjunkit ökade kvoten tillfälligt (se diagram 3.2), till stor del på grund av en ökad vidareutlåning till för förstärkning av valutareserven och av fallande BNP. Efter detta sjönk statsskuldskvoten, men i samband med en ytterligare förstärkning av valutareserven om ökade statsskuldskvoten igen. Statsskulden uppgick vid utgången av 2013 till varav vidareutlåningen till uppgick till ca (motsva- rande av BNP). fortsatte statsskuldskvoten att öka till av BNP, för att 2015 och 2016 minska successivt till av BNP. och framåt beräknas statsskuldskvoten successivt minska. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 Diagram 3.2 Statsskuld i miljarder kronor och som andel av BNP 1990–2020 Källor: och egna beräkningar. bidrar ett negativt lånebehov till att statsskulden minskar, både nominellt och som andel av BNP. Statsskuldskvoten beräknas minska till 2020. Utöver konjunkturåterhämtningen bidrar även ett beräkningstekniskt antagande om för- säljningar av statens innehav av aktier i noterade och onoterade bolag till att stats-skulden minskar. De antagna försäljningarna minskar lånebehovet med 2017– 2020. Sammantaget minskar därmed statsskul- den till följd av försäljningsantagandena med . Om detta beräkningstekniska antagande exkluderades skulle statsskuldskvoten uppgå till 2020. väntas budget- saldot successivt öka, för att uppgå till 89 mil- jarder kronor 2020 (se diagram 3.3). Diagram 3.3 Statens budgetsaldo 2000–2020 -100 -150 00 01 02 03 04 05 06 07 Källor: och egna beräkningar. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 Värdet på den svenska kronan påverkar ränte- utgifterna, men också statsskulden direkt, eftersom valutaskulden värderas till aktuella valutakurser. En svagare krona ökar ränte- utgifterna för lån i utländska valutor och en starkare krona minskar ränteutgifterna. Dessu- tom påverkas ränteanslaget av realiserade valutakursdifferenser, som uppstår när lån i utländska valutor förfaller. Om kronan stärkts sedan lånet togs uppstår en valutavinst, och vice versa. Därutöver påverkas ränteutgifterna av valutakursförändringar mellan andra valutor än kronan. Källor: och egna beräkningar. Statsobligationsräntorna i , och har sjunkit trend- mässigt. Låga räntor avspeglar normalt för- väntningar om låg tillväxt och låga styrräntor . Utvecklingen på räntemarknaden har bl.a. styrts av den geopolitiska utvecklingen i omvärlden, som ökat finansmarknadens efterfrågan på relativt säkra tillgångar, t.ex. statsobligationer. Även BNP- utvecklingen (och inflationen) har varit svagare än förväntat, vilket lett till reviderade bedömningar av penningpolitiken i en mer expansiv inriktning . I takt med att konjunkturen återhämtar sig, och riskaptiten återgår till mer normala nivåer, förväntas investerare söka sig till andra placeringsslag och statsobligationsräntorna kommer då att stiga (diagram 3.4 och tabell 3.4). Procent årsgenomsnitt då inte annat anges -0,79 -0,59 -0,18 -0,09 -0,47 Växelkurs SEK/EUR Växelkurs SEK/USD Källor: och egna beräkningar. Den svenska kronan försvagades 2014–2016 mot euron och den amerikanska dollarn. förväntas kronan stärkas något gentemot dessa valutor och mot en korg (dvs. ett sammanvägt genomsnitt) av viktig- aste handelspartners valutor, det s.k. KIX- indexet. Den okonsoliderade statsskuldens fördelning på olika skuldslag framgår av diagram 3.5. En första indelning kan göras mellan lån i svenska kronor och i utländsk valuta. För skulden i svenska kronor görs vidare en indelning i nominella och reala låneinstrument. Diagram 3.5 Statsskuldens (inkl. skuldskötselinstrument) fördelning på instrument Nominella lån i svenska kronor Drygt hälften av statsskulden är finansierad med nominella lån i svenska kronor. De två låne- instrument som används är i huvudsak stats- obligationer och statsskuldväxlar. Statsskuldväxlar har en löptid som normalt uppgår . En statsskuldväxel är ett s.k. nollkuponginstrument. Räntan är skillnaden mellan det belopp som staten erhåller när växeln emitteras och det belopp som staten återbetalar vid förfall. Den korta löptiden på statsskuldväxlar gör att en förändring i ränte- nivån relativt snabbt påverkar räntekostnaderna. Statsobligationer har en fast årlig kupong- ränta, vilket innebär att räntan betalas ut med ett lika stort belopp varje gång. Normalt finns ca 10 olika statsobligationer utfärdade , med en löptid på . emitterades dock en 30-årig obliga- tion och emitterades en 20-årig obligation. Initialt brukar kupongräntan och marknadsräntan vara ungefär densamma. När marknadsräntan förändras får det till följd att obligationer som senare emitteras inom ramen för samma lån får en överkurs, alternativt en underkurs. När emitterar obligationer med överkurs uppstår en ränte- inkomst och när emitteringen sker till underkurs uppstår en ränteutgift. Det gör att de kassa- mässiga räntorna kan variera betydligt. De kostnadsmässiga räntorna påverkas däremot inte direkt av över- och underkurser. I den kostnadsmässiga redovisningen periodiseras över- eller underkursen i stället över hela lånets löptid. lånar även direkt från privatpersoner och mindre investerare. Premie- obligationer står för den största delen av denna upplåning. Reala lån i svenska kronor Förenklat uttryckt får den som köper en real- obligation en real ränta plus kompensation för inflation. Kupongräntan för realobligationer räknas upp med inflationen, liksom det lånade beloppet som återbetalas på förfallodagen. Det innebär att en stor del av räntan betalas först när lånet förfaller. I likhet med vad som gäller för nominella obligationer uppstår det över- och underkurser, som utöver skillnaden mellan kupongräntan och marknadsräntan även är beroende av inflationen. Skuld i utländsk valuta På den internationella kapitalmarknaden kan låna stora belopp . Det finns skäl att regelbundet låna i utländsk valuta, även när lånebehovet är litet, eftersom 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 man då upprätthåller beredskapen att låna större belopp om det skulle behövas. har sett över hanteringen av valutaskulden utan att kunna påvisa att valutaexponering leder till sänkta kostnader för statsskulden på lång sikt. Exponeringen leder däremot till att kostnaderna varierar mer. Regeringen har därför beslutat att valuta- exponeringen gradvis ska minska. fastställer ett riktmärke som anger hur fördelningen mellan olika valutor ska vara. Riktmärket förändrades 2015 från en procentuell fördelning av expo- neringen till en exponering mätt som nominella belopp uttryckta i respektive valuta. Det ungefärliga riktmärket för exponeringen, med växelkurser per , mot de olika valutorna framgår av diagram 3.6. Diagram 3.6 Valutaskuldens sammansättning 2017 Källa: och egna beräkningar. Riktmärket bestämmer exponeringen mot olika valutor i valutaskulden inklusive derivat (exem- pelvis valutaswappar). ger inte ut valutalån direkt enligt riktmärket, utan anpas- sar valutasammansättningen genom derivat. Exponeringen skiljer sig därmed från hur den underliggande finansieringen ser ut, se diagram 3.7. Derivatkontrakten ger upphov till ränte- utgifter och ränteinkomster som är beroende av ränte- och valutakursutvecklingen. Derivaten är en del av upplåningstekniken som syftar till att åstadkomma så billig upplåning som möjligt, som risken i förvaltningen kan styras. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 Diagram 3.7 Finansiering av valutaskulden per valuta (inklusive lån till ) Tabell 3.5 Härledning av anslagsnivån 2018–2020 för 1:1 Räntor på statsskulden Förändring till följd av: Överföring till/från andra -5 112 590 Förslag/beräknat anslag 1 Statens budget enligt beslut (bet. 2016/17:FiU10). Beloppet är således exklusive beslut om ändringar i statens budget. Regeringen föreslår att 11 anvisas under anslaget 1:1 Räntor på statsskulden . beräknas anslaget till 25 respektive 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 4 Preliminär utvärdering av statsskuldsförvaltningen Regeringen utvärderar den förda statsskulds- politiken i en skrivelse till . Åren där emellan redovisar regeringen en preliminär utvärdering i budgetpropositionen. Nedan redovisas en preliminär utvärdering av den förda statsskuldspolitiken för perioden 2012‒2016. Eftersom målet för statsskulds- förvaltingen är långsiktigt utvärderas förvalt- ningen över rullande femårsintervall. I skrivelsen Utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning 2011−2015 (skr. 2015/16:104), som regeringen överlämnade till , framgick att Riksgälds- kontorets förutsättningar att nå det övergri- pande målet för statsskuldspolitiken förbättrats genom att regeringens styrning i de årliga riktlinjerna gjorts mer flexibel. Ekonomistyr- ningsverket, som anlitade som stöd för utvärderingen, bedömde att Riks- gäldskontoret överlag har uppfyllt regeringens riktlinjer, även om den reala skuldens andel låg klart under det långsiktiga målet på . Nästa utvärderingsskrivelse, som ska avse perioden 2013−2017, kommer att överlämnas till . Förvaltningen ska ske inom ramen för de krav som penningpolitiken ställer (5 kap. 5 § budgetlagen [2011:203]). Utifrån målet beslutar regeringen i årliga riktlinjebeslut om den övergripande styrningen och därigenom om avvägningen mellan förvän- tad kostnad och risk i statsskulden. Riksgälds- kontoret ansvarar för att upplåning och för- valtning görs i enlighet med målet och inom ramen för de riktlinjer som regeringen beslutat. Regeringens riktlinjebeslut ska fattas . Till grund för beslutet ligger bl.a. förslag till rikt- linjer som också ska lämnas , . I samband med beredningen av Riks- gäldskontorets förslag ges möjlighet att yttra sig. 4.1.2Övergripande om regeringens styrning av statsskuldens förvaltning Målet för statsskuldsförvaltningen innebär att regeringens riktlinjebeslut ska baseras på en avvägning mellan långsiktig kostnad och risk. Avvägningen görs främst genom valet av löptid. Väljs en kortare löptid i skulden förväntas den genomsnittliga kostnaden bli lägre som risken i förvaltningen stiger (och tvärt om). Detta beror på att avkastningskurvan , även om så inte alltid varit fallet , 4.1.1Mål, ansvarsfördelning och process antas ha en positiv lutning som korta Målet för statsskuldspolitiken är att statens skuld ska förvaltas så att kostnaden för skulden långsiktigt minimeras som risken i marknadsräntor varierar mer. En kortare löptid innebär att en större del av skulden sätts om i varje period, vilket gör att en ränteuppgång snabbare får genomslag på räntekostnaderna. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 riktlinjerna beslutas även statsskuldens samman- sättning i termer av skuldslag. Genom att fördela statsskulden på flera skuldslag med olika riskegenskaper reduceras risken jämfört med om statsskulden bara består av ett skuldslag. Regeringens styrning tar även sin utgångs- punkt i statsskuldens storlek och förväntade utveckling. Principiellt innebär en låg statsskuld att utrymmet för risktagande ökar i utbyte mot lägre förväntade kostnader. Orsaken till detta är att en lägre statsskuld medför lägre kostnader, som i sin tur gör att variationerna i kostnaderna uttryckt i kronor minskar. 4.2Redovisning av regeringens riktlinjebeslut och utvärdering av upplåning och skuldförvalting Statsskulden är fördelad på flera skuldslag i syfte att minska risken i statsskuldsförvaltningen utan att öka kostnaderna. Den största delen av statsskulden består av nominella lån i kronor. I övrigt består statsskulden av real skuld i kronor och valutaskuld. Andelen real skuld i kronor styrs med en långsiktig målandel. sänktes målandelen från som en konsekvens av att nya beräkningsprinciper infördes för stats- skuldens andelar. I regeringens riktlinjebeslut ändrades styrningen av valutaexponeringen i statsskulden. Ändringen innebar att den tidigare styrningen mot valutaexponeringen ersattes med en planerad minsknings- takt på , med en begränsning på maximalt . Ändringen motiverades av att det inte finns tillräckligt stöd för att valutaexponering ger lägre förväntade kostnader för staten. Andelen nominell kronskuld styrs inte direkt utan är konsekvens av utfallet för de båda andra skuldslagen. I diagram 4.1 redovisas andelen real kronskuld och valutaskuld enligt beräkningsprinciperna . har utfallet hållit sig relativt nära regeringens riktlinjer. Statsskuldens exponering i utländsk valuta minskade med målsatta genom växling av japanska yen och amerikanska Andelen real kronskuld var i genomsnitt , vilket är något lägre än den långsiktiga målandelen på . Andelen real kronskuld är svår att styra eftersom andelen inte kan anpassas med hjälp av derivat på samma sätt som för valutaskulden. Det skulle medföra omotiverat stora kostader att anpassa andelen real kronskuld genom byten mellan reala och nominella statsobligationer. Diagram 4.1 Andelen real kronskuld och valutaskuld Regeringen styr löptiden i stats- skulden genom att lägga fast separata målvärden för räntebindningstiden i vart och ett av de tre skuldslagen. För instrument i nominell kron- skuld med till förfall var det lång- siktiga riktvärdet . För instrumenten i nominell kronskuld med upp till till förfall har riktlinjerna för löptiden, mätt som duration, ökats stegvis och skulle 2016 vara 2,6–3,, vilket också upp- nåddes vid de flesta tidpunkter (se diagram 4.2). I riktlinjerna ökades målnivån för löptiderna ytterligare till 2,9–3,. Löptidsför- längningen motiverats av att kostnadsfördelen med kort upplåning är mindre . En längre löptid innebär att riskerna i statsskulden minskar. Styrningen av löptiden för den reala kronskulden ändrades från ett fast riktvärde (9,) till ett intervall (8‒10 år) i riktlinjerna . I riktlinjerna vidgades intervallet till 7‒10 år, som sedan sänktes något till 6–i och med riktlinjerna . För valutaskulden var löptiden , vilket är inom regeringens riktlinjer på 0–. Diagram 4.2 Skuldslagens räntebindningstid I syfte att sänka kostnaden för statsskulden har , vid sidan om den ordinarie finansieringen av statsskulden, möjlighet att ta ränte- och valutapositioner. Positioner får endast tas på marknader som medger att marknads- risken kan hanteras genom likvida och väl utvecklade derivatinstrument och som potenti- ellt är en lånevaluta inom ramen för statsskuld- förvaltningen. Positioner får inte tas på den svenska räntemarknaden. Regeringen styr risk- exponeringen i positionsverksamheten genom att i riktlinjerna besluta om två olika mandat för positionstagande. I tabell 4.1 nedan framgår nämnda mandat under utvärderingsperioden 2012‒2016. Tabell 4.1 Mandat för positionstagande Positionsmandatet i utländsk valuta sänktes (mätt som daglig Value-at-Risk vid 95 procents sannolik- het) och har varit oförändrat . Manda- tet omfattar såväl styrelsens särskilda positioner som löpande positioner för och dess externa förvaltare. Syftet med minsk- ningen var att begränsa risken för förluster 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 som positionsverksamheten gavs fortsatt utrymme att bidra till kostnads- besparingar, ökat marknadsfokus och breddad kompetens i finansiella frågor hos Riksgälds- kontorets medarbetare. Potentialen för kost- nadsbesparingar minskades dock. Mandatet för positioner i kronans valutakurs sänktes och till (och har varit oförändrat ). Under finanskrisen utnyttjade det tillfälligt höjda mandatet (på ), då kronan bedömdes vara kortsiktigt undervärderad. har inga strategiska positioner i kronans valutakurs tagits. av 2014 initierades dock en särskild position där negativa räntor låstes in på löptider upp till i schweizerfranc. Positionen togs för att minska riskerna i statsskuldsförvaltningen. Den genom- snittliga ränta som kommer att betala för positionen är säkrad till -0,16 pro- cent . Tabell 4.2 Resultat av positioner Som framgår av tabell 4.2 uppvisar resultatet för positionstagningen en relativt stor variation mellan åren. Positionsverksamheten utvärderas därför . 2012−2016 uppgick det totala resultatet i ge- nomsnitt till -. Resulta- tet härrör från särskilda positioner () medan Riks- gäldskontorets löpande förvaltning i genomsnitt har visat ett underskott på . Den externa förvaltningen har i genomsnitt visat ett överskott på . I de årliga riktlinjerna för statsskuldens förvaltning anges att genom 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 marknads- och skuldvård ska bidra till att stats- pappersmarknaderna fungerar väl i syfte att upp- nå det långsiktiga målet om kostnadsminimering med beaktande av risk. Det långsiktiga kostnads- minimeringsmålet är inte kvantifierat och det är svårt att göra rättvisa kostnadsjämförelser med andra statliga låntagare eftersom förutsätt- ningarna skiljer sig när det gäller statsskuldens storlek, lånebehov och huruvida man har en egen centralbank och en egen valuta. Riksgälds- kontoret arbetar med ett antal strategier för att uppnå mellanliggande mål vars syfte är att stödja det övergripande kostnadsminimeringsmålet. De mellanliggande mål som ställt upp består i huvudsak av följande: –En likvid statspappersmarknad med en väl fungerande infrastruktur. –Transparens och förutsägbarhet. –Tydlig och öppen kommunikation med investerare och återförsäljare. –Goda motparts- och investerarkontakter. –En bred investerarbas. –Derivatpositioner i utländsk valuta i syfte att uppnå lägre kostnader eller risker. låter TSN Prospera genomföra en utvärdering av hur svenska och utländska investerare samt återför- säljare uppfattar förtroendet för statsskulds- förvaltningen. Av mätningen går att utläsa hur de mellanliggande målen uppnås. Utvärderingen visar att förtroendet för Riksgäldskon- torets upplåningsverksamhet är fortsatt högt. Sammanfattningsvis gav investerarna ett något högre betyg jämfört med föregående år. Högst betyg gavs för marknadsvård genom repor av statspapper, följt av kommunikation om låne- behov och finansiering. har ett antal marknadsvårdande åtaganden gentemot sina återförsäljare för att underhålla likviditeten i statspapper. Syftet med dessa åtaganden är att minska osäkerheten vid bristsituationer, elimi- nera risker för transaktionsproblem och att kompensera för att den svenska statspappers- marknaden är relativt liten. ger ut rapporten – prognos och analys . I rapporten beskrivs samverkan mellan prognoser över lånebehovet, regeringens riktlinjer för statsskuldens för- valtning och upplåningens fördelning på olika skuldslag och instrument. Syftet med rapporten är att underlätta för marknadens aktörer att bilda sig en uppfattning om statsskuldspolitiken och om kommande upplåningsbehov. 4.2.5Lån för att tillgodose behovet av statslån har möjlighet att ta upp lån för att tillgodose behovet av statslån (statsskuldväxlar eller stats- obligationer). Möjligheten får bara utnyttjats om det är påkallat av hot mot den finansiella stabiliteten eller marknadens funktion. Möjlig- heten har inte utnyttjats och 2009. I riktlinjerna för statsskuldens förvaltning anges att genom privatmarknads- upplåning ska bidra till att minska kostnaderna för statsskulden i förhållande till motsvarande upplåning på institutionsmarknaden. Kostnader som tillkommer för att distribuera och hantera privatmarknadsupplåningen ska belasta resulta- tet. I riktlinjerna gjordes målsättningen för privatmarknadsupplåningen, mot bakgrund av det låga ränteläget, mer långsiktigt. Privatmarknadsupplåningens andel av stats- skulden har stadigt minskad , från till lite vid slutet av 2016. De kostnadsbesparingar som privatmarknadsupplåningen tidigare bidragit till har minskat och är negativa, från ett överskott på 2012 till ett underskott på 2016.