prop · H403200 · 2017-06-01 00:00:00 — En annan nyhet är att all- mänheten ska få den information som avses i artikel 6.2 elektroniskt via minst en central portal eller lättillgängliga kontaktpunkter på lämplig förvaltningsnivå. Det införs dessutom en ny tidsram som anger att den berörda allmänheten i vart fall ska få på sig att komma in med synpunkter på miljökonsekvensbeskrivningen (artikel 6.7). Krav på tillståndsmyndighetens bedömning och motivering Ändringarna i artikel 8 och införandet av en ny artikel 8 a syftar till att tydliggöra hur synpunkter och underlag om projektets miljöpåverkan ska integreras i beslut att meddela tillstånd eller inte. Enligt artikel 8 a.1 ställs krav på att ett beslut om att bevilja tillstånd ska innehålla en motiverad slutsats om projektets betydande miljöpåverkan, alla miljövillkor som bifogas beslutet, en beskrivning av projektets särdrag eller planerade åtgärder för att undvika, förebygga eller minska och om möjligt kompensera betydande negativ miljöpåverkan samt i tillämpliga fall kontrollåtgärder. I ett beslut om att avslå en tillståndsansökan ske de huvudsakliga skälen till avslaget anges (artikel 8 a.2). Enligt en ny artikel 9 a ska medlemsstaterna se till att den eller de ansva- riga myndigheterna fullgör de skyldigheter som följer av direktivet på ett objektivt sätt (och inte ger upphov till en situation som kan leda till in- tressekonflikt). Av samma bestämmelse följer att oförenliga funktioner ska skiljas åt när skyldigheterna enligt direktivet fullgörs (om den ansva- riga myndigheten även är exploatör). Ändringsdirektivet innebär att rapporteringskrav införs (se ändringarna i artikel 12.2). Rapportering ska göras var sjätte år . Samordnade eller gemensamma förfaranden Krav om samordnade eller gemensamma förfaranden införs i förhållande till det s.k. art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet. Uppföljning, kontrollförfaranden och sanktioner Slutligen har det införts krav på övervakning och kontrollåtgärder. Med- lemsstaterna ska se till att försiktighets- och kompensationsåtgärder genomförs och ska besluta om förfaranden avseende kontroll av betydan- de negativ miljöpåverkan i syfte att kunna vidta lämpliga åtgärder för att begränsa denna. Enligt en ny artikel 10 a ska medlemsstaterna även fast- ställa regler för sanktioner vid överträdelser av de nationella bestäm- melser som antas enligt direktivet. Århuskonventionen trädde i kraft . är part till kon- ventionen . Konventionen vilar på princip 10 i Riodeklarationen om miljö och utveckling, som antogs vid om miljö och utveckling i . Denna princip anger att miljöfrågor hanteras bäst när alla berörda medborgare deltar på lämplig nivå. På det nationella planet ska, enligt principen, varje individ ha skälig tillgång till den miljöinfor- mation som finns hos offentliga organ, inklusive information om farliga material och verksamheter i deras samhällen och det ska ges möjlighet att delta i beslutsprocessen. Stater ska underlätta och uppmuntra folkligt medvetande och deltagande genom att se till att information finns lätt åt- komlig. Tillgång till effektiva juridiska och administrativa procedurer inklusive rättsmedel för upprättelse och gottgörelse ska erbjudas. I konventionen förklaras att ett tillfredsställande miljöskydd är väsent- ligt för människors välbefinnande och för deras åtnjutande av grundläg- gande mänskliga rättigheter. Varje människa har rätt att leva i en miljö som är förenlig med hälsa och välbefinnande men har också en skyldig- het att, både ensam och tillsammans med andra, skydda och förbättra miljön för nuvarande och kommande generationer. För att kunna hävda denna rättighet och fullgöra denna skyldighet anger konventionen att medborgarna måste ha tillgång till miljöinformation, rätt att delta i be- slutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. Konven- tionens bestämmelser utgör en minimistandard för rättigheterna. Enligt konventionen har icke-statliga organisationer som främjar miljöskydd och som uppfyller de krav som uppställs i nationell rätt en särskilt viktig roll och de tillerkänns därför samma rättigheter som den berörda allmän- heten i övrigt. Konventionen bygger på tre grundprinciper som brukar kallas konven- tionens tre pelare: –Allmänhetens rätt att ta del av miljöinformation som finns hos myn- digheter. –Allmänhetens rätt att delta i beslutsprocesser som har inverkan på miljön. – Allmänhetens tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. ökade uppmärksamheten på miljöfrågor. Flera länder, däribland , antog lagstiftning för kontroll av föroreningar. I Sve- rige trädde miljöskyddslagen (1969:387) i kraft . Miljöskyddslagen innehöll bestämmelser om ett administrativt kontrollsystem med till- stånds- och tillsynsrutiner. Detta system innebar ökade möjligheter att väga samman allmänna och enskilda intressen. I första hand var lagstift- ningen inriktad på kontroll av stora punktkällor. Sedan miljöskyddslagen trädde i kraft har kraven på det beslutsunderlag som ska finnas vid till- ståndsprövningar succesivt skärpts vad gäller underlagets omfattning och kvalitet. Krav på att en ansökan om tillstånd till miljöfarlig verksamhet skulle innehålla en beskrivning av miljöeffekterna av de störningar som verk- samheten kunde medföra infördes i miljöskyddslagen. infördes också krav på samråd med myndigheter och enskilda som kunde ha ett intresse i saken. Enligt praxis som hade utvecklats med stöd av för- arbetsuttalanden till lagen (1987:12) om hushållning med naturresurser m.m., förkortad NRL, krävdes enligt 4 kap. NRL att konsekvenserna för miljön skulle framgå av en ansökan som skulle prövas av regeringen. Bestämmelser om miljökonsekvensbeskrivningar infördes i ett nytt 5 kap. i NRL (prop. 1990/91:90. s. 170 f.). fördes liknande be- stämmelser in i flera andra lagar, bl.a. miljöskyddslagen och väglagen (1971:948). Genom bestämmelser om samråd och miljökonsekvensbe- skrivningar har arbetet med att ta fram underlag inför tillståndspröv- ningar blivit alltmer formaliserat. Krav på miljökonsekvensbeskrivningar vid planläggning infördes först i samband med genomförandet av SMB-direktivet. Det ansågs emellertid ligga i sakens natur att även konsekvenserna för miljön borde vägas in i de lämplighetsbedömningar som gjordes vid planläggning enligt PBL (prop. 1990/91:90 s. 166). 5.1Miljöbalkens bestämmelser om miljökonsekvensbeskrivningar och miljöbedömningar Med förändrades de svenska bestämmelserna om miljökon- sekvensbeskrivningar påtagligt. I syfte att genomföra MKB-direktivet och Esbokonventionen infördes i bestämmelser om förfaran- det vid miljökonsekvensbedömningar och innehållet i miljökonsekvens- beskrivningar. Sedan trädde i kraft finns be- stämmelserna om miljökonsekvensbeskrivningar i huvudsak i 6 kap. och i förordningen (1998:905) om miljökonsekvensbeskriv- ningar. Sedan ikraftträdande har bestämmelserna ändrats bland annat för att genomföra SMB-direktivet. Det finns utanför ett antal lagar som reglerar verksamheter Prop. 2016/17:200 och åtgärder som påverkar miljön (sektorslagar). na och åtgärderna är sådana projekt som omfattas av MKB-direktivet, varför det ställs krav på att även de ska bli föremål för tillståndsprövning och en bedömning av deras påverkan på miljön. Som utgångspunkt gäller för dessa verksamheter som de är reglerade i andra lagar. och sektorslagarna gäller således parallellt. Den myn- dighet som prövar en ansökan om tillstånd eller motsvarande godkänn- ande enligt en sektorslag ska dock vid prövningen tillämpa endast när det anges särskilt i sektorslagen (prop. 1997/98:90 s. 143 f.). Följande författningar hänvisar helt eller delvis till 6 kap. : –lagen (1962:627) om vissa åtgärder för utnyttjande av vattenkraft vid krig m.m. –lagen (1966:314) om kontinentalsockeln –väglagen (1971:948) –lagen (1977:439) om energiplanering –lagen (1978:160) om vissa rörledningar –lagen (1983:293) om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamn –lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet –lagen (1985:620) om vissa torvfyndigheter (lagen har i prop. 2015/16:178 föreslagits upphöra att gälla ) –strålskyddslagen (1988:220) –minerallagen (1991:45) –lagen (1992:1140) om ekonomiska zon –lagen (1995:1649) om byggande av järnväg –ellagen (1997:857) –lagen (1998:814) med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning –naturgaslagen (2005:403) –(2010:900). 5.2Tidigare ändringar av bestämmelser på området Regeringen beslutade att ge en parlamentariskt sammansatt kommitté i uppdrag att utvärdera tillämpningen av miljöbal- ken och lämna förslag till nödvändiga reformer (dir. 1999:109). Kom- mittén tog namnet (M 1999:03). Miljöbalkskom- mittén hade i uppdrag att undersöka möjligheterna att effektivisera och förenkla miljöprövningen utan att åsidosätta hälso- och miljöskyddskra- ven. lämnade i betänkandet En effektivare miljö- prövning (SOU 2003:124) förslag till ändringar i 6 kap. som syftade till att åstadkomma ett mer flexibelt system för miljökonsekvens- bedömning samt ett enklare förfarande för miljökonsekvensbeskrivning- ar. Med utgångspunkt i förslag genomfördes vissa ändringar i 6 kap. som trädde i kraft (prop. 2004/05:129, bet. 2004/05:MJU15, rskr. 2004/05:312). att samrådet så långt som möjligt skulle genomföras inom ramen för en 2016/17:200 samrådsprocess. Skyldigheten för att besluta om en verk- samhets eller åtgärds miljöpåverkan inskränktes till att enbart gälla verk- samheter och åtgärder som inte omfattades av bilaga 1 till förordningen (1998:905) om miljökonsekvensbeskrivningar (numera 3 § första stycket förordningen). De specificerade kraven på vad en miljökonsekvensbe- skrivning ska innehålla begränsades till att enbart gälla för verksamheter och åtgärder som skulle antas medföra betydande miljöpåverkan. Slutli- gen förtydligades roll i att vägleda verksamhetsutövaren avseende miljökonsekvensbeskrivningens inriktning och omfattning. gjordes vissa förtydligande ändringar i nu gällande 6 kap. 13 och 16 §§ (jfr prop. 2012/13:17, bet. 2012/13:MJU4, rskr. 2012/13:155). Ändringarna föranleddes av ett behov av att förtydliga genomförandet av SMB-direktivet. tillkom en paragraf, 6 kap. 4 a § , för att ge- nomföra de krav på samråd som följer av det s.k. Seveso III-direktivet (och rådets direktiv /18/EU av om åtgärder för att förebygga och begränsa faran för allvarliga olycks- händelser där farliga ämnen ingår och om ändring och senare upp- hävande av rådets direktiv /82/EG). Ett nytt 6 kap. i Regeringens förslag: Det nuvarande 6 kap. ska upphävas och ersättas av ett nytt 6 kap. med en ny rubrik och en ny disposition. Flera av bestämmelserna ska föras in oförändrade med endast språk- liga och redaktionella ändringar. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En övervägande majoritet av de remissinstanser som yttrar sig är positiva till eller har inte några synpunkter på att det nuvarande 6 kap. ersätts med ett nytt med en ny rubrik och en ny disposi- Mark- och miljödomstolen vid anser att processuella bestämmelser bör placeras i fjärde avdelning och inte i 6 kap. och att MKB-direktivets regler borde kunna införlivas på ett mer integrerat sätt i . förslaget innehåller bestämmelser med en alltför hög detaljeringsgrad och bedömer att en sådan detaljstyrning kommer leda till längre ledtider och högre kostnader för företagen. AB ifrågasätter om det finns behov av en helt ny struktur och terminologi samt detaljerade förfaranderegler och anser att det finns en risk att tilläm- pande myndigheter uppfattar de omfattande förändringarna som en kommuner och landsting och Avfall har an- gett att de inte delar den bild av tillämpningen av bestämmelserna om miljöbedömning av planer och program i 6 kap. som Natur- vårdsverket ger i rapporten en hållbar stadsutveckling (rapport anser att fler bestämmelser bör placeras i lag eftersom förordningsbestämmelser tenderar att glömmas bort. Skälen för regeringens förslag De senaste ändringarna i MKB-direktivet ska vara genomförda i med- lemsstaternas lagstiftning . Genomförandet av de tillkommande kraven i direktivet bör kunna leda till en ökad harmonise- ring av medlemsstaternas bestämmelser på området och en tydligare och mer enhetlig bedömning av miljöeffekter i samband med tillståndspro- cesser. Av ändringsdirektivets ingress framgår att ändringarna bl.a. syftar till att förbättra miljöskyddet och kvaliteten på miljökonsekvensbedöm- ningsförfarandet som resurseffektiviteten ska öka och en håll- bar tillväxt i unionen stödjas. Flera av ändringarna föranleder en översyn av det svenska regelverket som rör miljöbedömningar för verksamheter och åtgärder. I svensk rätt har MKB-direktivet framför allt genomförts i 6 kap. mil- jöbalken. I 6 kap. finns dock även bestämmelser om miljö- bedömningar av planer och program som genomför SMB-direktivet. Eftersom dessa regler är tätt sammankopplade med varandra finns det skäl att i samband med översynen av de bestämmelser som rör verksam- heter och åtgärder även se över den del av kapitlet som rör planer och program. Vikten av ett tydligt och ändamålsenligt regelverk Regelverket om miljöbedömningar för planer och program samt verk- samheter och åtgärder bör vara utformat på ett sätt som bidrar till ett högt miljöskydd och skapar förutsättningar för att miljökvalitetsmålen ska kunna nås. Regelverket bör även ge allmänheten möjlighet till insyn och medverkan i miljöprocesserna. Närboende och intresseorganisationer har kunskap som kan bidra till ett allsidigt underlag som bättre belyser miljö- effekter inför planläggnings- eller prövningsmyndighetens beslut. Lika viktigt i sammanhanget är att regelverket kan bidra med förutsägbara villkor för näringslivet och till att tillgängliga resurser kan användas på ett effektivt sätt. Ett regelverk som motsvarar alla dessa krav skapar för- utsättningar för en tydlig och ändamålsenlig tillämpning som bidrar med största möjliga miljönytta. Samhällsplanering är ett instrument som påverkar alla miljökvalitets- mål. I samhällsplaneringen sätts ramarna för kommande verksamheter och olika allmänna intressen och politiska mål vägs mot varandra. Ge- nom att integrera miljöaspekter i planer och program skapas förutsätt- ningar för att kunna nå miljökvalitetsmålen och uppnå ett högt miljö- skydd. Lika viktigt för att nå dessa mål är att miljöeffekter som enskilda verksamheter kan förväntas medföra blir tydligt och enhetligt belysta och bedömda i samband med tillståndsgivning. Ett underlag som belyser de miljöeffekter som en verksamhet eller åtgärd kan antas medföra är en ab- solut förutsättning för att tillståndsmyndigheten ska kunna tillämpa miljörättsliga krav på ett effektivt sätt i det enskilda fallet. Det är sam- tidigt nödvändigt att se till att samhällets resurser används på bästa sätt. Krav på verksamheter och åtgärder som inte är miljömässigt motiverade riskerar att drabba enskilda företagare, kommuner, myndigheter, all- mänheten och ytterst samhällets miljöarbete. Utgångspunkten bör således vara att kraven i 6 kap. ska gälla i den utsträckning det är motiverat av Allt annat riskerar att styra resurser till verksamheter och åt- gärder utan en särskilt stor miljöpåverkan. En förändring är nödvändig När det gäller planer och program beskriver i rapporten en hållbar stadsutveckling (rapport 6664) att det finns brister i sam- hällets förmåga att integrera miljöfrågor i samhällsplaneringen. Enligt är det vanligt förekommande att den planläggande myndigheten eller kommunen tycker att miljöbedömningsprocessen är svår, krånglig och omfattande och att den ofta kommer till slutsatsen att bestämmelserna inte är tillämpliga i det enskilda fallet. Det tycks även finnas en bristande förståelse för vad en strategisk miljöbedömning inne- bär vilket leder till att fokus lätt hamnar på dokumentet, snarare än för- farandet och integreringen av miljöaspekter i beslut om antagande av pla- ner och program. Vidare framgår att det finns oklarheter kring miljöbal- kens tillämplighet i samhällsplaneringen och att det är en mycket varie- rande kvalitet på de bedömningar som myndigheter och kommuner gör i frågan om huruvida en plan eller ett program kan antas medföra en bety- dande miljöpåverkan. Bedömningarna överensstämmer inte alltid med lagstiftningens syfte. Sammantaget innebär det att det inte görs miljöbe- dömningar av alla de planer och program som omfattas av bestäm- melserna i 6 kap. samt att de miljöbedömningar som görs är av skiftande, och i vissa fall bristande, kvalitet. Det finns därför anled- ning att göra de ändringar som krävs för att uppnå ett tydligt och ända- målsenligt regelverk som kan medföra största möjliga miljönytta. När det gäller tillämpningen av bestämmelserna för verksamheter och åtgärder i 6 kap. är de identifierade problemen av en annan art. De miljökonsekvensbeskrivningar som tas fram tenderar generellt sett att få ett innehåll som inte fullt ut knyter an till och är nödvändigt för den aktuella verksamheten. Ända sedan införandet av har lagstiftningen gett uttryck för att innehållet i en miljökonsekvensbeskriv- ning ska stå i proportion till graden av miljöpåverkan. Genom en enkät- undersökning som (M 2007:04) lät genomföra visade det sig dock att skillnaden i innehållet i miljökonsekvensbeskriv- ningarna endast är marginell. Miljökonsekvensbeskrivningarna blir där- för ofta för breda och ytliga. Detta är något som varken gynnar miljö- skyddet eller bidrar till en resurseffektiv prövning. Kraven i MKB-direktivet riktar sig till och är anpassade för verksam- heter och åtgärder som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan. De senaste ändringarna i MKB-direktivet syftar bl.a. till att stärka miljö- skyddet men innebär att fler formaliserade krav som riktar sig till verksamheter och åtgärder som kan antas medföra en betydande mil- jöpåverkan införs. I den mån formaliserade krav i svensk rätt riktar sig till verksamheter utan en särskilt stor miljöpåverkan finns det därför an- ledning att genomföra de ändringar som krävs för att säkerställa att regel- verket på ett resurseffektivt sätt kan medföra största möjliga miljönytta. Ett nytt 6 kap. i En förutsättning för att förslagen i denna proposition ska få det genom- slag som önskas är att reglerna utformas på ett sådant sätt att de är enkla att förstå och tillämpa. I 6 kap. finns regler som träffar dels Prop. 2016/17:200 planer och program, dels verksamheter och åtgärder. omfattar i huvudsak samma moment och miljöaspekter för såväl planer och program som verksamheter och åtgärder rör det sig om helt olika processer där tillämpningen av bestämmelserna för planer och program ofta föregår den för verksamheter och åtgärder. Bestämmelserna för pla- ner och program bör därför placeras först i kapitlet. För att öka bestämmelsernas tillgänglighet bör kapitlet innehålla under- avsnitt med tydliga underrubriker. För att åstadkomma en tydlig process bör bestämmelsernas disposition inom respektive avsnitt få den disposi- tion som framgår av lagförslaget. På så vis åskådliggörs de olika faserna för såväl planer och program som verksamheter och åtgärder; först den inledande undersökningsfasen som ska leda fram till ett avgörande i frågan om huruvida en miljöbedömning ska göras, därefter den följande fasen som består i utförandet av miljöbedömningen. Lagrådet har föreslagit att kapitlets inledande paragrafer ska förses med en underr- ubrik närmast före 1 § av lydelsen ”Inledande bestämmelser”. Kapitlets två första paragrafer är gemensamma för hela kapitlet. Kapitelrubriken är tillräckligt informativ med avseende på innehållet i första paragrafen. I linje med Lagrådets förslag bör däremot andra paragrafen, som förklarar vad som i kapitlet avses med ordet miljöeffekter förses med rubriken ”Ordförklaring”. För att redan i lagtexten kunna tillgodogöra sig processen bör utgångs- punkten vara att väsentliga bestämmelser ska återfinnas i lag och övriga bestämmelser i förordning. Förslagen i denna proposition innebär väsent- liga förändringar eller omarbetningar av så gott som samtliga bestämmel- ser i 6 kap. Det är därför motiverat att ersätta det nuvarande 6 kap. med ett nytt kapitel. Några remissinstanser anför att förslaget i propositionen innehåller be- stämmelser med alltför hög detaljeringsgrad och att det kan leda till längre ledtider och högre kostnader för företagen. Regeringen delar inte dessa remissinstansers farhåga utan bedömer att förslaget innebär att bestämmelserna blir tydligare och mer lättillgängliga. Den ökade tydlig- heten innebär visserligen att detaljeringsgraden ökar i viss mån men det bör uppvägas av att bestämmelserna därmed bedöms bli enklare att tillämpa. Bestämmelsernas ökade tydlighet och tillgänglighet bör leda till tidsvinster och lägre administrativa kostnader för företag. Mark- och mil- jödomstolen vid har anfört att processuella bestämmelser bör placeras i fjärde avdelning och inte i 6 kap. miljöbal- ken. Regeringen anser inte att en sådan lösning är lämplig mot bakgrund av att bestämmelserna om miljöbedömning även görs tillämpliga i pröv- ningar enligt vissa sektorslagar. I förslaget till nytt 6 kap. finns bestämmelser om under- sökningar som ska göras om huruvida en betydande miljöpåverkan kan antas och därmed om en miljöbedömning ska göras. För att underlätta förståelsen av att undersökningen ska leda fram till ett beslut i frågan om miljöpåverkan har Lagrådet angett att undersökningen bör hållas isär från beslutet. För att uppnå den tydlighet som Lagrådet efterfrågar bör justeringar göras i enlighet med Lagrådets synpunkt. Nya och ändrade ord och uttryck Strategiska och specifika miljöbedömningar Regeringens förslag: Uttrycket strategisk miljöbedömning införs i 6 kap. och ska ha samma innebörd som ordet miljö- bedömning i SMB-direktivet, dvs. den process som bl.a. innebär att en miljökonsekvensbeskrivning tas fram, att samråd genomförs och att hänsyn under beslutsprocessen tas till miljökonsekvensbeskrivnings innehåll och det som framkommit i samråden. För verksamheter och åtgärder införs i 6 kap. uttrycket specifik miljöbedömning med samma innebörd som ordet miljökonse- kvensbedömning i MKB-direktivet, dvs. den process som bl.a. innebär att en miljökonsekvensbeskrivning tas fram, att samråd genomförs och att hänsyn tas till miljökonsekvensbeskrivnings innehåll och det som framkommit i samråden när beslut fattas. Innebörden av ordet miljöbedömning i 6 kap. ändras till att utgöra ett samlingsnamn för såväl strategiska som specifika miljö- Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Regeringens förslag skiljer sig från promemorians på så sätt att uttrycket specifik miljöbedömning införs som beteckning för den process som gäller verksamheter och åtgärder i stället för praktisk miljöbedömning som föreslås i promemorian. Remissinstanserna: En övervägande majoritet av de remissinstanser som yttrar sig är positiva till eller har inte några synpunkter på att ordet miljöbedömning införs i 6 kap. som ett samlingsnamn för de två typer av miljöbedömningar som regleras i 6 kap. . i län anser att ordet miljöbedömning är miss- visande på så vis att det inte leder tanken till en process. Flertalet remissinstanser är positiva till eller har inte några invänd- ningar mot att uttrycket strategisk miljöbedömning införs. rieämbetet föreslår att uttrycket miljöbedömning av plan och program föreslår att uttrycket miljöbedömning för planer och program bör användas. Mark- och vid , Mark- och miljödom- stolen vid , i , Länssty- relsen i län, i , , och Forskningsprogrammet anser att uttrycket praktisk miljöbedömning är missvisande, bl.a. eftersom bedöm- ningen inte är av praktisk karaktär eller på grund av att en strategisk mil- jöbedömning kan framstå som motsatsen till praktiska, dvs. och abstrakta eller i värsta fall opraktiska. mun, i kommun, Structor Mil- jöbyrån och anser att ut- trycket praktisk miljöbedömning är ändamålsenligt. föreslår att uttrycket miljöbedömning för verksamheter och åtgärder an- vänds och i andra hand att ordet ”specifik” används i stället för ”prak- tisk”.