prop · H40389 · 2017-02-07 00:00:00 — För behandling av personuppgifter som fler än ett fåtal personer har åtkomst till, s.k. gemensamt tillgängliga uppgifter, finns det särskilda bestämmelser i lagen (3 kap. 1–15 §§). Huruvida uppgifter har gjorts gemensamt tillgängliga eller inte är av betydelse när det gäller möjligheten att medge vissa andra i lagen utpekade myndigheter direktåtkomst till personuppgifter i den brottsbekämpande verksamheten. Vad gäller gemensamt tillgängliga uppgifter innehåller lagen även andra begränsande bestämmelser för att värna den personliga integriteten, bl.a. sökbegränsningar. Slutligen ska nämnas att den nya polisdatalagen innehåller bestäm- Prop. 2016/17:89 melser om ett fåtal register som regleras särskilt, bl.a. register över DNA- profiler, fingeravtrycks- eller signalementsregister, och penningtvättsregister (4 kap.), bestämmelser om behandling av personuppgifter vid för forensiska ändamål (5 kap.) samt bestämmelser om behandling av personuppgifter i Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet (6 kap.). I polisdataförordningen (2010:1155) finns kompletterande föreskrifter om sådan behandling av personuppgifter som omfattas av polisdatalagen. Vid sidan av polisdatalagen finns det andra författningar som reglerar behandling av personuppgifter inom polisen. Några av dessa är s.k. registerförfattningar och innehåller uteslutande bestämmelser om behandling av personuppgifter, medan andra endast innehåller ett fåtal sådana bestämmelser, t.ex. om ett visst register. Bestämmelser om behandling av personuppgifter finns i vapenlagen, lagen om belastningsregister, lagen om misstankeregister, lagen om internationellt polisiärt samarbete, lagen om Schengens informationssystem, lagen om passagerarregister, efterlysningskungörelsen (1969:293), passförordningen (1979:664) och förordningen (1997:903) om register över förelägganden av ordningsbot. För behandling av personuppgifter gäller kustbevakningsdatalagen (2012:145) som trädde i kraft . Lagen reglerar, med några få undantag, all behandling av personuppgifter i operativa verksamhet, dvs. både brottsbekämpande och annan operativ verksamhet. I 2 kap. 10 § finns en grundläggande bestämmelse som kräver att personuppgifter ska behandlas på ett sådant sätt att det klart framgår om behandlingen rör brottsbekämpning eller annan operativ verksamhet. Lagen gäller i stället för personuppgiftslagen, men innehåller hänvisningar till vissa bestämmelser i personuppgiftslagen som ska tillämpas vid behandling av personuppgifter enligt lagen (2 kap. 1 och 2 §§). Som exempel kan nämnas personuppgiftslagens bestämmelser om definitioner och om förhållandet till offentlighetsprincipen. Kustbevakningsdatalagen är uppbyggd på i princip samma sätt som polisdatalagen. De ändamål för vilka personuppgifter får behandlas är indelade i primära och sekundära ändamål. De primära ändamålen avser behandling av personuppgifter för att tillgodose de behov som finns inom . De primära ändamålen för den brottsbekämpande verksamheten anges uttömmande i 3 kap. 2 §. Enligt denna paragraf får personuppgifter behandlas om det behövs för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller beivra brott, eller fullgöra de förpliktelser som följer av internationella åtaganden. De sekundära ändamålen är aktuella när personuppgifter som får behandlas i brottsbekämpande verksamhet lämnas ut till andra myndigheter eller organisationer för dessas behov. Enligt de sekundära ändamålen, som anges i 3 kap. 3 §, får behandling av person- 2016/17:89 uppgifter ske när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksamhet hos , , , , och , eller hos utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation. Sådan behandling får vidare ske om det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i annan verksamhet hos för utredning och beslut i ärenden som rör vattenföroreningsavgift eller tillsyn och kontroll enligt lag eller förordning. Sådan behandling av personuppgifter får även ske om det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i en annan myndighets verksamhet, om enligt lag eller förordning är skyldig att bistå myndigheten med viss uppgift, eller om informationen tillhandahålls inom ramen för myndighetsöverskridande samverkan mot brott. Uppgifter som behandlas för ett primärt ändamål får även behandlas om det är nödvändigt för att tillhandahålla information till och regeringen samt, i den utsträckning skyldighet att lämna uppgifter följer av lag eller förordning, till annan. I ett enskilt fall får personuppgifter som behandlas för ett primärt ändamål även behandlas för att tillhandahålla information för något annat ändamål, under förutsättning att ändamålet inte är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in (finalitetsprincipen). Kustbevakningsdatalagen innehåller också bestämmelser om behandling av känsliga personuppgifter (2 kap. 7 §). Lagen innehåller vidare särskilda bestämmelser om i vilka fall utlämnande av personuppgifter får ske till och Europol, polismyndighet eller åklagarmyndighet i en stat som är ansluten till , utländsk kustbevakning eller tullmyndighet inom Europeiska samarbetsområdet (3 kap. 6 § första och andra styckena). Uppgifter får vidare lämnas ut till utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som har tillträtt efter godkännande (3 kap. 6 § tredje stycket). Det finns även särskilda bestämmelser om under vilka förutsättningar personuppgifter som omfattas av sekretess får lämnas ut till svenska myndigheter (3 kap. 7 §). Lagen innehåller också bestämmelser om elektroniskt utlämnande av (2 kap. 8 §), tillgång till samt bevarande och gallring av personuppgifter (2 kap. 3 § respektive 3 kap. 4 och 5 §§ samt 4 kap. 8–14 §§). Personuppgiftslagens regler om skadestånd och rättelse gäller vid behandling med stöd av kustbevakningsdatalagen. I fråga om överklagande hänvisas till överklaganderegler i personuppgiftslagen. Ändringar i lagen om En ny beskrivning av den brottsbekämpande verksamhet som inte avser utredning av ett Regeringens förslag: Den beskrivning av underrättelse- verksamhet och arbete med att förebygga brottslighet som finns i lagen om medverkan i brottsutredningar ska ersättas av en bestämmelse om att verksamheten omfattar att förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet som avses i 1 § första stycket Någon särskild bestämmelse om att får bedriva spaning ska inte längre finnas. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens Promemorians förslag är något annorlunda utformat. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över Skälen för regeringens förslag: I lagen (1997:1024) om medverkan i brottsutredningar finns vissa bestämmelser om den verksamhet som bedrivs inom (se avsnitt Enligt lagen får under vissa förutsättningar delta i får, på begäran av åklagare, medverka i förundersökningar avseende vissa typer av brott som har koppling till Medverkan kan även omfatta åklagarens utredning av brott innan förundersökning har inletts, s.k. förutredning. får vidare på egen hand bedriva s.k. förenklade brottsutred- Några sådana förenklade utredningar förekommer dock inte i Utöver detta brottsutredande arbete bedrivs inom skattebrottsenheten också ett brottsbekämpande arbete som inte avser utredning av konkreta Bestämmelser om den verksamheten finns i 6 § lagen om medverkan i brottsutredningar. I 6 § första stycket 1 finns ett allmänt stadgande om att får bedriva spaning. I 6 § första stycket 2 anges att får bedriva verksamhet som består i att samla, bearbeta och analysera information för att klarlägga om brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas och som inte utgör Enligt andra stycket ska också verka för att förebygga brottslighet. Den verksamhet som regleras i 6 § ska omfatta brottslighet som avses i 1 § första stycket, dvs. bokföringsbrott och vissa andra särskilt angivna brott. Bestämmelsen i 6 § första stycket 2 avser den del av skattebrotts- enhetens verksamhet som benämns underrättelseverksamheten. verksamhet utförs med anledning av misstankar om pågående brottslig verksamhet som inte kan konkretiseras, eller allmänna misstankar om I underrättelseverksamheten samlas information in från Bland annat erhålls information från öppna källor och andra myndigheter eller genom tips som inkommer till skattebrottsenheten. Informationen kan bearbetas och ligga till grund för analyser när det gäller förväntad eller pågående brottslighet. verksamheten är i huvudsak att ta fram underlag för vilken inriktning en verksamhet ska ha eller för att initiera konkreta brottsutredningar. Kunskap som genereras inom underrättelseverksamheten lämnas vidare till andra brottsbekämpande myndigheter, andra verksamheter inom och andra myndigheter. Det kan nämnas att är en av de myndigheter som ingår i den myndighetsgemensamma sats- ningen mot organiserad brottslighet och deltar i styrnings- och lednings- funktionerna för det myndighetsgemensamma arbetet. i samarbetet både genom den brottsbekämpande verksamheten och De uppgifter som kan bidra med kan tillsammans med de andra myndigheternas uppgifter bilda ett underlag för de samverkande myndigheterna som kan vara avgörande för vilka prioriteringar, inriktningar och insatser som görs mot organise- Av 23 kap. 1 § följer att det ska inledas förunder- sökning så snart det kan antas att ett visst brott har begåtts. arbetet skiljer sig från en brottsutredning bl.a. genom att de misstankar om begången brottslighet som finns i underrättelseverksamheten inte har konkretiserats så mycket att de avser ett visst brott. Det har därför inte varit aktuellt att inleda en förundersökning. Med hjälp av underrättelse- verksamhet kan dock upptäckas att ett visst brott har begåtts och arbetet kan därför leda till att det görs en brottsanmälan och att förundersökning Uttrycket ”samla, bearbeta och analysera information för att klarlägga om brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas” har tidigare förekommit i flera lagar som rör behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamheter för att definiera begreppet underrättelse- I ett antal sådana lagar har dock begreppet underrättelse- I lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet, polisdatalagen (2010:361) och kustbevakningsdatalagen (2012:145) har i stället införts bestäm- melser om behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. Med detta avses den brottsbekäm- pande verksamhet som inte direkt kan knytas till en brottsutredning. Arbetet är inte inriktat på en redan begången individualiserad brottslig gärning, se propositionen Integritet och effektivitet i polisens brottsbe- kämpande verksamhet (prop. 2009/10:85 s. 102 och 318). åsyftas arbete med insamling, bearbetning och analys av information för att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet när det ännu inte finns konkreta misstankar om att ett visst brott har begåtts, dvs. vanligtvis kallas underrättelseverksamhet (s. 318). förhindra och upptäcka brottslig verksamhet används numera även i polislagen (1984:387) för att beskriva polisens arbetsuppgifter. För att få en samstämmig reglering kring beskrivningen av de arbets- uppgifter som de brottsbekämpande myndigheterna ägnar sig åt bör regleringen i lagen om medverkan i brottsutredningar moderniseras och anpassas till den terminologi som används i författ- ningar som rör andra brottsbekämpande myndigheter och som även föreslås användas i den nya skattebrottsdatalagen (se avsnitt 9.10.2). 2016/17:89 Regeringen anser därför att uttrycket förebygga, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet bör användas för att beskriva den brottsbekämpande verksamhet som skattebrottsenheten utför utöver att delta i förundersökningar och förutredningar. Verksamheten omfattar det som regleras i 6 § första stycket 2 och andra stycket lagen om medverkan i brottsutredningar, dvs. arbete som består i att samla, bearbeta och analysera information för att klarlägga om brottslig verksamhet har utövats eller kan komma att utövas och som inte utgör förundersökning enligt 23 kap. samt att förebygga brottslighet. Det nya sättet att beskriva skattebrottsenhetens verksamhet innebär inte någon förändring av arbetsuppgifter. anges i 6 § första stycket 1 lagen om medverkan i brottsutredningar att får bedriva spaning. Spaning kan ingå som en arbetsmetod både inom ramen för en förundersökning och i arbete för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. Någon särskild bestämmelse om att får bedriva spaning är enligt regeringens mening inte nödvändig för att spaning ska få förekomma. Någon särskild bestämmelse om detta finns inte heller längre i t.ex. polislagen. Regeringen föreslår därför att det i fortsättningen inte längre ska anges i lagen att får bedriva spaning. Till följd av den ändrade lydelsen i 6 § föreslår regeringen även att rubriken ovanför paragrafen ändras, så att den stämmer bättre överens med paragrafens lydelse. I sammanhanget kan framhållas att även andra verksamheter inom , vid fullgörandet av sitt uppdrag, kan delta i arbete som syftar till att motverka brottslighet. Sådant arbete omfattas inte av regleringen i den nu aktuella lagen. Förslaget genomförs genom en ändring i 6 § lagen om medverkan i brottsutredningar. Regeringens förslag: I uppräkningen över de brott som brottsbekämpande verksamhet omfattar ska göras ett tillägg för bedrägeribrott, om gärningen har samband med verk- samhet enligt lagen om förfarandet vid skattereduktion för hushålls- Den hänvisning till brott enligt folkbokföringslagen som görs i uppräkningen ska tas bort. Promemorians förslag: Överensstämmer inte med regeringens I promemorian föreslås att det införs en bestämmelse om att brottsbekämpande verksamhet omfattar brott enligt bestämmelser om annan verksamhet som ligger inom I promemorian finns inget förslag om att hänvisningen till brott enligt folkbokföringslagen ska tas bort. Remissinstanserna: ser positivt på att möjlig- heten för åklagare att dra nytta av specialistkompetens genom att anlita biträde av vid verkställande av förunder- påpekar att detta emellertid kan innebära att åklagare blir förundersökningsledare i fler utredningar och anser att förslagets genomslag i detta avseende bör undersökas under det fortsatta arbetet med lagstiftningen. att vid vissa av de brott där det kan bli aktuellt att anlita myndigheten, intar ställning som målsägande, vilket påverkar i vilken mån bör anlitas. Skälen för regeringens förslag: I 1 § första stycket lagen om Skatte- verkets medverkan i brottsutredningar görs en uppräkning över de brott som verksamhet enligt lagen omfattar. brotten avser brott enligt skattebrottslagen (1971:69) och vissa andra särskilt angivna typer av brott som har koppling till Vid införandet av lagen ansågs att även annan brottslighet än skattebrottslighet kan ha sådant samband med skatte- myndigheternas verksamhet att det är mest naturligt att skattemyndig- heten utför förundersökningen. Som exempel framhölls bokföringsbrott och vissa andra brott som föll inom skattemyndighetens verksamhets- område, se propositionen medverkan i brottsutredningar, m.m. (prop. 1997/98:10 s. 47 f.). Brott som omfattas av uppräk- ningen i bestämmelsen är bl.a. bokföringsbrott, brott mot låneförbuden i aktiebolagslagen (2005:551) och överträdelse av näringsförbud. I paragrafens andra stycke ges en möjlighet för åklagare att anlita biträde av vid brottsutredningar som avser även andra brott än de som anges i första stycket. får medverka vid under- sökning av sådana andra brott om det föreligger särskilda skäl. bestämmelsens tillkomst anfördes att skattebrottsenheterna bör kunna biträda åklagare även vid förundersökning av andra slags brott än de särskilt uppräknade, om det är lämpligt med hänsyn till brottets beskaffenhet och dess samband med t.ex. misstänkt skattebrottslighet s. 48). Den verksamhet inom skattebrottsenheten som syftar till att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, den s.k. underrättelseverksamheten, samt sådana förenklade brotts- utredningar som får utföra på eget initiativ ska dock omfatta sådana särskilt uppräknade brott som framgår av första stycket. Eftersom den lagstiftning som anger omfattningen av brottsbekämpande verksamhet hänvisar till vissa specifika brott kan den behöva ändras i takt med förändringar i andra regelverk. Ett av de brott som inte omfattas av uppräkningen i lagen, och som nämns i promemorian, är bedrägeribrott med koppling till bestäm- melserna om skattereduktion för hushållsarbete, de s.k. ROT- och RUT- Om någon uppsåtligen lämnar felaktiga uppgifter i en begäran om utbetalning enligt lagen (2009:194) om förfarandet vid skattereduk- tion för hushållsarbete kan bestämmelser om bl.a. bedrägeri aktualiseras, se propositionen Ett enklare system för skatte- reduktion för hushållsarbete (prop. 2008/09:77 s. 58). samband med en felaktig begäran om utbetalning enligt dessa bestäm- melser har ett sådant klart samband med verksamhet att det enligt regeringens mening bör omfattas av lagens bestämmelser. verket medverkar med stöd av 1 § andra stycket lagen om medverkan i brottsutredningar vid förundersökning avseende sådana brott på begäran av åklagare. även bör ha möjlighet att bedriva underrättelseverksamhet som avser Prop. 2016/17:89 bedrägeribrottslighet mot ROT- och RUT-systemet. därför enligt regeringens mening omfattas av den aktuella bestämmelsens första stycke. Med anledning av remissvar kan framhållas att det är åklagaren som avgör i vilken mån bör medverka i en förundersökning. I promemorian föreslås en generell reglering, som ska täcka in alla typer av brott enligt bestämmelser om verksamhet som ligger inom ansvarsområde. Bestämmelsen är snäv till sin språkliga utformning och tar enligt ordalydelsen sikte på brott som regleras i lagstiftning som rör verksamhetsområde. Bedrägeribrott mot ROT- och RUT-systemet är den enda typ av brott som nämns i promemorian som ett sådant brott som skulle omfattas av bestämmelsen. Den föreslagna bestämmelsen kan dock medföra tolkningssvårigheter och oklara gränser för omfattningen av skattebrottsenhetens verksamhet. Regeringen anser att det föreligger oklarheter kring vilken ytterligare typ av brottslighet som är avsedd att träffas av promemorians förslag. Mot den bakgrunden bedömer regeringen att det i detta sammanhang inte finns skäl att frångå den lagstiftningsmodell med en uppräkning av brott som används i lagen. Regeringen föreslår därför att det görs ett tillägg för brott enligt 9 kap. 1–3 §§ och 11 § , om gärningen har samband med verksamhet enligt lagen om förfarandet vid skattereduktion för hushållsarbete. Därmed kommer bedrägeribrott som är hänförliga till ROT- och RUT- avdragen att omfattas. De paragrafer i som det hänvisas till omfattar olika grader av bedrägeribrott samt försök, förberedelse och stämpling till bedrägeribrott. Det kan framhållas att det finns möjlighet för åklagaren att begära biträde vid förundersökningar som omfattar även andra typer av brott, om det föreligger särskilda skäl enligt 1 § andra stycket lagen om medverkan i brottsutredningar. Regeringen avser vidare att återkomma till frågan om brottskatalogen för brottsbekämpande verksamhet ska avse fler typer av brott. tillkomsten av lagen om medverkan i brottsutredningar anges i 1 § att verksamheten omfattar brott enligt folkbokföringslagen (1991:481). Eftersom den särskilda straffbestämmelsen i 43 § folkbokföringslagen numera har upphävts (se prop. 2012/13:120 s. 114 f.) och någon annan straffbestämmelse inte finns i den lagen bör hänvisningen till brott enligt folkbokföringslagen tas bort. Förslaget genomförs genom en ändring i 1 § punkten 4 lagen om medverkan i brottsutredningar. 8.3 Lagen får ett nytt namn Regeringens förslag: Lagen om medverkan i brottsutredningar ska benämnas lagen om brottsbekämpande verksamhet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över 2016/17:89 Skälen för regeringens förslag: Den verksamhet som regleras i lagen om medverkan i brottsutredningar bedrivs inom skattebrottsenheten, som har inrättats för att fullgöra de brottsbekämpande uppgifter som lagen reglerar. Lagen omfattar inte endast medverkan i förundersökningar utan även bl.a. att bedriva underrättelseverksamhet. För att lagens rubrik ska stämma bättre överens med den verksamhet som lagen omfattar anser regeringen att lagens namn bör ändras i enlighet med promemorians förslag. Regeringen föreslår därför att lagen ska benämnas lagen om brottsbekämpande verksamhet. Som även anges i avsnitt 8.1 omfattar inte lagen sådant arbete som sker inom andra verksamheter inom när dessa deltar i arbete som syftar till att motverka brottslighet. 9En ny lag om behandling av personuppgifter i brottsbekämpande verksamhet 9.1Det behövs ny lagstiftning Regeringens förslag: En ny lag ska införas som ersätter lagen om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har några invändningar mot att en ny lag införs. Flera remissinstanser, däribland , , och , påpekar behovet av att regleringen av behandling av personuppgifter för brottsbekämpande myndigheter harmoniseras och att det behöver skapas förutsättningar för ett effektivt samarbete mellan dessa myndigheter. Skälen för regeringens förslag Den lagstiftning som reglerar möjligheten att behandla personuppgifter inom brottsbekämpande verksamhet ser ut på samma sätt som när verksamheten påbörjades. Lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar utformades med den tidigare polisdatalagen (1998:622) som förebild, se propositionen Behandling av personuppgifter i skattemyndighetens brottsutredande verksamhet, m.m. (prop. 1998/99:34 s. 31 f.). har författningarna om behandling av personuppgifter för flera andra brottsbekämpande myndigheter genomgått en modernisering. Bland annat har en ny polisdatalag (2010:361) och en kustbevakningsdatalag (2012:145) införts. Informationshantering utgör en central del i brotts- En väl utnyttjad informationsteknik är av stor betydelse och en förutsättning för myndighetens möjligheter att bedriva sin brottsbekämpande verksamhet på ett effektivt sätt. måste informationshanteringen ske med respekt för enskildas personliga integritet. Ett effektivt brottsbekämpande arbete förutsätter att de berörda myndigheterna har goda möjligheter att samla in, bearbeta och utbyta information av olika slag. Samarbetet mellan myndigheter har blivit allt viktigare i det brottsbekämpande och brottsutredande arbetet. För att arbetet ska bli framgångsrikt krävs att det går att dra nytta av den samlade kunskapen om brott som finns både inom den egna myndigheten och hos andra brottsbekämpande myndigheter. Riksdag och regering har vid upprepade tillfällen understrukit vikten av ett väl fungerande samarbete mellan de brottsbekämpande myndigheterna. behöver liksom andra myndigheter medverka i samverkan mellan brottsbekämpande myndigheter som grundar sig på uppdrag från regeringen. Den ökade samverkan mellan framför allt brottsbekämpande myndigheter underlättas kraftigt av att dessa myndigheters registerförfattningar stämmer överens när det gäller hur personuppgifter får behandlas och lämnas ut. Den allmänna utgångspunkten bör vara att hanteringen av personuppgifter inom det brottsbekämpande området i är enhetlig oavsett på vilken myndighet detta arbete ankommer. På det sättet blir det också enklare för myndigheterna att samarbeta i fråga om informationsteknik och på ett kostnadseffektivt sätt tillgodogöra sig de fördelar som tekniken kan ge.