prop · H403207 · 2017-06-20 00:00:00 — Regeringens proposition 2016/17:207 Tillsyn över vissa installationer för alternativa Regeringen överlämnar denna proposition till . I denna proposition föreslås att kommuner ska utöva tillsyn över att lagen om krav på installationer för alternativa drivmedel och förordningen om krav på installationer för alternativa drivmedel följs i fråga om tankstationer för väte. Tillsynen ska utövas av samma kommunala nämnd som utför tillsyn över tankstationen enligt lagen om brandfarliga och explosiva varor. En kommun ska få sluta avtal med ackrediterade organ om att det ackrediterade organet ska bistå kommunen i kommunens tillsyn. Ett sådant avtal ska inte få omfatta uppgifter som innefattar myndighetsutövning. Det föreslås vidare att den myndighet som utövar tillsyn över installationer för överföring av alternativa drivmedel till fartyg när det gäller de delar av installationen som är fast monterade på fartyg eller medföljer fartyg vid färd ska få överlåta uppgiften att utöva tillsyn till en fysisk eller juridisk person. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om de krav som ska uppfyllas för att överlåtelse ska få ske. Förslaget innebär att förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning får överlåtas till utländska organ. beslut bör därför fattas i den ordning som föreskrivs i 10 kap. 6 § andra stycket regeringsformen. Det föreslås slutligen att marknadsföringslagen ska tillämpas om en näringsidkare inte lämnar information om enhetspriser för andra relevanta drivmedel enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen om krav på installationer för alternativa drivmedel. Sådan information om enhetspriser för andra relevanta drivmedel ska anses vara väsentlig 2016/17:207 Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................ Förslag till lag om ändring i lagen (2016:915) om krav på installationer för alternativa drivmedel Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen Ärendet ...........................................................och dess beredning Behov av .........................................................att reglera tillsynen Kommuner ska utöva tillsyn över att standarder för tankstationer ..............................................................för väte följs Överlåtelse ................av tillsyn inom sjöfarten till privata aktörer 7Marknadsföringslagen ska tillämpas vid bristande användarinformation om enhetspriser för andra relevanta Förslaget till lag om ändring i lagen (2016:915) om krav på installationer för alternativa drivmedel............... 10.2Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486)....................................................................... Förteckning över remissinstanser.................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .......... 2016/17:207 1 Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i lagen (2016:915) om krav på installationer för alternativa drivmedel, 2.lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i lagen (2016:915) om krav på installationer för alternativa drivmedel Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2016:915) om krav på installationer för alternativa drivmedel dels att 7–9 §§ ska ha följande lydelse, dels att det ska införas sex nya paragrafer, 7 a–7 e och 8 a §§, av följande lydelse. Den myndighet som regeringen Den eller de myndigheter som bestämmer (tillsynsmyndigheten) regeringen bestämmer utövar till- utövar tillsyn över att denna lag syn över att denna lag och före- och föreskrifter som har meddelats skrifter som har meddelats i an- i anslutning till lagen följs. slutning till lagen följs, dock inte i fråga om tankstationer för väte. När det gäller tankstationer för väte utövas tillsyn över att denna lag och föreskrifter som har med- delats i anslutning till lagen följs av den kommun som utövar tillsyn (2010:1011) om brandfarliga och 7 a § ska fullgöras av den nämnd som utövar tillsyn enligt lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor. Om en kommun har ingått avtal med en annan kommun enligt 26 § lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor om att de uppgifter som kommunen har enligt den lagen helt eller delvis ska utföras av den andra kommunen, får den tillsyn som avses i 7 a § utföras av den andra kommunen. En kommun får ingå avtal med organ för bedömning av överens- 765/2008 av om krav för ackreditering och mark- nadskontroll i samband med salu- föring av produkter och upphä- vande av förordning (EEG) nr 339/93 och enligt lagen (2011:791) om ackreditering och teknisk kon- troll om att det ackrediterade organet ska bistå kommunen i de 7 a–7 c §§. Den myndighet som utövar till- syn över installationer för över- föring av alternativa drivmedel till fartyg i fråga om de delar av in- stallationen som är fast monterade på fartyg eller medföljer fartyg vid färd får överlåta uppgiften att utöva tillsyn till en fysisk eller Regeringen eller den myndighet meddela föreskrifter om de krav som ska uppfyllas för att över- låtelse ska få ske. Den myndighet som utövar tillsyn förelägganden som behövs för får besluta de förelägganden som tillsynen och för att de som om- behövs för tillsynen och för att de fattas av tillsynen ska fullgöra sina som omfattas av tillsynen ska full- skyldigheter enligt denna lag och göra sina skyldigheter enligt denna enligt föreskrifter som har med- lag och enligt föreskrifter som har delats i anslutning till lagen. meddelats i anslutning till lagen. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. får ta ut avgifter för ärendehandläggning och för tillsynen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådana avgifter. Om en näringsidkare inte läm- enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 6 § tillämpas marknadsföringslagen (2008:486), med undantag av bestämmelserna i 29–36 §§ om marknadsstörningsavgift. anses vara väsentlig enligt Den myndighet som utövar tillsyn får ta ut avgifter för ärendehandläggning och för tillsynen. Regeringen eller den myndighet eller kommun som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådana avgifter. Denna lag träder i kraft . 2016/17:207 2.2 Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Härigenom föreskrivs att 1 § marknadsföringslagen (2008:486) ska ha följande lydelse. Denna lag har till syfte att främja konsumenternas och näringslivets intressen i samband med marknadsföring av produkter och att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. Bestämmelser om marknadsföring finns bl.a. i –lagen (1992:1672) om paketresor, –tobakslagen (1993:581), –lotterilagen (1994:1000), –sjölagen (1994:1009), –lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, –lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet, –lagen (1996:1118) om marknadsföring av kristallglas, –lagen (1999:158) om investerarskydd, –lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster, –lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, –prisinformationslagen (2004:347), –lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler, –försäkringsavtalslagen (2005:104), –lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, –lagen (2006:484) om franchisegivares informationsskyldighet, –lagen (2010:510) om lufttransporter, –radio- och tv-lagen (2010:696), –alkohollagen (2010:1622), –konsumentkreditlagen (2010:1846), –lagen (2011:914) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt, –lagen (2013:1054) om marknadsföring av modersmjölksersättning och tillskottsnäring, –lagen (2014:1344) med kompletterande bestämmelser till EU:s tåg-, fartygs- och busspassagerarförordningar, –lagen (2015:671) om alternativ tvistlösning i konsumentförhållanden, – lagen (2015:953) om kollek- – lagen (2015:953) tivtrafikresenärers rättigheter, och – lagen (2015:953) om förmed- – lagen (2015:953) om förmed- – lagen (2016:915) om krav på Senaste lydelse 2017:341. installationer för alternativa driv- Prop. 2016/17:207 medel. Denna lag träder i kraft . 2016/17:207 3 Ärendet och dess beredning Lagen (2016:915) om krav på installationer för alternativa drivmedel och förordningen (2016:917) om krav på installationer för alternativa driv- medel genomför och rådets direktiv /94/EU av om utbyggnad av infrastrukturen för alternativa bränslen i de delar som direktivet kräver författningsreglering, jfr propo- sitionen Gemensamma standarder vid utbyggnad av infrastrukturen för alternativa drivmedel (prop. 2015/16:186). Inom utarbetades –2017 en prome- moria med förslag till de ändringar i den nämnda lagen och förordningen som krävs bl.a. för att ange vilka myndigheter som ska utöva tillsyn över att lagen och förordningen följs. Promemorians lagförslag finns som Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna finns som bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i Närings- departementet (dnr N2017/472/MRT). Synpunkter har under hand in- hämtats från Föreningen sjöfart på förslaget i avsnitt 6. har tillstyrkt förslaget. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådet lämnade förslagen utan Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. I förhållande till lagråds- remissen har vissa språkliga ändringar gjorts. 4 Behov av att reglera tillsynen trädde lagen (2016:915) om krav på installa- tioner för alternativa drivmedel och förordningen (2016:917) om krav på installationer för alternativa drivmedel i kraft. genomför och rådets direktiv /94/EU om ut- byggnad av infrastrukturen för alternativa bränslen i de delar som direk- tivet kräver författningsreglering. Direktivet kräver också att medlems- staterna tar fram nationella handlingsprogram för bl.a. utbyggnaden av infrastrukturen för alternativa drivmedel. att anta ett sådant handlingsprogram. Bestämmelserna i lagen och förordningen innebär att installationer för alternativa drivmedel ska uppfylla vissa angivna internationella standard- er i syfte att underlätta utbyggnaden av infrastrukturen för alternativa drivmedel och på så sätt öka användandet av dessa drivmedel, med det primära syftet att minimera drivmedels negativa effekter på miljön. Lagen ger också en rätt för regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet att vid tank- stationer tillhandahålla information om enhetspriser för andra relevanta Lagen och förordningen trädde i kraft , i enlighet med kraven i direktivet. Varken i lagen eller i förordningen anges vilka myndigheter som ska Prop. 2016/17:207 utöva tillsyn över att lagen och förordningen följs. Frågan om vilka myn- digheter som ska utöva tillsyn togs inte heller upp i förarbetena till lagen (jfr prop. 2015/16:186) eller i den promemoria som låg till grund till förslaget i propositionen och där även ett förslag till förordningsreglering redovisades. Lagen innehåller inte heller några påföljder för överträdelser av vissa av bestämmelserna i lagen eller förordningen. Enligt förordningen ska kraven att uppfylla standarderna tillämpas första gången i fråga om installationer som tas i bruk eller förnyas efter . Direktivet innehåller inte några bestämmelser om att medlemsstaterna ska utse tillsynsmyndigheter, och inte heller anges i direktivet att medlemsstaterna ska införa några sanktioner för det fall bestämmelserna inte följs. Det gäller dock som allmän princip inom att medlemsstaterna ska vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för att ska kunna tillämpas och som krävs för att den ska få full effekt. I normalfallet krävs att det utövas något slags tillsyn, och att det finns rättsmedel att ta till för tillsynsmyndigheterna om bestämmelserna inte följs. Enligt 8 § lagen om krav på installationer för alternativa drivmedel får tillsynsmyndigheten besluta de förelägganden som behövs för tillsynen och för att de som omfattas av tillsynen ska fullgöra sina skyldigheter. Ett beslut får enligt lagen förenas med vite. Det får därmed anses vara förutsatt att det också ska utses tillsynsmyndigheter. I promemorian föreslås vilka myndigheter som ska utöva tillsyn över de olika delarna av lagen respektive förordningen. Enligt promemorian kräver utpekandet av tillsynsmyndigheter för vissa delar av tillsynen stöd i lag. I övrigt föreslås i promemorian att tillsynsmyndigheterna ska anges i förordning. Det bör således anges vilka myndigheter som ska utöva tillsyn över att lagen och förordningen följs. Det behöver också anges vilka påföljder som ska gälla för det fall föreskriven information om enhetspriser inte lämnas. 2016/17:207 5 Kommuner ska utöva tillsyn över att standarder för tankstationer för väte följs Regeringens förslag: Den kommunala nämnd som utövar tillsyn enligt lagen om brandfarliga och explosiva varor ska utföra tillsyn över att tankstationer för väte uppfyller kraven enligt lagen och förordningen om krav på alternativa drivmedel. Om en kommun med stöd av lagen om brandfarliga och explosiva varor har träffat avtal med en annan kommun om att de uppgifter som kommunen har enligt den lagen helt eller delvis ska utföras av den andra kommunen, får den andra kommunen även utföra tillsynen enligt lagen och förordningen om krav på installationer för alternativa drivmedel. En kommun ska få sluta avtal med ackrediterade organ om att det ackrediterade organet ska bistå kommunen i kommunens tillsynsuppgifter. Avtalet ska inte få omfatta uppgifter som innefattar myndighetsutövning. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås inte någon möjlighet att avtala med ackrediterade organ att bistå kommunerna vid tillsynen. Remissinstanserna: Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), Trafikanalys, , och tillstyrker förslaget. och ifrågasätter om inte tillsynen blir bättre om den koncentreras till en myndighet. kommun uppger att förslaget kommer att medföra en liten ökning i belastning för kommunen men också att förslaget medför samordningsvinster. Kommuner och Landsting (SKL) avstyrker förslaget på så sätt att förslaget om möjligt bör arbetas in i lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor, förkortad LBE, eller åtminstone bör utformas i likhet med den lagen. Till exempel anser SKL att det behövs stöd från en samordnande nationell myndighet, vilket även och MSB anser. MSB och föreslår att kommunernas uppgift ska omfatta tankstationer för alla drivmedel som är att anse som brandfarliga enligt LBE. SKL, och Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) föreslår som alternativ eller komplettering till kommunernas tillsyn att systemet med ackreditering används. Övriga remissinstanser som har yttrat sig, däribland , och kommun har inga invändningar mot eller synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag Enligt 3 § lagen (2016:915) om krav på installationer för alternativa drivmedel får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om krav på installationer för överföring av alternativa drivmedel till fordon och fartyg och om vilken renhetsgrad väte ska ha i sådana installationer. I förordningen (2016:917) om krav på installa- tioner för alternativa drivmedel anges vilka standarder som ska uppfyllas när det gäller laddningspunkter för elfordon, landströmsförsörjning till fartyg, vätes renhetsgrad och när det gäller anslutningsdon till motorfordon för tankning av väte. När det gäller tillsyn över tankstationer för väte föreslås i promemorian att denna tillsyn ska utföras av den kommun som utför tillsyn över just den anläggningen enligt lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor, förkortad LBE. Promemorians förslag utgår från den i promemorian föreslagna principiella utgångspunkten att tillsyn bör utövas av de respektive myndigheter som har tillsyn över eller på annat sätt har uppgifter som rör de aktuella anläggningarna, även om syftet med den tillsynen i de flesta fall är att kontrollera säkerheten hos anläggningarna, dvs. ett annat syfte än det mer användar- och konsumentinriktade syftet med den aktuella regleringen. Ur ett helhetsperspektiv bör det enligt promemorian för det allmänna vara effektivast att tillsynen över en anläggning utövas av den kommun som redan utövar tillsyn över anläggningen enligt LBE. En kommun som redan utövar tillsyn över en anläggning har kunskap om den som bör kunna vara av visst värde även när det gäller tillsynen enligt lagen och förordningen om krav på installationer för alternativa drivmedel. Eftersom tillsynen i praktiken bör kunna göras enligt de båda lagstiftningarna hålls därmed även kostnaderna nere såväl för det allmänna som för innehavaren av anläggningen till skillnad från om tillsynen till exempel skulle utföras av någon annan myndighet med ansvar för att utöva tillsyn över samtliga olika typer av installationer enligt lagen och förordningen om krav på installationer för alternativa drivmedel. Remissutfallet är delat när det gäller frågan om den i promemorian principiella utgångspunkten är den mest lämpliga eller resurseffektiva. Flera av de berörda remissinstanserna tillstyrker således uttryckligen förslaget eller har inga invändningar mot det. Ett par av remissinstanserna uppger att tillsynen enligt lagen om krav på installationer för alternativa drivmedel kommer att genomföras i samband med tillsyn enligt LBE. Flera remissinstanser ifrågasätter dock samordningsvinsterna och även effektiviteten med att sprida ut tillsynen på kommunerna. SKL och avstyrker förslaget och anser att frågan behöver utredas vidare eftersom förslaget leder till högre kostnader för kommunerna. SKL anser att förslaget bör omarbetas så att det utformas mer likt bestämmelserna i eller till och med arbetas in i den lagen. SKL och de två sistnämnda räddningstjänstförbunden anser också att den expertkunskap som den nya lagstiftningen kräver inte finns naturligt hos samtliga kommuner, och att det därför krävs stöd av en samordnande nationell myndighet. Lagen och förordningen om krav på installationer för alternativa drivmedel utgör en helt ny lagstiftning som rör flera trafikslag och flera olika typer av drivmedel, och berör frågor som ligger på flera olika myndigheter, jfr prop. 2015/16:186 s. 13–15. Eftersom syftet med bestämmelserna om krav på installationer för alternativa drivmedel i princip är ett helt annat än det säkerhetsmässiga syfte som gäller den befintliga regleringen ledde detta till att kraven placerades i en ny lag och inte i de olika befintliga regleringarna. Det är därmed inte aktuellt att placera bestämmelserna i som SKL i första hand efterfrågar. Ett annat synsätt bör dock enligt regeringen gälla när det gäller vilka myndigheter som ska utöva tillsyn. Om tillsynen skulle utföras av en och samma myndighet, skulle det kräva att den myndigheten behöver upparbeta helt ny expertis och kunskap om anläggningar som myndigheten annars aldrig besöker eller utövar tillsyn över. Detta skulle också innebära att anläggningar skulle behöva ta emot tillsynsbesök e.d. av ytterligare en myndighet jämfört med . För anläggningsinnehavarna bör därför förslaget att tillsynen ska utövas av den kommun som redan utför tillsyn över anläggningen enligt LBE medföra den effektivaste lösningen. De nya kraven innebär förvisso att kommunerna kommer att behöva öka sin kompetens för att t.ex. tillgodogöra sig den nya lagstiftningen, något som kan vara mer ingripande för mindre kommuner. Eftersom tillsynen dock bör kunna samordnas rent praktiskt med tillsynen enligt LBE bör den sammantagna kostnaden för samhället och anläggningsinnehavarna i stort dock bli lägst med den valda lösningen. Det ska också noteras att det är ytterst få kommuner som berörs. Behövs stöd av samordnande myndighet? Som flera remissinstanser påpekar kompletteras kommunernas uppgifter enligt LBE av att t.ex. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, förkortad MSB, har till uppgift att samordna tillsynsmyndigheternas verksamhet och hjälpa dem i deras arbete med tillsynen och av att MSB har rätt att meddela föreskrifter. I promemorian föreslås inte någon sådan stödjande uppgift för någon myndighet eller någon sådan omfattande föreskriftsrätt som finns i LBE. Det är också oklart om det behövs något sådant stöd eller några sådana föreskrifter enligt den nu aktuella lagstiftningen utöver de föreskrifter om tillsyn som tillsynsmyndigheterna får meddela enligt förslaget i promemorian. Regeringen kommer att beakta remissinstansernas synpunkter i den fortsatta beredningen av de förordningsändringar som föreslås i promemorian och som bl.a. innehåller bestämmelser om uppgifter för andra myndigheter. Kommunala nämnder ska utöva tillsynen Som föreslås i promemorian bör uppgiften att utöva tillsyn fullgöras av samma kommunala nämnd som utför uppgifterna enligt LBE. Om en kommun har utnyttjat möjligheten enligt 26 § LBE att låta en annan kommun utföra tillsynsuppgifterna enligt den lagen, bör den andra kommunen även utföra tillsynen enligt lagen och förordningen om krav på installationer för alternativa drivmedel. Lagen bör tills vidare enbart omfatta tankstationer för väte Förslaget i promemorian innebär att kommunerna ska utöva tillsyn över tankstationer för väte. MSB och anser dock att inte enbart tankstationer för väte bör omfattas av tillsynen, utan kommunerna bör utöva tillsyn över alla tankstationer som hanterar sådana drivmedel som är att anse som brandfarliga enligt LBE. Syftet med detta är att kunna beakta såväl befintliga som kommande alternativa drivmedel utan att behöva ändra i lagstiftningen. När det gäller alternativa drivmedel som är att anse som brandfarliga enligt LBE innehåller direktivet i den nuvarande formen endast standar- der för tankstationer för väte. Direktivet innehåller dock i artikel 6 även hänvisningar till bilaga II om standarder för metangas (LNG och CNG), men i dessa delar finns inga angivna standarder som ska följas och följaktligen finns inget krav att utöva tillsyn. Det vore i och för sig som MSB och uppger lämpligt att den föreslagna regleringen anpassas till direktivet så att även framtida införanden i direktivet av krav på tankstationer för andra brandfarliga alternativa drivmedel än väte automatiskt faller inom ramen för kommunernas tillsyn, eftersom kommunerna har ansvaret för tillsynen för samtliga brandfarliga drivmedel enligt LBE. I promemorian föreslås dock inte att tillsynen ska omfatta annat än tankstationer för väte. Ett utökande av tillsynen till att gälla t.ex. alla tankstationer som tillhandahåller alternativa drivmedel som också är att anse som brandfarliga enligt LBE skulle komma att påverka en stor mängd kommuner, eftersom tankstationer för metangas för fordon finns i många kommuner. Endast av samtliga kommunala remissinstanser har efterfrågat en sådan utökning av de kommunala uppgifterna. Regeringen anser således att beredningsunderlaget för att göra tillsynsansvaret mer generellt inte är tillräckligt. För det fall kommissionen skulle utnyttja sin möjlighet att föra in standarder för metangas ska en genomförandetid gälla, vilket innebär att det inte av tidsskäl är nödvändigt att redan nu förbereda lagen för tankstationer för andra alternativa drivmedel än väte. Regeringen anser således att kommunernas tillsynsansvar tills vidare bör begränsas till tankstationer för väte. Ackrediterade organ ska kunna bistå kommunerna vid tillsynen Swedac föreslår som alternativ eller komplettering till kommunernas tillsyn att systemet med ackreditering används. SKL hänvisar till att ackrediterade organ utför kontroller av krav i föreskrifter som har meddelats med stöd av LBE och att kommunerna därefter enbart behöver följa upp att dessa kontroller är gjorda. Därmed behöver kommunerna enligt SKL och Swedac inte upprätthålla nödvändig kompetens, vilket håller nere kostnaderna.