prop · H5034 · 2017-09-27 00:00:00 — Om en enhet under tillsyn rapporterar dataunderlag till en administratör i unionen utgör enheten en s.k. rapportör under tillsyn (artikel 3.1.10) och omfattas av särskilda krav. Definitionen av användning av ett referensvärde Förordningen innehåller också regler om användning av referensvärden I förordningen definieras vad som avses med användning av ett referensvärde (artikel 3.1.7). Användning av ett referensvärde kan bestå i att emittera ett finansiellt instrument som hänvisar till ett index eller en kombination av index eller att vara part i ett sådant finansiellt avtal som omfattas av förordningen och som hänvisar till ett index eller en kombination av index. Att fastställa det belopp som ska betalas enligt villkoren för ett finansiellt instrument eller vissa kreditavtal eller en kreditränta genom att hänvisa till ett index utgör också användning av ett Slutligen kan ett referensvärde användas för att mäta resultatet för en investeringsfond eller att fastställa en portföljs tillgångs- allokering eller beräkna de resultatberoende avgifterna. Förutsättningar för användning – enheter under tillsyn Enheter under tillsyn får använda ett referensvärde under förutsättning att referensvärdet tillhandahålls av en administratör i unionen som ingår i det register över administratörer som ska tillhandahålla eller om det aktuella referensvärdet ingår i nämnda register (artikel 29.1). administratör i unionen kommer att ingå i registret om administratören har auktoriserats eller registrerats av en behörig myndighet (artik- el 36.1 a). Även referensvärden som tillhandahålls av administratörer i tredjeland, utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), kan bli godkända för användning inom unionen och därmed ingå i nämnda Sådana referensvärden kan bli föremål för användning inom unionen genom tre olika förfaranden. Ett sådant referensvärde får för det första användas om kommissionen har fattat ett beslut om likvärdighet 2017/18:4 avseende tredjelandets ordning (artikel 30). Fram till dess kommissionen har fattat ett beslut om likvärdighet får ett sådant referensvärde användas i unionen om administratören i det tredjelandet har beviljats ett förhandserkännande hos den behöriga myndigheten i sin referensmedlemsstat i EU (artikel 32). Ett referensvärde kan därutöver bli föremål för användning inom unionen efter ett förfarande för godkännande där en administratör inom unionen, eller vissa enheter under tillsyn, hos sin behöriga myndighet ansöker om godkännande av ett referensvärde för användning i unionen (artikel 33). Hänvisning till ett referensvärde i ett prospekt I förordningen finns det en regel om användning av ett referensvärde som gäller oavsett om användaren är en enhet under tillsyn eller inte (artikel 29.2). Regeln rör innehållet i ett prospekt som ska offentliggöras enligt och rådets direktiv /71/EG av om de prospekt som skall offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och om ändring av direktiv /34/EG (i det följande benämnt prospektdirektivet) eller enligt UCITS-direktivet. Ett sådant prospekt som avses i UCITS-direk- tivet benämns informationsbroschyr i svensk rätt (se 4 kap. 15 § lagen om värdepappersfonder). Om det finns en skyldighet att upprätta prospekt enligt något av nämnda direktiv och föremålet för prospektet utgörs av överlåtbara värdepapper eller andra investeringsprodukter som hänvisar till ett referensvärde, ska emittenten, erbjudaren eller den person som ansöker om upptagande till handel på en reglerad marknad se till att prospektet även innehåller tydlig och väl synlig information om huruvida referensvärdet har tillhandahållits av en administratör som ingår i Esmas register över administratörer och referensvärden (artikel 29.2 i förordningen). 4.2.5Krav för olika typer av referensvärden Eftersom det finns många olika referensvärdestyper och referensvärdesstorlekar har det ansetts viktigt att förordningen ställer proportionerliga krav så att den administrativa bördan för en administratör inte blir större än vad som är befogat med hänsyn till hur viktigt referensvärdet är för det finansiella systemet (skäl 40). I förordningen delas referensvärden in i tre kategorier som är föremål för krav i förhållande till deras storlek och art (referensvärdeskategorier). Dessa kategorier utgörs av kritiska referensvärden (artiklarna 3.1.25 och 20), signifikanta referensvärden (artiklarna 3.1.26 och 24) och icke-signifikanta referensvärden (artiklarna 3.1.27 och 26). Vissa referensvärden är föremål för särskilda regler i förordningen. De referensvärden som är föremål för särskild reglering är referensvärden baserade på reglerade uppgifter (artikel 17), referensräntor (artikel 18) och råvaruindex (artikel 19). Brister i vissa referensvärden kan få konsekvenser för marknadernas integritet, den finansiella stabiliteten, konsumenter, realekonomin eller finansiering av hushåll och företag som skulle kunna påverka en eller flera medlemsstater (skäl 35 till förordningen). Förordningen innehåller därför särskilda regler för sådana referensvärden som anses som kritiska i denna bemärkelse (artiklarna 20–23). Tillhandahållande av ett referensvärde och rapportering av dataunderlag är en frivillig verksamhet. När det gäller kritiska referensvärden har emellertid den behöriga myndigheten under vissa förutsättningar bl.a. möjlighet att tvinga en administratör att offentliggöra ett sådant referensvärde (artikel 21.3) och även kräva att vissa företag rapporterar dataunderlag till referensvärdet (artikel 23.6). Det är kommissionen som fastställer vilka referensvärden som är kritiska. För att ett referensvärde ska kunna anses vara kritiskt måste det uppfylla vissa kriterier. Kriterierna är alternativa (artikel 20.1). Ett referensvärde anses exempelvis kritiskt om det används som en referens för finansiella instrument eller finansiella avtal eller för att mäta resultatet hos investeringsfonder som har ett totalt värde på , baserat på referensvärdets alla olika slags löptider. Ett referensvärde kan också vara kritiskt om det nämnda värdet är , förutsatt att det inte finns något, eller mycket få, lämpliga marknadsledda alternativ till referensvärdet och det skulle allvarligt och negativt påverka t.ex. den finansiella stabiliteten om referensvärdet inte längre tillhandahölls eller inte längre var tillförlitligt. Med undantag för dels sådana kritiska referensvärden som baseras på information från rapportörer som till största delen är etablerade i en enda medlemsstat och som erkänns vara kritiskt i enlighet med ett särskilt förfarande, dels sådana kritiska referensvärden där huvuddelen av rapportörerna inte är enheter under tillsyn, ska den behöriga myndigheten från det att ett kritiskt referensvärde tas upp i kommissionens förteckning inrätta ett tillsynskollegium bestående av administratörens behöriga myndighet, och de behöriga myndigheterna för rapportörer under tillsyn (artikel 46.1 och 46.2). Syftet med detta kollegium är bl.a. att säkerställa ett effektivt utbyte av tillsynsinformation mellan behöriga myndigheter och samordning av deras verksamhet (skäl 62). Kommissionen inrättade en förteckning över kritiska referensvärden och införde den europeiska interbankräntan Euribor i förteckningen. Referensräntan Euribor är därmed att anse som ett kritiskt referensvärde enligt förordningen om referensvärden, se kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/1368 av om inrättande av en förteckning över kritiska referensvärden som används på finansmarknader i enlighet med och rådets förordning (EU) 2016/1011. Genom en ändring i genomförandeförordningen införde kommissionen även referensräntan Eonia (Euro OverNight Index Average), som används för ränteswappar denominerade i euro, i förteckningen över kritiska referensvärden, se kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1147 av om ändring av genomförandeförordning (EU) 2016/1368 om inrättande av en förteckning över kritiska referensvärden 2017/18:4 som används på finansmarknader i enlighet med och rådets förordning (EU) 2016/1011. Ett signifikant referensvärde är ett referensvärde som används som referens för finansiella instrument eller finansiella avtal eller för att mäta resultatet hos en investeringsfond som har ett sammanlagt genomsnittligt värde på på grundval av samtliga löptider för referensvärdet . Även ett referensvärde under denna tröskel är signifikant under förutsättning att det inte finns något, eller mycket få, lämpliga marknadsledda alternativ till referensvärdet och det skulle allvarligt och negativt påverka t.ex. den finansiella stabiliteten om referensvärdet inte längre tillhandahölls eller inte längre var tillförlitligt (artikel 24.1). En administratör av ett signifikant referensvärde kan välja att inte tillämpa vissa regler i förordningen om denne anser att tillämpningen av dem skulle vara oproportionerlig med hänsyn till referensvärdets art och effekter eller med hänsyn till administratörens storlek (artikel 25.1). De regler som administratören kan välja att inte tillämpa avser bl.a. de krav som gäller styrning och kontroll av verksamheten. Administratören kan t.ex. välja att inte tillämpa vissa regler hänförliga till innehållet i en uppförandekod. Om administratören väljer att inte tillämpa vissa regler ska den underrätta den behöriga myndigheten och förklara varför en tillämpning skulle vara oproportionerlig (artikel 25.2). Om den behöriga myndigheten anser att en tillämpning av de aktuella reglerna ändå är lämplig kan myndigheten besluta att en eller flera av de berörda reglerna ska tillämpas. Förordningen anger detaljerade krav i fråga om vilka kriterier den behöriga myndigheten ska beakta i sin bedömning (artikel 25.3). En administratör som har valt att inte tillämpa vissa regler ska offentliggöra och upprätthålla en försäkran om efterlevnad där det tydligt anges varför det är lämpligt att administratören inte följer de aktuella bestämmelserna (artikel 25.7). Ett icke-signifikant referensvärde är negativt bestämt och definieras som ett referensvärde som varken uppfyller kraven för ett kritiskt eller signifikant referensvärde (artikel 3.27). En administratör av ett icke-signifi- kant referensvärde omfattas av ett mindre detaljerat regelsystem och kan välja att inte tillämpa en rad regler i förordningen (artikel 26.1). Om administratören väljer att inte tillämpa en eller flera av de aktuella reglerna ska den offentliggöra och upprätthålla en försäkran om efterlevnad där det tydligt anges varför det är lämpligt för administratören att inte följa de aktuella reglerna (artikel 26.3). Den relevanta behöriga myndigheten ska granska administratörens försäkran om efterlevnad och får bl.a. kräva ytterligare information eller ändringar för att säkra efterlevnaden av förordningen (artikel 26.4). Referensvärden baserade på reglerade uppgifter Många referensvärden bygger på dataunderlag som tillhandahålls av enheter under tillsyn och där dataunderlaget i sig omfattas av regler i andra EU-rättsakter. Det kan t.ex. vara fråga om transaktionsuppgifter som kommer från en reglerad marknad eller en MTF-plattform, eller fondandelsvärden för investeringsfonder. Ett sådant referensvärde benämns i förordningen referensvärde baserat på reglerade uppgifter (artikel 3.1.24). Dessa referensvärden anses vara mindre sårbara för manipulation. Administratörer av sådana referensvärden är befriade från vissa skyldigheter enligt förordningen, t.ex. reglerna om uppförandekod (artikel 17.1). Referensvärden för råvaror och räntor Olika typer av referensvärden och olika referensvärdessektorer kännetecknas av olika egenskaper, sårbarheter och risker. Två sektorer och typer av referensvärden är därför föremål för särskild reglering i förordningen. Den ena typen är referensräntor (artikel 18). Sådana referensvärden spelar en viktig roll för den penningpolitiska transmissionsmekanismen (skäl 33). De särskilda reglerna gäller dataunderlagets kvalitet samt styrning och kontroll och finns i en bilaga till förordningen (artikel 18 och bilaga I). Vidare ska reglerna om signifikanta och icke-signifikanta referensvärden inte tillämpas på tillhandahållande av och rapportering i samband med referensräntor (artikel 18 andra stycket), dvs. administratören kan inte välja att inte tillämpa vissa regler. Den andra typen av referensvärde som är föremål för särskild reglering är råvaruindex (artikel 19). Ett råvaruindex är enligt förordningen (artikel 3.1.23) ett referensvärde där den underliggande tillgången är en råvara i den mening som avses i artikel 2.1 i kommissionens förordning (EG) nr 1287/2006 av om genomförande av och rådets direktiv /39/EG vad gäller dokumenteringsskyldigheter för värdepappersföretag, transaktionsrapportering, överblickbarhet på marknaden, upptagande av finansiella instrument till handel samt definitioner för tillämpning av det direktivet, med undantag för vissa utsläppsrätter. För dessa referensvärden gäller särskilda regler om metoden för fastställandet av referensvärdet, dataunderlagets kvalitet, styrning och kontroll m.m. som framgår av en bilaga till förordningen (artikel 19 och bilaga II). Den särskilda regleringen ska emellertid inte tillämpas om referensvärdet i fråga är ett referensvärde baserat på reglerade uppgifter eller på uppgifter från rapportörer varav majoriteten är under tillsyn (artikel 19.1). Inte heller ska de särskilda reglerna tillämpas när ett råvaruindex är ett kritiskt referensvärde och den underliggande tillgången är guld, silver eller platina (artikel 19.2). För att användare av referensvärden på ett lämpligt sätt ska kunna välja och förstå riskerna med referensvärden måste de känna till vad ett visst referensvärde avser att mäta och dess mottaglighet för manipulation (skäl 43 till förordningen). har en skyldighet att föra ett offentligt över bl.a. identiteten på de administratörer som auktoriserats 2017/18:4 eller registrerats enligt förordningen och den behöriga myndighet som ansvarar för tillsyn över att den följs (artikel 36.1). från det att en administratör införts i nämnda register ska administratören offentliggöra en referensvärdesdeklaration för varje referensvärde eller, i förekommande fall, för varje familj av referensvärden (artikel 27.1). Referensvärdesdeklarationen ska bl.a. klart och tydligt fastställa den marknad eller ekonomiska verklighet som referensvärdet mäter och upplysa användare om att ändringar av referensvärdet eller dess upphörande kan påverka de finansiella avtal eller finansiella instrument som hänvisar till referensvärdet eller mätningar av investeringsfonders resultat. I referensvärdesdeklarationen ska även anges varför referensvärdesmetoden har valts och rutiner för översyn och godkännande av metoden. 4.2.7Den behöriga myndigheten och dess befogenheter Varje medlemsstat ska utse en behörig myndighet som är ansvarig för att utföra uppgifterna enligt förordningen (artikel 40.1). Förordningen anger ett minsta antal tillsyns- och utredningsbefogenheter som den behöriga myndigheten ska ha enligt nationell rätt. Myndigheten ska bl.a. ha rätt att få tillgång till handlingar, kunna hålla förhör samt genomföra platsundersökningar (artikel 41.1 d). Befogenheterna ska kunna utövas direkt, i samarbete med eller genom delegering till andra myndigheter eller marknadsföretag, eller efter ansökan till behöriga rättsliga myndigheter (artikel 41.2). Den behöriga myndigheten ska också ha möjlighet att besluta om administrativa sanktioner, såsom sanktionsavgifter, vid överträdelser av förordningen (artikel 42). I förordningen fastslås också skyldigheter för de behöriga myndigheterna att samarbeta och utbyta information sinsemellan och med , i synnerhet när det gäller utredningsverksamhet (artiklarna 39 och 47). Det fortsatta arbetet inom EU Av förordningen om referensvärden följer att ska utarbeta förslag till tekniska standarder på ett antal områden som ska antas av kommissionen i form av delegerade akter. och en offentlig konsultation avseende upprättade förslag till tekniska standarder enligt förordningen (se Consultation Paper – Draft technical standards under the Benchmarks Regulation, /2016/1406). även en offentlig konsultation rörande tekniska råd som ska lämnas till En slutlig rapport med förslag till tekniska råd publice- rades (se Final Report, Technical advice under the Benchmarks Regulation, , /2016/1560). Kommissionen har för denna proposition ännu inte antagit några delegerade akter. Kommissionen ska göra en översyn av för- En rapport om genomförandet av förordningen ska läggas och rådet (artikel 54.1). kommissionen bl.a. yttra sig om funktionssättet och effektiviteten i det Prop. 2017/18:4 kritiska referensvärdet samt definitionen av ett kritiskt referensvärde. Kommissionen ska också se över utvecklingen av internationella principer som är tillämpliga för referensvärden samt utvecklingen av rättsliga ramar och tillsynspraxis i tredjeländer när det gäller tillhandahållandet av referensvärden och analysera om det finns behov av att ändra förordningen (artikel 54.2). Regeringens förslag: En ny lag med de bestämmelser som är nöd- vändiga för att komplettera förordningen om referensvärden ska Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: En EU-förordning är direkt tillämplig i varje medlemsstat. En sådan rättsakt varken ska eller får inkorporeras i eller transformeras till nationell rätt. Några särskilda åtgärder för att införliva förordningen om referensvärden med svensk rätt får därför inte vidta. Förordningen förutsätter dock att vissa nationella regler Det krävs att varje medlemsstat ska utse en behörig myndighet som ska svara för att uppgifterna enligt förordningen utförs. att denna myndighet ges de befogenheter som den enligt förordningen ska ha, och att medlemsstaterna inför sanktioner för överträdelser av reglerna i förordningen. Förordningen ska tillämpas på tillhandahållande av referensvärden, rapportering av dataunderlag och användning av referensvärden i unionen (artikel 2.1). I finns det ingen lagstiftning som rör till- handahållandet av referensvärden. Det är de aktörer som administrerar och tillhandahåller referensvärden som själva bestämmer hur detta ska Exempelvis har , som har ansvar för den svenska referensräntan Stibor, på rekommendation från tagit fram ett ramverk för Stibor. kommer alltså att träffa administratörer av referensvärden som inte står under tillsyn. Förordningens regler om användning av och rapport- ering av dataunderlag träffar också ett stort antal företag som redan omfattas av annan reglering och tillsyn (enheter eller rapportörer under Utöver dessa subjekt kommer förordningens regler även indirekt att träffa andra subjekt som inte står under tillsyn av , t.ex. vissa rapportörer eller uppgiftslämnare och bedömare. För att ska kunna utöva sina befogenheter gent- emot administratörer av referensvärden och andra subjekt krävs att särskilda bestämmelser införs i svensk rätt. Eftersom det rör sig om en ny typ av reglering bör en ny lag med de bestämmelser som är nödvändiga till följd av EU-förordningen införas. I denna proposition lämnas, som ett 2017/18:4 första steg, de lagförslag som är nödvändiga för att förordningen ska kunna tillämpas i fr.o.m. . Bestämmelserna ska främst möjliggöra för att göra de prövningar som den behöriga myndigheten ska göra enligt förordningen. Förordningen förutsätter att vissa ytterligare nationella åtgärder vidtas. Exempelvis åligger det medlemsstaterna att införa bestämmelser om sanktioner för överträdelser av förordningens regler. Förslag till de ytterligare svenska lagstiftningsåtgärder som är nödvändiga med anledning av förordningen kommer att lämnas . Den nya lag som föreslås kommer därför att kompletteras i ett senare skede. Regeringens förslag: Hänvisningar till EU-förordningen i de bestämmelser som föreslås ska vara dynamiska, dvs. avse förordningen i den gällande lydelsen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Hänvisningar till EU-rättsakter kan göras antingen statiska eller dynamiska. En statisk hänvisning innebär att hänvisningen avser EU-rättsakten i en viss angiven lydelse. En följd av att ha en statisk hänvisning blir att om EU-bestämmelsen ändras behöver lagstiftaren överväga om någon ändring bör göras i den nationella lagstiftningen. En dynamisk hänvisning innebär att hänvisningen avser EU-rättsakten i den gällande lydelsen. Om en hänvisning är dynamisk och EU-bestämmelsen ändras behöver lagstiftaren som huvudregel inte överväga om någon ändring behöver göras i den nationella lagstiftningen. Några av de bestämmelser som föreslås i denna proposition innehåller hänvisningar till förordningen om referensvärden. Ett sådant exempel är möjlighet att bestämma att vissa beslut om återkallelse av olika tillstånd enligt förordningen ska gälla (se avsnitt 8). För att det inte ska uppstå oklarheter, t.ex. i fråga om myndighetens möjligheter att återkalla tillstånd med den skyndsamhet som kan krävas, bör det säkerställas att ändringar av förordningen får genomslag. Av liknande skäl bör detta gälla även övriga bestämmelser i lagen som innehåller hänvisningar till förordningen. Hänvisningarna bör därför vara dynamiska, vilket också är den hänvisningsteknik som regeringen har använt i senare tids propositioner (se t.ex. prop. 2015/16:156 s. 20 f., prop. 2015/16:160 s. 36 f. och 45 och prop. 2016/17:22 s. 96 f.). 6 Behörig myndighet . Regeringens förslag: ska vara behörig myndighet enligt förordningen om referensvärden. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Enligt förordningen om referens- värden ska varje medlemsstat utse den behöriga myndighet som ska ansvara för att utföra de uppgifter som följer av förordningen (artik- Medlemsstaterna får utse mer än en behörig myndighet. fall gäller dock särskilda krav (artikel 40.2). Vilka uppgifter som den be- höriga myndigheten ska ansvara för framgår av en rad olika regler i Den enligt förordningen behöriga myndigheten ska bl.a. pröva ansökan om auktorisation eller registrering från en fysisk eller juridisk person i unionen som har för avsikt att agera som administratör av referensvärden (artikel 34.6). Genom en ändring i förordningen (2009:93) med instruktion för (4 §) utsågs inspektionen till behörig myndighet enligt förordningen om referensvärden. Ändringen trädde i kraft den Den syftar till att reglera frågan om behörig myndighet för tiden fram till dess att de lagändringar som krävs för att anpassa svensk rätt till förordningen om referensvärden kan träda i kraft. I ansvarar för tillsynen över företagen på Inspektionen ska enligt förordningen med instruktion för arbeta bl.a. för ett stabilt och väl fungerande finansiellt system och följa och analysera utvecklingen inom sitt ansvars- Som exempel på finansiella företag och verksamheter som står under inspektionens tillsyn kan nämnas de enheter under tillsyn som om- fattas av vissa skyldigheter i förordningen om referensvärden, innefatt- ande bl.a. banker, försäkringsföretag, värdepappersbolag och fondbolag (artikel 3.1.17). har kunnig personal med god insyn i har även tidigare utsetts till be- hörig myndighet enligt flera EU-rättsakter på finansmarknadsområdet. har också ett internationellt kontaktnät med andra Mot bakgrund av det anförda måste anses vara den myndighet som lämpligast ansvarar för tillståndsgivning och tillsyn enligt reglerna i förordningen om referensvärden. Det bör därför anges i den nya lagen med kompletterande bestämmelser till förordningen om referensvärden att är behörig myndighet enligt för- När lagen har trätt i kraft kan förordningen med instruktion för ändras så att det inte även i den anges att inspek-