prop · H5031 · 2017-09-20 00:00:00 — Energiföretagen påtalar att det i praktiken kan bli svårt att tillämpa reglerna om att en stödmottagare inte får vara ett företag utan rätt till statligt stöd eftersom det kan kräva orimligt stor uppgiftsinsamling från berörda företag. Energigas ställer sig bakom Energi- företagen remissvar. tillstyrker förslagen och anger att skattenedsättningen minskar den konkurrenssnedvridning som kan sägas råda mellan produktion av värme och kyla för vissa ändamål i egen regi jämfört med inköp från en extern leverantör. Innovations- och kemiindustrierna (IKEM) ansluter sig till Svenskt Näringslivs synpunkter. Kommuner och Landsting (SKL) tillstyrker förslagen och uppger att de skapar konkurrensneutrala villkor mellan produktion av kyla från el hos kunden och fjärrkyla från energileverantören. tillstyrker förslagen och anger att de leder till ökad konkurrensneutralitet, men tillägger att en administrativ förenkling avseende värme- och kylaleveranser till industriell till- verkning, datorhallar etc. skulle vara att producenten får göra avdrag i sina punktskatte- deklarationer i stället för att ansöka om återbetalning i efterhand. E.ON ställer sig bakom förslaget om nedsatt skattenivå för el som förbrukas vid framställning av värme och kyla till datorhallar och anser att förslaget främjar konkurrensneutraliteten mellan olika värme- och kylaalternativ och möjliggör fler effektiva energilösningar. Skälen för regeringens förslag: infördes en möjlighet för företag inom datacenterbranschen att få del av den lägre energiskattenivån om per kilo- wattimme förbrukad el. Den lägre skattenivån gäller för anläggningar med en viss verksamhet och effektgräns, benämnda datorhallar, som definieras i 1 kap. 14 § LSE. Som regeringen angett i budgetpropositionen kan fjärrkyla eller fjärrvärme ur ett ekonomiskt och ett miljömässigt perspektiv vara ett bra alternativ för uppvärmning och kylning. Sådan fjärrkyla och fjärrvärme bör därför, som framförs av Svensk Fjärrvärme och Fortum Värme, ges rimliga konkurrensförutsättningar, i jämförelse med andra alternativ. Regeringen föreslår därför att återbetalning av energiskatt ska medges för sådan el som har förbrukats vid framställning av värme eller kyla P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 som levererats för förbrukning i en datorhall. Förbrukning i datorhall blir därmed ett nedsättningsberättigande ändamål. Regeringen föreslår också att det i LSE förtydligas att framställning av kyla, inom ramen för möjligheterna till återbetalning av skatt som förbrukats för extern leverans för ett nedsätt- ningsberättigande ändamål, jämställs med framställning av värme. Dessa förslag innebär att värmeföretagen vid sin framställning av värme eller kyla som levereras för förbrukning i en datorhall får tillgång till den lägre skattenivån om genom återbetalning. Angående hjälpförbrukning av el som sker i samband med värmeproduktion uttalades i prop. 2006/2007:13 s. 110 att det som avses är el för t.ex. drift av pumpar och fläktar som i och för sig är nödvändiga för att driva en värmeanläggning men som inte kan anses direkt användas för värmeproduktion. Sådan hjälpförbrukning ger inte rätt till återbetalning av skatt på bränsle och el som förbrukats vid produktion av värme eller kyla för leverans till nedsättnings- berättigande ändamål. Denna ordning innebär en viss konkurrensnackdel för värmeföretag som levererar värme eller kyla för förbrukning exempelvis i industrins tillverkningsprocess, eftersom industrin har en nedsatt skattenivå för motsvarande hjälpförbrukning av el vid fram- ställning av värme eller kyla i egen regi inom ramen för den industriella tillverknings- processen. I syfte att motverka denna konkurrenssnedvridning föreslår regeringen att återbetalning av skatt på el som förbrukats vid framställning av värme eller kyla som levererats för nedsättningsberättigande ändamål också ska medges för hjälpförbrukning av el. framför synpunkten att det skulle innebära en administrativ förenkling om företagen kunde ta del av skattenedsättningarna genom avdrag i punktskattedeklarationen i stället för genom ansökan om återbetalning. Förslagen har dock sin grund i framställningar om ändring i 9 kap. 5 § LSE som behandlar just återbetalning och har inordnats i denna systematik. Regeringen bedömer att tillväga- gångssättet för att ta del av skattenedsätt- ningarna följer systematiken i LSE och att det inte bör ändras. Med hjälpförbrukning av el som sker i samband med produktion av värme eller kyla bör förstås sådan förbrukning som skett i samband med produktionen för drift av pumpar, fläktar P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 och andra hjälpanordningar som är nödvändiga för driften av en produktionsanläggning. Det rör sig alltså om sådan el som är nödvändig för att driva anläggningen, men som inte kan anses direkt användas för produktionen av värme eller kyla. Denna elförbrukning ska ha ett nära samband med produktionen och ske inom det område där produktionsanläggningen är belägen. Sådan elförbrukning som är nödvändig exempelvis för att transportera värmen eller kylan från anläggningsområdet till förbrukarna bör alltså inte omfattas av begreppet. Inte heller bör omfattas elförbrukning som saknar ett nära samband med produktionen, exempelvis sådan el som förbrukas i personalutrymmen eller i andra allmänna utrymmen i produktionsanläggningen, såsom exempelvis fikarum, matsalar och omklädningsrum. Om sådan förbrukning skulle omfattas skulle värmeföretagen få en konkurrensfördel jämfört med exempelvis tillverkningsindustrin där den lägre skattenivån endast omfattar sådan el som förbrukas inom ramen för tillverkningsprocessen. Trots det önskemål om ytterligare precisering av vilken el som omfattas av nu nämnda hjälpförbrukning som Energiföretagen framför, anser regeringen att den ovan redovisade avgränsningen är tillfyllest. Den nu föreslagna utvidgningen av området för återbetalning av energiskatt på el som förbrukats för vissa externa leveranser av värme eller kyla bör av administrativa skäl, på samma sätt som gäller för återbetalning av energiskatt på el som förbrukats av mottagaren i dennes egen verksamhet, begränsas så att återbetalning endast medges för belopp som överstiger en viss gräns. Regeringen föreslår en gemensam administrativ gräns för återbetalning av skatt på såväl förbrukad el som förbrukat bränsle för samtliga leveranser av värme och kyla som ett värmeföretag gör för nedsättningsberättigande ändamål. Gränsen bör uppgå till per kalenderkvartal och beräknas sammantaget för bränslen och el för samtliga de nedsättnings- berättigande ändamålen. Detta betyder att av det sammanlagda betalda skattebeloppet, för den el och det bränsle som förbrukats för samtliga de nedsättningsberättigande ändamålen under kalenderkvartalet, återbetalas endast den del av nedsättningen som överstiger detta tröskelvärde. De företag som har en förbrukning som är för låg för att nå över gränsen för när återbetalning medges får alltså inte nedsatt skatt och de företag som har en förbrukning som medför att gränsen passeras får rätt till återbetalning endast för den överskjutande delen av nedsättningen. Genom att gränsen för rätt till återbetalning avser belopp under ett kalenderkvartal överens- stämmer tidsperioden med ansökningsperioden, vilket är något som efterfrågar i sitt remissvar. Regeringen delar bedömning att de båda tidsperioderna bör korrelera. När det gäller frågan vid vilket belopp återbetalningsgränsen ska sättas gör regeringen emellertid bedömningen att per kalenderkvartal är en väl avvägd nivå, till skillnad från som vill ha en betydligt högre gräns. Den föreslagna gränsen innebär en skärpning jämfört med nuvarande återbetalningsgräns för skatt på el och bränsle som förbrukats för sådan framställning av värme och kyla som omfattas av 9 kap. 5 § LSE. Av 9 kap. 8 § första stycket 1 LSE framgår att återbetalning enligt dagens regler medges från första kronan när ersättningen för ett kalenderkvartal uppgår till . Vid produktion av värme och kyla är det vanligt att insatsvarorna utgörs av såväl el som bränsle. För beräkningen av återbetalningen av skatt för de olika energislagen i fråga om de nu aktuella leveranserna av värme och kyla föreslår regeringen att en ny bestämmelse ska införas i LSE av vilken det framgår att fördelning av de insatta energimängderna ska göras proportionellt i förhållande till respektive energislag. Detta gäller i fråga om sådan framställning av värme och kyla som omfattas av 9 kap. 5 § LSE. I promemorians förslag angavs att fördelningen av bränslena får väljas fritt. Energiföretagen framför önskemål om ändring av den föreslagna bestämmelsen. Regeringen anser dock, till skillnad från Energiföretagen, att proportionering ska ske på motsvarande sätt som gäller för leveranser av värme och kyla till exempelvis tillverknings- processen i industriell verksamhet. Även framför önskemål om ändring av den föreslagna bestämmelsen med anledning av att det i promemorians förslag inte framgår hur fördelningen av energislaget el ska göras efter det att proportionering av energi- slagen gjorts. Regeringen föreslår mot denna bakgrund att det i bestämmelsen anges att även fördelningen av el ska få väljas fritt. Den skattenedsättning som åstadkoms genom återbetalning av skatt på el och bränsle för de leveranser av värme och kyla som anges i 9 kap. 5 § LSE respektive för den föreslagna nedsättningen för leveranser av värme och kyla till datorhallar är att betrakta som ett statligt stöd som omfattas av gruppundantagsför- ordningen GBER. Regeringen föreslår därför att begreppet ”stödordning” i 1 kap. 11 a § LSE utvidgas till att även omfatta dessa leveranser. I förhållande till det lagförslag som lämnades i promemorian föreslår regeringen dock en omnumrering av punkterna i nämnda bestämmelse av systematiska skäl. Då åter- betalning av skatt vid leverans för förbrukning i datorhall endast omfattar förbrukning av el och inte förbrukning av bränsle bör denna nedsättning regleras i en ny bestämmelse och inte i 9 kap. 5 § LSE som rör förbrukning av såväl bränsle som el. Stödmottagare vid de leveranser som avses i 9 kap. 5 och 5 a §§ LSE bör vara den aktör som förbrukat el eller bränsle för framställning av värme eller kyla som levererats för de nedsättningsberättigande ända- målen. Regeringen föreslår att 1 kap. 11 b § LSE, som reglerar vem som är stödmottagare enligt en stödordning, kompletteras i enlighet med detta. I förhållande till det lagförslag som lämnades i promemorian föreslår regeringen dock en ändring av hänvisningen i 1 kap. 11 b § LSE till den aktuella stödordningen. Hänvisningen följer i regeringens förslag den nuvarande systematiken i bestämmelsen, vilket innebär att som stödmottagare anges den som förbrukat el eller bränsle för framställning av värme eller kyla för leverans för något av de ändamål som avses i en viss punkt i 1 kap. 11 a § LSE. För att kraven i GBER ska uppfyllas i fråga om skattenedsättningar vid nu nämnda leveranser av värme och kyla bör det, i likhet med vad som gäller för övriga stödordningar för energiskatt på bränslen och el, vara en förut- sättning för beviljande av skattenedsättning att sökanden lämnar uppgifter om stödmottagare. Då det enligt förslaget är värmeföretaget som är stödmottagare för skattenedsättningen ska uppgifterna avse värmeföretagets verksamhet. De uppgifter som ska lämnas är de som framgår av 1 kap. 13 § LSE. Uppgifterna om stöd- mottagare behövs för att säkerställa att kan uppfylla sin skyldighet att lämna uppgifter om statliga stöd på en webbplats som tagits fram av kommissionen och som ska öka insynen i P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 stödgivningen i de olika medlemsstaterna. I syfte att skapa en rimlig nivå av administrativ börda för uppgiftslämnarna respektive föreslår regeringen att uppgiftslämnandet begränsas till att endast gälla för den del av stödmottagarens sammanlagda nedsättning inom en stödordning som under kalenderåret överstiger . I likhet med vad som gäller för övriga stödordningar på el- och bränsleskatteområdet bör det vidare uppställas ett krav på att statligt stöd i form av skattenedsättning inte får ges till en mottagare som omfattas av definitionen av företag utan rätt till statligt stöd i 1 kap. 12 § LSE. Energiföretagen anför i fråga om svårigheten att tillämpa kravet på att en stödmottagare inte får vara ett företag utan rätt till statligt stöd anser regeringen att det är helt nödvändigt att införa ett sådant krav. I annat fall skulle inte kunna fullgöra sina åligganden enligt . Regeringen föreslår, till skillnad från vad som föreslogs i promemorian, att de nu nämnda kraven tas in i 9 kap. 8 § LSE i anslutning till kravet på en återbetalningsgräns på per kalenderkvartal. anger i sitt remissvar att bestämmelser som avser återbetalning enligt 9 kap. 5 och 5 a §§ inte bör placeras i 11 kap. LSE som endast innehåller bestämmelser om energiskatt på el. Regeringen delar denna bedömning och föreslår därför den nu nämnda placeringen av villkoren för återbetalning. För att även beslut om återbetalning enligt den nya paragrafen, 9 kap. 5 a § LSE, ska vara att anse som beslut om punktskatt föreslås en ändring i 53 kap. 5 § lagen (2016:1077) om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244). Lagrådet anger i sitt yttrande att det är svårt att få en överblick över de lagförslag i lagråds- remissen Vissa punktskattefrågor inför budget- propositionen som rör ändringar avseende bl.a. energiskatt i LSE. Regeringen noterar att Lagrådets yttrande emellertid inte innehåller några invändningar i sak mot de aktuella förslagen i sig. Lagrådets synpunkt om överskådligheten av lagrådsremissens förslag behandlas i avsnitt 6.18.3. Ändringarna föreslås träda i kraft . Förslaget föranleder ändringar i 1 kap. 11 b § och 9 kap. 8 § lagen (1994:1776) om skatt på energi, P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 9 kap. 5 § lagen (2015:750) om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi, 53 kap. 5 § lagen (2016:1077) om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) och 1 kap. 11 a § lagen (2017:410) om ändring i lagen (2016:1073) om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi. Förslaget föranleder även att två nya bestämmelser, 9 kap. 5 a och 5 b §§, införs i lagen (1994:1776) om skatt på energi. Se avsnitt 3.9, 3.21, 3.25 och 3.31. I detta avsnitt redogörs för förslagens effekter i den omfattning som är nödvändig i det aktuella lagstiftningsärendet och avseende de aspekter som ska belysas enligt 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regel- givning. Det sker mot bakgrund av tillgängliga uppgifter och i den omfattning som är möjlig. anser att konsekvensutredningen uppfyller kraven i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Den första delen av förslaget rör värme- företagens leveranser till datorhallar. Bedömningen är att det i första hand handlar om leveranser av fjärrkyla. Den totala produktionen av fjärrkyla uppgår enligt Energiföretagen till ca . Enligt Energimarknadsinspektionens (Ei) rapport av marknaden för fjärrkyla (Ei R2013:18) produceras huvuddelen av fjärrkylan med el som insatt bränsle. Andelen fjärrkyla som produceras med el uppgår enligt Ei:s rapport till , medan användningen av fjärrkyla i de kommuner i norra som har en nedsatt skattenivå bedöms uppgå till . Majoriteten av fjärrkylan används för att kyla kontors- och affärslokaler (), s.k. komfortkyla, och resterande andel, i princip, av tillverkningsindustrin och datacenter som processkyla. Information om hur stor andel av processkylan som används av just datacenter finns inte att tillgå, men bedömningen är att huvuddelen av processkylan används av tillverkningsindustrin. Om en femtedel av processkylan används för datacenter bedöms bruttoeffekten av en lägre energiskatt på el för leveranser av fjärrkyla till datacenter till -8,. bolagsskatteffekter och för statligt ägande, genom (jfr tabell 6.21), beräknas nettoeffekten till -6,. Den andra delen av förslaget handlar om den el som värmeföretagen använder som hjälpförbrukning vid produktionen av värme och kyla. Baserat på uppgifter från Energiföretagen användes 2015 ca el som tillfört bränsle för hjälpförbrukning vid produktion och distribution av värme. Med antagande om att ungefär hälften av hjälpför- brukningen används vid produktionen av värme och om att ca en tiondel av fjärrvärmen används för de ändamål som omfattas av de föreslagna återbetalningsreglerna i 9 kap. 5 § LSE, bl.a. för tillverkningsprocessen i industriell verksamhet, beräknas den skattebas som berörs av förslaget till ca . Om elanvänd- ningen i värmeproduktionen följer den fördelning som enligt 2017 i allmän- het gäller för elanvändningen för hushåll och service uppgår den andel som används i de kommuner i norra som har en nedsatt skattenivå till . Därutöver till- kommer återbetalningsgränsen som innebär att värmeföretagen får betala åtminstone i energiskatt på el för den el som har nedsatt skattenivå. Baserat på dessa utgångspunkter bedöms nedsättningen av energiskatten på el för hjälpförbrukning av el vid produktionen av värme till den lägre skattenivån medföra en bruttoeffekt på ca -31,. Justerat för s.k. bolagsskatte- effekter och för statligt ägande, genom (jfr tabell 6.22), beräknas netto- effekten till -23,. Sammantaget bedöms förslagen i detta avsnitt leda till en offentligfinansiell bruttoeffekt på -0,och en nettoeffekt på -0,. Tillsammans med förslagen i avsnitt 6.18 bedöms därmed skatteintäkterna från värmeföretagen öka med . Energiskatten på el är, som beskrivs mer utförligt i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1), i första hand en fiskal skatt som t.ex. genom sin konstruktion inte naturligen styr mot en ökad användning av vissa typer av bränslen. innebär dess elprispåverkande effekt att den kan kopplas till målsättningarna för en De föreslagna regeländringarna motiveras dock i första hand av att uppnå konkurrensneutralitet mellan olika sätt att tillhandahålla värme och kyla. Regel- ändringarna syftar därmed inte främst till att öka eller minska energiskattens styrande effekt. Däremot kan ett utjämnande av de energi- skattemässiga förutsättningarna mellan olika sätt att tillhandahålla värme och kyla, så som har beskrivits ovan, bidra till såväl minskad miljö- påverkan, t.ex. genom minskad energianvänd- ning, som ökad resurseffektivitet. Värme- företagens leveranser av såväl värme som kyla kan bidra till en effektiv användning av energi, i jämförelse med enskilda värme-/kylanläggningar. En ökad användning av fjärrkyla kan även bidra till en minskad användning av köldmedier som kan ge upphov till växthusgasutsläpp. Förslagen påverkar företag som säljer värme respektive kyla. Samtliga värmeföretag påverkas potentiellt av de föreslagna ändringarna för bl.a. hjälpförbrukning av el och det är även, i första hand, värmeföretag som också säljer kyla som bedöms påverkas av förslaget om sänkt skatte- nivå för leveranser till datorhallar. Alla värme- företag levererar dock inte kyla. De föreslagna ytterligare skattenedsättningarna för produktion av värme och kyla bedöms medföra att värme- företagens konkurrensförutsättningar i jämförelse med alternativa lösningar, allt annat lika, stärks. Fjärrkyla har uppenbara likheter med fjärrvärme, men i stället för uppvärmt vatten är det kylt vatten som produceras i en central anläggning och distribueras i ett från fjärrvärmen separat rörledningssystem till kunderna. Marknaden för fjärrkyla är dock avsevärt mindre än marknaden för fjärrvärme både vad avser geografisk utbredning och energimängd. I termer av levererad energi utgör marknaden för fjärrkyla t.ex. av marknaden 1 500 kunder. Utbudet av fjärrkyla är ojämnt fördelat över landet. Större delen av leveranserna av fjärrkyla sker i , där även den största aktören, Fortum Värme samägt med , återfinns (se tabell 6.21). För fjärrkyla finns, som för fjärrvärme, ett betydande P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 inslag av kommunalt ägande och det statligt ägda bolaget levererar fjärrkyla i . Den totala omsättningen på marknaden för fjärrkyla bedöms i Ei:s rapport av marknaden för fjärrkyla (Ei R2013:18) uppgå till ca . Tabell 6.21 Företag på marknaden för fjärrkyla och levererad kvantitet 2015 Källa: Energiföretagen . De totala leveranserna av fjärrkyla minskade 2015, efter att leveranserna sett över en längre tidsperiod ökat (se diagram 6.6). Utbyggnaden av fjärrkyla, uttryckt i termer av nätlängd, fortsätter dock. Totalt uppgick fjärrkylenätens längd . Diagram 6.6 Leveranser av fjärrkyla och nätlängd 1996– 1996 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 Källa: Energiföretagen . P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 Det vanligaste produktionssättet för fjärrkyla är att utnyttja spillvärme eller sjövatten för att med hjälp av kylmaskiner producera fjärrkyla. sker detta med produktionen av fjärrvärme. Ett annat vanligt produktionssätt är att använda kallt vatten direkt från botten av havet eller en sjö, s.k. frikyla. Huvuddelen av fjärrkylan produceras enligt Ei:s rapport (Ei R2013:18) med el som insatsbränsle. De vanligaste användningsområdena för fjärrkyla är baserat på Ei:s rapport komfortkyla och processkyla, där komfortkylan används för kontors- och affärslokaler () och processkylan till tillverkningsindustrier och datacenter (). Leveranser till flerfamiljshus förekommer, men i begränsad omfattning. Förslaget om en lägre skattenivå för leveranser till datacenter bedöms därmed träffa en mindre del av de totala leveranserna av fjärrkyla. Fjärrvärme är den vanligaste uppvärmnings- formen för flerbostadshus och lokaler i . I ett värme- eller kraftvärmeverk hettas vatten upp och distribueras till de hus på orten som är uppkopplade till fjärrvärmenätet. Enligt Energiföretagen finns fjärrvärme i 285 av landets 290 kommuner och totalt finns det drygt 200 företag som levererar fjärrvärme i 431 nät. På årsbasis står fjärrvärme för drygt hälften av den svenska värmemarknaden. Fjärrvärme är vanligast i tätbebyggda områden där värme- underlaget motiverat en utbyggnad av fjärr- värmenät, vilket avspeglas i att det är i första hand flerbostadshus och lokaler som värms med fjärrvärme. av bostadsuppvärmningen i kommer från fjärrvärme. Men fjärrvärme används även av tillverknings- industrin, av de årliga leveranserna av fjärrvärme går till tillverknings- industrin. Det är därmed en mindre andel av värmeföretagens leveranser av fjärrvärme som kan påverkas av förslaget om en lägre skattenivå för hjälpförbrukning av el vid produktionen av värme och som bl.a. används av tillverknings- processen i industriell verksamhet. Totalt omsatte värmeföretagen 2015 ca och producerade knappt 48 tera- wattimmar värme. Det totala antalet kunder uppgick till ca 244 000. Värmen produceras i renodlade värmeverk genom förbränning, i kraftvärmeverk genom förbränning eller genom spillvärme. Den sammantagna bränslemixen för produktionen av fjärrvärme består av fossila bränslen, biobränslen, avfall och spillvärme (t.ex. värme från ett datacenter eller från kyldiskar i livs- medelsbutiker). Även el används för produktionen av värme i värmepumpar och elpannor eller som hjälpförbrukning av el, totalt används el motsvarande eller ca av den årligt tillförda energin för värmeproduktion. Hjälpförbrukningen av el svarar för ungefär hälften av den el som används för produktionen av värme. De flesta värmeföretag är kommunalt ägda (se tabell 6.22), men det finns också andra typer av ägare, exempelvis statliga (t.ex. i ), E.ON (t.ex. i ) och Fortum (, samägt med ). De största verksamheterna återfinns i större städer, dvs. där värmeunderlaget är störst. Tabell 6.22 Företag på marknaden för fjärrvärme och levererad kvantitet 2015 Privata och statliga företag Fortum Värme samägt med Förslagen innebär lägre skattenivå, genom återbetalning, för delar av värmeföretagens leveranser av värme respektive kyla. Samman- taget bedöms förslagen medföra att berörda företags skatterelaterade nettokostnader minskar med (se även avsnittet Offentligfinansiella effekter).