prop · H403139 · 2017-03-21 00:00:00 — Därefter ska personen friges, om det inte har kommit in en begäran om en åtgärd som avses i 1.23 § lagen (1957:668) om utlämning för brott, 2.1 kap. 2 § lagen (2011:1165) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder, 3.25 c eller 25 d § lagen (1972:260) om internationellt samarbete rö- rande verkställighet av brottmålsdom, 4.5 a eller 5 b § lagen (1963:193) om samarbete med , Fin- land, och angående verkställighet av straff m.m., 5.8 § lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling, om framställningen kommer från en dansk myndighet, 6.6 § lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt, 7.6 § lagen (2002:329) om samarbete med Internationella brottmåls- domstolen, 8.1 kap. 3 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder, eller 9.3 kap. 15 § lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen. En svensk polisman får, i avvaktan på en framställning om en sådan åtgärd som avses i 4 kap. 19 § lagen (2000:562) om internationell rätts- lig hjälp i brottmål, ta i beslag föremål som har omhändertagits enligt 9 § första stycket 2, enligt de förutsättningar som gäller för en mot- svarande åtgärd enligt eller annan lag eller författ- ning. Paragrafen motsvarar 8 § i den gamla lagen. förarbeten finns i prop. 1999/2000:64 s. 169 f., prop. 2003/04:7 s. 220, prop. 2010/11:158 s. 161, prop. 2013/14:110 s. 611 f. och prop. 2014/15:29 s. 212. 11 § Utländska tjänstemän som utför gränsöverskridande övervakning eller förföljande får bara använda tjänstevapen i nödvärnssituationer. De får inte bereda sig tillträde till bostäder eller andra platser som inte är tillgängliga för allmänheten. Paragrafen motsvarar 11 § första stycket andra och tredje meningarna i den gamla lagen. förarbeten finns i prop. 1999/2000:64 s. 171 och prop. 2013/14:110 s. 612. 12 § beslutar om gränsöverskridande övervakning och förföljande in på svenskt territorium. Säkerhetspolisen får besluta om gränsöverskridande övervakning inom den verksamhet som den be- driver. eller Säkerhetspolisen får i ett enskilt fall över- lämna ett ärende om gränsöverskridande övervakning till Kustbevak- ningen. En framställning eller anmälan från en utländsk myndighet om gräns- överskridande övervakning in på svenskt territorium ska göras till Polis- myndigheten. Om framställningen eller anmälan avser sådan övervak- ning inom den verksamhet som Säkerhetspolisen bedriver, får den i stäl- let göras till Säkerhetspolisen. Andra kontakter med anledning av gränsöverskridande övervakning eller förföljande in på svenskt territorium ska äga rum direkt mellan de utländska tjänstemännen och , Säkerhetspolisen eller . Paragrafen motsvarar 15 § i den gamla lagen. I 15 § tredje stycket i den gamla lagen anges att andra kontakter med anledning av gränsöverskridande övervakning eller förföljande in på svenskt territorium ska äga rum direkt mellan de utländska tjänste- männen och berörd svensk myndighet. På Lagrådets inrådan klargörs nu att de myndigheter som avses är , och . En av myndigheterna kan vara berörd åt gången. Någon ändring i sak är inte avsedd. förarbeten finns i prop. 1999/2000:64 s. 172 och prop. 2013/14:110 s. 612 f. 13 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om opera- tivt samarbete enligt . 2016/17:139 Paragrafen, som är ny, är en upplysningsbestämmelse som anger att det kan finnas ytterligare bestämmelser i förordning eller myndighetsföre- skrifter. Operativt samarbete enligt avtalet med 1 § Danska polismän får fortsätta ett i påbörjat förföljande över en landsgräns in på svenskt territorium, om förföljandet avser en person som har upptäckts på bar gärning när han eller hon begår en gärning som hör under allmänt åtal enligt svensk och dansk rätt. De får även fortsätta ett förföljande av en person som har avvikit från ett frihetsberövande på grund av brott eller, i den mån utlämning till kan komma i fråga enligt lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling, ett annat frihetsberövande. Ett förföljande ska genomföras på de villkor som i övrigt framgår av 2 kap. 4–6 §§. Danska polismän får på svenskt territorium på Öresundsförbindelsen även inleda ett förföljande som avses i första stycket. De ska i ett sådant fall anhålla om bistånd av . Vid ett förföljande enligt denna paragraf har danska polismän de be- fogenheter och den rätt att använda tjänstevapen som framgår av 2 kap. 8, 9 och 11 §§. Paragrafen behandlar förföljanden som utförs av danska polismän. Första stycket reglerar gränsöverskridande förföljande över Öresunds- förbindelsen in i och motsvarar 10 § första stycket i den gamla lagen. I förhållande till den gamla lagen förtydligas när ett sådant för- följande får genomföras. Någon ändring i sak är inte avsedd. Första meningen är utformad efter synpunkter från Lagrådet. Liksom i 2 kap. 4 § anges att ett förföljande får fortsätta bl.a. om förföljandet avser en person som har upptäckts på bar gärning när han eller hon begår en gär- ning av ett visst slag. Till skillnad från i lagrådsremissen används alltså inte uttryckssättet på bar gärning i färd med att begå en gärning. Andra stycket reglerar förföljande som inleds på svenskt territorium på Öresundsförbindelsen och motsvarar 10 § andra stycket i den gamla lagen. Tredje stycket reglerar befogenheter och vapenanvändning. I den gamla lagen framgår befogenheterna och rätten att använda tjänstevapen av 10 § första stycket första meningen och 11 § första stycket andra och tredje meningarna. förarbeten finns i prop. 1999/2000:64 s. 170 f. och prop. 2013/14:110 s. 612. Vissa ingripanden på Öresundsförbindelsen 2 § Danska polismän har på svenskt territorium på Öresundsförbindel- sen samma befogenheter att ingripa mot hot mot den allmänna ord- ningen och säkerheten som en svensk polisman har enligt lag eller annan Vid ett sådant ingripande får de bara använda tjänstevapen i Prop. 2016/17:139 nödvärnssituationer. Om en dansk polisman vidtar en åtgärd enligt första stycket, ska Polis- myndigheten underrättas. Åtgärden får pågå tills Polis- myndigheten övertar genomförandet eller begär att den ska avbrytas. Paragrafen motsvarar 9 § och 11 § första stycket tredje meningen i den gamla lagen. förarbeten finns i prop. 1999/2000:64 s. 170 f. och prop. 2013/14:110 s. 612. 3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om opera- tivt samarbete enligt avtalet med . Paragrafen, som är ny, är en upplysningsbestämmelse som anger att det kan finnas ytterligare bestämmelser i förordning eller myndighetsföre- skrifter. Operativt samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet Initiativ till samarbete enligt Prümrådsbeslutet 1 § Regeringen, och Säkerhetspolisen får begära bistånd från en myndighet i en annan stat enligt artikel 17 i Prümråds- beslutet. Biståndet får inte lämnas av en särskild insatsgrupp. Det kan bestå av inrättandet av gemensamma patruller eller genomförandet av andra gemensamma insatser där utländska tjänstemän deltar. Paragrafen, som är ny, behandlar vilka svenska myndigheter som får be- gära bistånd enligt artikel 17 i Prümrådsbeslutet och vad biståndet kan bestå av. Den behandlas i avsnitt 7.1. I första stycket anges att regeringen, och Säkerhets- polisen får begära bistånd från en myndighet i en annan stat enligt artikel 17 i Prümrådsbeslutet. Vilka krav som ska vara uppfyllda för att bistånd ska få begäras framgår av 3 §. Möjligheten att begära bistånd gäller i förhållande till de stater som valt att tillämpa artikel 17 i Prümrådsbeslutet. Vilken utländsk myndighet som en begäran ska göras till och vilka utländska myndigheter som bi- stånd kan begäras från bestäms av respektive stat. Enligt andra stycket första meningen får biståndet inte lämnas av en särskild insatsgrupp, med vilket avses samma sak som i Atlasrådsbeslutet (se kommentaren till 4 §). Samarbete med sådana grupper får alltså bara ske enligt artikel 18 i Prümrådsbeslutet eller artikel 3 i Atlasrådsbeslutet. I andra stycket andra meningen anges att biståndet kan bestå av in- rättandet av gemensamma patruller eller genomförandet av andra gemen- insatser där utländska tjänstemän deltar. gemensamma patruller är en form av gemensamma insatser, och att en gemensam insats är en insats som genomförs tillsammans med en eller flera andra stater och innefattar att utländska tjänstemän agerar på Förutom gemensam patrullering kan det t.ex. röra sig om stöd vid större händelser eller spaning. Vid samarbetet kan utländska tjänstemän ges polisiära befogenheter i (se 10 §). 2 § Regeringen och får vid större evenemang och liknande viktiga händelser, katastrofer och allvarliga olyckor som har gränsöverskridande verkningar begära bistånd från en myndighet i en annan stat enligt artikel 18 i Prümrådsbeslutet. Biståndet kan bestå av tjänstemän eller utrustning. Paragrafen, som är ny, behandlar vilka svenska myndigheter som får be- gära bistånd enligt artikel 18 i Prümrådsbeslutet och vad biståndet kan Den behandlas i avsnitt 7.1. I första stycket anges att regeringen och får begära bistånd från en myndighet i en annan stat enligt artikel 18 i Prümråds- Vilka krav som ska vara uppfyllda för att bistånd ska få begäras framgår av 3 §. Möjligheten att begära bistånd gäller i förhållande till de stater som Vilken utländsk myndighet som en begäran ska göras till och vilka utländska myndigheter som bistånd kan begäras från bestäms av respektive stat. Biståndet kan begäras vid större evenemang och liknande viktiga hän- delser, katastrofer och allvarliga olyckor som har gränsöverskridande Bistånd kan i dessa situationer begäras även enligt artikel 17 Det är dock bara om bistånd begärs enligt artikel 18 i rådsbeslutet som det enligt beslutet finns en skyldighet för den andra staten att tillmötesgå begäran. Av andra stycket framgår att biståndet kan bestå av tjänstemän eller Till skillnad från bistånd enligt artikel 17 i Prümrådsbeslutet behöver biståndet inte innebära att utländska tjänstemän deltar i insatser på svenskt territorium. Till skillnad från vid samarbete enligt den artikeln saknas det vidare möjlighet att ge utländska tjänstemän polisiära befo- genheter (se 10 §). 3 § Bistånd enligt artiklarna 17 och 18 i Prümrådsbeslutet får begäras om det är lämpligt och för att förebygga, förhindra eller upptäcka brotts- lig verksamhet eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Paragrafen, som är ny, behandlar krav för att bistånd enligt Prümråds- beslutet ska få begäras. Den behandlas i avsnitt 7.1. Enligt paragrafen gäller ett lämplighetskrav för att bistånd ska få be- Den myndighet som överväger att begära bistånd ska beakta att den svenska polisen som huvudregel ska klara av sitt uppdrag på egen hand och att möjligheten att begära bistånd är avsedd som ett komple- ment, främst för situationer där polisen kan utföra sitt uppdrag på ett sätt genom internationell samverkan. att rättssäkerhet och kvalitet inte ska försämras om samarbete Frågan om lämplighetskravet är uppfyllt ska avgöras utifrån förhåll- andena i det enskilda fallet. Omständigheter som måste beaktas är t.ex. vilket slags situation det rör sig om, vilket bistånd som skulle begäras, behovet av samarbete, tillgängliga nationella resurser, och förutsättning- arna för ett rättssäkert och effektivt samarbete. Lämplighetskravet gäller även när bistånd ska begäras enligt artikel 18 i Prümrådsbeslutet. Det måste dock beaktas att den artikeln generellt sett tar sikte på händelser av större format, som dessutom har gränsöver- skridande verkningar. Vid sådana händelser framstår det ofta som rimligt att samarbeta med utländska myndigheter. Det måste också beaktas att utländska tjänstemän inte kan ges polisiära befogenheter vid samarbete enligt artikel 18. Rättssäkerhetsaspekter gör sig därför inte gällande på samma sätt som när bistånd ska begäras enligt artikel 17 i rådsbeslutet. Enligt paragrafen gäller också att bistånd bara får begäras för att före- bygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Begreppen ska tolkas utifrån rådsbeslutet. Det förra begreppet avser situationer där det ännu inte finns konkreta misstankar om att ett visst brott har begåtts (se prop. 2010/11:129 s. 110). Det senare begreppet innefattar bl.a. att övervaka den allmänna ordning- en och säkerheten och att ingripa när störningar, t.ex. brott, har inträffat (se prop. 2009/10:177 s. 18). Uttrycket omfattar i det här sammanhanget även åtgärder vid olyckshändelser och katastrofer men däremot inte ut- redning av brott, dvs. utredning av konkreta brott. Initiativ till samarbete enligt Atlasrådsbeslutet 4 § Regeringen, och Säkerhetspolisen får begära bistånd från en särskild insatsgrupp i en annan stat enligt artikel 3 i Atlasrådsbeslutet. Biståndet ska lämnas till en svensk särskild insatsgrupp och kan bestå av utrustning, expertis eller genomförandet av operationer där utländska tjänstemän agerar i en stödfunktion. Paragrafen, som är ny, behandlar vilka svenska myndigheter som får be- gära bistånd enligt Atlasrådsbeslutet och vad biståndet kan bestå av. Den behandlas i avsnitt 8.1. I första stycket anges att regeringen, och Säkerhets- polisen får begära bistånd från en utländsk särskild insatsgrupp enligt artikel 3 i Atlasrådsbeslutet. Med en särskild insatsgrupp avses en brotts- bekämpande enhet som har hanteringen av krissituationer som special- uppgift (se artikel 2 a i rådsbeslutet). Vilka krav som ska vara uppfyllda för att bistånd ska få begäras framgår av 5 och 6 §§. Möjligheten att begära bistånd gäller i förhållande till de stater som valt att tillämpa rådsbeslutet. Vilken utländsk myndighet som en begäran ska göras till och vilka utländska myndigheter som bistånd kan begäras från bestäms av respektive stat. I andra stycket anges att biståndet ska lämnas till en svensk särskild insatsgrupp och att det kan bestå av utrustning, expertis eller genomför- andet av operationer där utländska tjänstemän agerar i en stödfunktion. Vid operationer kan utländska tjänstemän ges polisiära befogenheter i (se 10 §). 5 § För att eller Säkerhetspolisen ska få begära bi- stånd enligt artikel 3 i Atlasrådsbeslutet krävs att regeringen har lämnat sitt medgivande. och Säkerhetspolisen ska samråda med varandra innan regeringens medgivande begärs. Regeringens medgivande behövs inte i brådskande fall som kan inne- bära fara för människors liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendom. eller Säkerhetspolisen ska i ett sådant fall underrätta regeringen om att bistånd har begärts. Den myndighet som begärt biståndet ska även underrätta den andra myndig- heten om det. Regeringen ska pröva om beslutet att begära bistånd ska undanröjas eller bestå. Paragrafen, som är ny, behandlar krav på regeringens medverkan när eller Säkerhetspolisen begär bistånd enligt Atlasråds- Den behandlas i avsnitt 8.1. Av första stycket framgår att och Säkerhetspolisen som huvudregel måste ha regeringens medgivande för att få begära Myndigheterna ska alltså göra en framställning om medgivande Om regeringen lämnar sitt medgivande kan bistånd Begäran får då inte vara mer omfattande eller avse andra befogenheter för utländska tjänstemän än som omfattas av med- Av samma stycke framgår även att och Säkerhetspolisen ska samråda med varandra innan regeringens med- Av andra stycket följer att regeringens medgivande inte behövs i brådskande fall som kan innebära fara för människors liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendom. även om det i det enskilda fallet inte går att konstatera en konkret och omedelbar fara för människors liv eller hälsa eller för omfattande för- störelse av egendom. Det räcker att det med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet finns anledning att räkna med en viss akut risk av det Så kan t.ex. vara fallet när polisen har indikationer på att ett omfattande terroristattentat är under förberedande men inte kan bedöma om attentatet kommer att ske inom de närmaste timmarna eller Av bestämmelsen följer att eller Säkerhetspolisen ska underrätta regeringen om en begäran om bistånd har gjorts utan regeringens medgivande. myndighet som begärt biståndet ska även underrätta den andra myndig- heten om det. Regeringen ska pröva om beslutet att begära bistånd ska undanröjas eller bestå. Att bistånd begärts utan regeringens medgivande hindrar inte att ett samarbete påbörjas. avbrytas om regeringen beslutar att polisens begäran om bistånd ska 6 § Bistånd enligt artikel 3 i Atlasrådsbeslutet får begäras om det är lämpligt och för att förhindra eller på annat sätt ingripa mot en handling som kan utgöra brott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Paragrafen, som är ny, behandlar krav för att bistånd enligt Atlasråds- beslutet ska få begäras. Den behandlas i avsnitt 8.1. Enligt paragrafen gäller ett krav på lämplighet för att bistånd ska få begäras. Bedömningen ska göras utifrån samma utgångspunkter som vid bistånd enligt Prümrådsbeslutet (se kommentaren till 3 §). Vid bedöm- ningen ska beaktas om stöd kan begäras från Försvarsmakten enligt lagen (2006:343) om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämp- ning. Att stöd kan begäras enligt den lagen utesluter dock inte att det kan vara lämpligt att i stället eller dessutom begära bistånd enligt Atlasråds- beslutet. Enligt paragrafen får bistånd begäras för att förhindra eller på annat sätt ingripa mot en handling som kan utgöra brott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Detta överensstämmer med vad som gäller för att polisen ska få begära stöd från Försvarsmakten enligt lagen om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning. Samarbete kan ske inte bara vid angrepp som kan konstateras utgöra terroristbrott utan också när det är oklart om den aktuella handlingen utförs med det särskilda uppsåt som krävs för att det ska röra sig om ett sådant brott. Samarbete kan alltså ske om det är fråga om en sådan gärning som avses i 3 § lagen om straff för terroristbrott och gärningen allvarligt kan skada en stat eller mellanfolklig organisation. I likhet med insatser enligt lagen om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning kan biståndet avse bl.a. att avvärja ett överhängande angrepp eller att begränsa skadeverkningar vid en pågående attack. 7 § Regeringen, och Säkerhetspolisen får överlåta förvaltningsuppgifter till andra stater vid samarbete enligt Prümråds- beslutet och Atlasrådsbeslutet. Uppgifterna får i de fall som avses i 10 § innefatta myndighetsutövning. Paragrafen, som är ny, innehåller ett bemyndigande enligt 10 kap. 8 § regeringsformen att överlåta förvaltningsuppgifter till andra stater. Den behandlas i avsnitten 7.2 och 8.2. Enligt paragrafen får regeringen, och Säkerhets- polisen överlåta förvaltningsuppgifter till andra stater vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet. Förvaltningsuppgifterna ska vara av ett sådant slag som kan utföras vid samarbete enligt råds- besluten. Enligt paragrafen får uppgifterna innefatta myndighetsutövning bara i de fall som avses i 10 §. 8 § Innan ett samarbete enligt Prümrådsbeslutet eller Atlasrådsbeslutet påbörjas ska en överenskommelse om samarbetet ingås med den andra staten. Överenskommelsen får ingås av regeringen eller, efter reger- ingens bestämmande, av eller Säkerhetspolisen. En överenskommelse som innebär att utländska tjänstemän ska delta i samarbete i ska avse en särskild insats som är klart avgränsad och reglera 1.det särskilda syftet med samarbetet, 2.vilket bistånd den utländska myndigheten ska ge, 3. och plats samarbetet ska genomföras, 4.vilka utländska tjänstemän som ska delta, 5.hur ledning ska utövas, 6.vilka befogenheter utländska tjänstemän ska ha, och 7.vilka vapen och vilken annan liknande utrustning utländska tjänste- män ska få inneha. Paragrafen, som är ny, behandlar överenskommelser om samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet. Den behandlas i avsnitten 7.3 och 8.3. Av första stycket framgår att ett samarbete enligt Prümrådsbeslutet eller Atlasrådsbeslutet ska föregås av en överenskommelse med den andra staten, och att överenskommelsen får ingås av regeringen, Polis- myndigheten eller Säkerhetspolisen. och Säkerhets- polisens möjlighet att ingå överenskommelsen är enligt 10 kap. 2 § regeringsformen beroende av ett bemyndigande från regeringen. Vilken utländsk myndighet som företräder den andra staten och som överens- kommelsen ska ingås med bestäms av den staten. Andra stycket innehåller en särreglering för överenskommelser som innebär att utländska tjänstemän ska delta i samarbete i , dvs. överenskommelser som inte endast innebär att utrustning ställs till svenskt förfogande. En överenskommelse av det aktuella slaget får inte vara av generell karaktär utan ska i stället avse en särskild insats som är klart avgränsad. Överenskommelsen ska vidare reglera vissa frågor. Den ska reglera det särskilda syftet med samarbetet, vilket bistånd den utländska myndigheten ska ge, och plats samarbetet ska genomföras, vilka utländska tjänstemän som ska delta, hur ledning ska utövas, vilka befogenheter utländska tjänstemän ska ha och vilka vapen och vilken annan liknande utrustning de ska få inneha. Behöriga tjänstemän och ledning 9 § Utländska tjänstemän får delta i samarbete enligt Prümråds- beslutet och Atlasrådsbeslutet om de är lämpliga för uppgiften och an- ställda vid en samverkande myndighet. Tjänstemännen ska stå under ledning av eller Säker- hetspolisen. Paragrafen, som är ny, reglerar vilka utländska tjänstemän som får delta i samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet och vad som ska gälla beträffande ledning. Paragrafen behandlas i avsnitten 7.4, 7.5, 8.4 och 8.5. För att en utländsk tjänsteman ska få delta i ett samarbete ska tjänstemannen enligt första stycket vara lämplig för uppgiften och anställd vid en samverkande myndighet. Frågan om lämplighetskravet är uppfyllt får avgöras utifrån tjänstemannens utbildning och erfarenhet, innefattande hans eller hennes uppgifter i hemstaten, och vilka uppgifter tjänstemannen skulle ges vid samarbetet. Lämplighetskravet för sådana tjänstemän som ska delta aktivt i samarbetet, tilldelas polisiära befogen- heter och ha samma rätt som svenska polismän att använda vapen är högre än lämplighetskravet för andra utländska tjänstemän. tjänstemännen ska kunna betraktas som lämpliga för deltagande måste de bl.a. ha tillräckligt goda språkkunskaper för att kunna kommunicera med svenska polismän och med allmänheten samt känna till de regler och arbetsmetoder som tillämpas av svensk polis. Vilka utländska tjänstemän som ska delta i ett samarbete får avgöras efter samråd med den samverkande myndigheten. eller Säkerhetspolisen ska genom kontakter med den samverkande myndig- heten kontrollera att tjänstemännen är lämpliga för uppgiften. Utländska tjänstemän ska enligt andra stycket stå under ledning av eller Säkerhetspolisen. Ledningen ska kunna gestalta sig på olika sätt vid olika typer av samarbete. Om de utländska tjänste- männen ska agera som en sammanhållen enhet är det t.ex. naturligt att de leds av ett eget befäl och genom befälet ges ett uppdrag med vissa ramar och begränsningar. Vid alla samarbeten gäller att eller Säkerhetspolisen ska kunna följa och lämna instruktioner för utländska tjänstemäns agerande, t.ex. deras befogenhetsanvändning, och att åtgärder ska stämmas av med och rapporteras till myndigheten. Om en pågående åtgärd, t.ex. ett gripande, rapporteras måste myndigheten ta ställning till åtgärden. 10 § Utländska tjänstemän får ges polisiära befogenheter vid gemen- samma insatser enligt artikel 17 i Prümrådsbeslutet och vid operationer enligt artikel 3 i Atlasrådsbeslutet.