prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — Bestämmelser om skyldighet för företag som driver verksamhet med kreditgivning, kredit- förmedling och rådgivning i fråga om bostadskrediter att medverka till att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism finns i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Bestämmelser om skyldighet för företag som driver verksamhet med kreditgivning, kredit- förmedling och rådgivning i fråga om bostadskrediter att medverka till att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism finns i lagen (2017:000) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2016:1145) Prop. Härigenom föreskrivs att 13 kap. 1 § lagen (2016:1145) om offentlig upphandling ska ha följande lydelse. En upphandlande myndighet ska utesluta en leverantör från att delta i en upphandling, om myndigheten genom kontroll enligt 15 kap. eller på annat sätt får kännedom om att leverantören enligt en dom som fått laga kraft är dömd för brott som innefattar 1.sådan brottslighet som avses i artikel 2 i rådets rambeslut /841/RIF av om kampen mot organiserad brottslighet, 2.bestickning enligt definitionen i artikel 3 i rådets akt av om utarbetande på grundval av artikel K 3.2 c i fördraget om Europeiska unionen av konventionen om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i, korruption enligt artikel 2.1 i rådets rambeslut /568/RIF av om kampen mot korruption inom den privata sektorn, eller korruption enligt nationella bestämmelser, 3.bedrägeri i den mening som avses i artikel 1 i konventionen som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, 4. penningtvätt eller finansiering av terrorism enligt definitionen i artikel 1 och rådets direktiv /60/EG av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism, i lydelsen enligt och rådets direktiv /78/EU, 4. penningtvätt eller finansiering av terrorism enligt definitionen i artikel 1 i och rådets direktiv (EU) 2015/849 av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av och rådets förordning EU nr 648/2012 och om upphävande av och rådets direktiv /60/EG och kommissionens direktiv /70/EG, i den ursprungliga lydelsen, 5.terroristbrott eller brott med anknytning till terroristverksamhet såsom de definieras i artikel 1 respektive 3 i rådets rambeslut /475/RIF av om bekämpande av terrorism eller anstiftan, medhjälp och försök att begå brott i den mening som avses i artikel 4 i det rambeslutet, eller 6.människohandel enligt definitionen i artikel 2 i och rådets direktiv /36/EU av om förebyggande och bekämpande av människohandel, om skydd av dess offer och om ersättande av rådets rambeslut /629/RIF, i den ursprungliga lydelsen. 2016/17:173 Är leverantören en juridisk person, ska leverantören uteslutas om en person som ingår i leverantörens förvaltnings-, lednings- eller kontrollorgan har dömts för brottet. Detsamma gäller om den som har dömts för brottet är behörig att företräda, fatta beslut om eller kontrollera leverantören. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2016:1147) Prop. om upphandling av koncessioner Härigenom föreskrivs att 11 kap. 1 § lagen (2016:1147) om upphandling av koncessioner ska ha följande lydelse. En upphandlande myndighet eller en sådan upphandlande enhet som avses i 1 kap. 20 § första stycket 1 ska utesluta en leverantör från att delta i en upphandling, om myndigheten eller enheten genom kontroll eller på annat sätt får kännedom om att leverantören enligt en dom som fått laga kraft är dömd för brott som innefattar 1.sådan brottslighet som avses i artikel 2 i rådets rambeslut /841/RIF av om kampen mot organiserad brottslighet, 2.bestickning enligt definitionen i artikel 3 i rådets akt av om utarbetande på grundval av artikel K 3.2 c i fördraget om Europeiska unionen av konventionen om kamp mot korruption som tjänstemän i Europeiska gemenskaperna eller Europeiska unionens medlemsstater är delaktiga i, korruption enligt artikel 2.1 i rådets rambeslut /568/RIF av om kampen mot korruption inom den privata sektorn, eller korruption enligt nationella bestämmelser, 3.bedrägeri i den mening som avses i artikel 1 i konventionen som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, 4. penningtvätt eller finansiering av terrorism enligt definitionen i artikel 1 och rådets direktiv /60/EG av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism, i lydelsen enligt och rådets direktiv /78/EU, 4. penningtvätt eller finansiering av terrorism enligt definitionen i artikel 1 i och rådets direktiv (EU) 2015/849 av om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av och rådets förordning EU nr 648/2012 och om upphävande av och rådets direktiv /60/EG och kommissionens direktiv /70/EG, i den ursprungliga lydelsen, 5.terroristbrott eller brott med anknytning till terroristverksamhet såsom de definieras i artikel 1 respektive 3 i rådets rambeslut /475/RIF av om bekämpande av terrorism eller anstiftan, medhjälp och försök att begå brott i den mening som avses i artikel 4 i det rambeslutet, eller 6.människohandel enligt definitionen i artikel 2 i och rådets direktiv /36/EU av om förebyggande och bekämpande av människohandel, om skydd av dess offer och om 2016/17:173 ersättande av rådets rambeslut /629/RIF, i den ursprungliga lydelsen. Är leverantören en juridisk person, ska leverantören uteslutas om en person som ingår i leverantörens förvaltnings-, lednings- eller kontrollorgan har dömts för brottet. Detsamma gäller om den som har dömts för brottet är behörig att företräda, fatta beslut om eller kontrollera leverantören. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning Europarlamentet och rådet antog direktiv (EU) 2015/849 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av och rådets förordning (EU) nr 648/2012 och om upphävande av och rådets direktiv /60/EG och kommissionens direktiv /70/EG (fjärde penningtvättsdirektivet). Direktivet finns i bilaga 1. och rådet antog även förordning (EU) 2015/847 om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel och om upphävande av förordning (EG) nr 1781/2006. Förordningen finns i bilaga 2. Under förhandlingarna om direktivet har en faktapromemoria upprätt- ats och överlämnats till (2012/13:FPM72). Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att bl.a. lämna förslag till de lagbestämmelser som krävs för att i svensk rätt genomföra fjärde penningtvättsdirektivet. Utredningen antog namnet penningtvättsutredning. Utredningen har avgett betänkandet Ytterligare åtgärder mot penning- tvätt och finansiering av terrorism – fjärde penningtvättsdirektivet – sam- ordning – ny penningtvättslag – m.m. (SOU 2016:8). Sammanfattningen av betänkandet och utredningens lagförslag finns i bilagorna 3 och 4. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstans- erna finns i bilaga 5. En sammanställning av remissvaren finns tillgänglig i (dnr Fi2016/00300/B). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Regeringen har i propositionen i huvudsak följt Lagrådets förslag och synpunkter. Lagrådets förslag och synpunkter behandlas i avsnitten 5.6, 7.1, 7.3, 7.4, 8.6, 9.4, 12.8.2, 13.5.3, 13.6, 17.2.2 och i författningskommentaren. Efter lagrådsföredragningen har det tillkommit ett antal lagförslag (avsnitten 2.3, 2.4, 2.6, 2.8, 2.9, 2.11, 2.13, 2.15, 2.20 och 2.32–2.35). Ändringarna avser hänvisningar till den nya lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller enskilda bestämmelser i den. Sådana ändringar har även tillkommit i några av de lagförslag som fanns med i lagrådsremissen (avsnitten 2.16, 2.17, 2.21, 2.24, 2.27 och 2.31). Vidare har det efter lagrådsföredragningen lagts till några lagförslag på upphandlingsområdet (avsnitten 2.28, 2.36 och 2.37). De ändringarna avser hänvisningar till det nya direktivet. I förhållande till lagrådsremissen föreslås dessutom ett något senare ikraftträdandedatum. Lagförslagen är författningstekniskt och även i övrigt av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Regeringen har därför inte inhämtat Lagrådets yttrande över förslagen. I förhållande till lagrådsremissen har det dessutom gjorts några språkliga och redaktionella ändringar i lagtexten. 2016/17:173 4 Arbetet mot penningtvätt och Den gemensamma nämnaren för penningtvätt och finansiering av terro- rism är utnyttjandet av det finansiella systemet för illegala ändamål. Detta är också anledningen till att åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism ofta behandlas i samma kontext. Penningtvätt syftar till att dölja en vinstgenererande brottslig handling, något som inte behöver vara fallet vid finansiering av terrorism, eftersom terrorism kan finansieras med legalt intjänade medel. Det svenska systemet mot penningtvätt och finansiering av terrorism utgår väsentligen från internationella åtaganden. Lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (penningtvätts- lagen) är produkten av genomförandet av och rådets direktiv /60/EG om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism (penningtvättsdirektiv). EU:s penningtvättsdirektiv bygger i sin tur på den mellanstatliga organisationen (Fatfs) rekommendationer. 4.2Globalt arbete och Fatfs rekommendationer Fatf brukar beskrivas som världsledande i arbetet med att bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism. Fatf arbetar med att ta fram och besluta om internationella standarder för bekämpning av penning- tvätt, finansiering av terrorism och, numera, även spridning av mass- förstörelsevapen. beslutades om 40 reviderade rekommenda- tioner som utgör grunden för organisationens arbete. Fatf bildades av G7-länderna vid ett toppmöte i . Vid bild- andet bestod organisationen av 16 medlemmar. var med från början. Fatf har 37 medlemmar. Två av dessa är organisationer – Europeiska kommissionen och samarbetsråd. Dessutom finns det nio associerade medlemmar (regionala Fatf-liknande organisa- tioner) samt ett antal observatörer och observatörsorganisationer. Genom systemet med de regionala associerade medlemmarna får organisationens 40 rekommendationer spridning till över 180 jurisdiktioner. Även organ som (), () och m.fl. har som observatörorganisationer till Fatf ställt sig bakom rekommendationerna. Organisationen verkar aktivt för att säkerställa att rekommendationerna får global spridning och efterlevs på ett effektivt sätt av världens juris- diktioner. Detta sker bl.a. genom återkommande ömsesidiga utvärder- ingar av medlemsländernas system för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism. De associerade medlemmarna genomför utvär- deringar av sina medlemmar. Vidare har Fatf möjlighet att på olika sätt utfärda rekommendationer om motåtgärder avseende de jurisdiktioner som inte har tillräckliga system för att bekämpa penningtvätt och finans- Prop. 2016/17:173 iering av terrorism. Det speciella med Fatfs rekommendationer är att de omfattar ett helt system av åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Fatfs rekommendationer ställer krav på medlemsländernas rättsliga system. Rekommendationerna är av både straffrättslig och administrativ karaktär. Kriminaliseringen av penningtvätt och finansiering av terrorism är en viktig hörnsten i Fatfs system. Medlemsländerna är också skyldiga att ha administrativa regelverk som styr det förebyggande arbetet på området. Det legala systemet förutsätts även i övrigt vara uppbyggt på ett sådant sätt att riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism minimeras. Fatf kräver t.ex. att medlemsländerna ser till att det finns möjligheter till god insyn i ägarförhållandena i de juridiska personer som verkar inom deras territorium. Syftet med det är att förhindra att de nationella företagsstrukturerna och andra enheter utnyttjas för illegala syften. Med rekommendationerna följer även olika typer av väglednings- dokument för hur dessa ska genomföras nationellt. Utifrån rekommenda- tionerna förväntas medlemmarna således bygga upp hela strukturer med regler och arbetssätt för hur penningtvätt och finansiering av terrorism ska bekämpas. 4.3EU:s ramverk mot penningtvätt och finansiering av terrorism Åtgärder mot penningtvätt har funnits på EU:s agenda , då det första penningtvättsdirektivet antogs. Regelverket har därefter reviderats och har, genom penningtvättsdirektiv (det tredje i ordningen), även kommit att inkludera åtgärder mot finansiering av terrorism. EU:s reglering mot penningtvätt och finansiering av terrorism följer Fatfs rekommendationer nära. Kraven på medlemsländernas legala struk- turer är därmed i stort sett desamma. Penningtvättsdirektiven, så även det fjärde, ställer krav på medlemsstaterna att kriminalisera penningtvätt och finansiering av terrorism och därutöver införa sanktioner för överträd- elser av andra delar av regelverket men utgör i övrigt administrativa reg- leringar. Det fjärde penningtvättsdirektivet kompletteras, precis som det föregående direktivet, av en revidering av EU-förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel. Fjärde penningtvättsdirektivet har som målsättning att ytterligare förstärka ramverket för bekämpning av penningtvätt och finansiering av Det inkluderar en vidare krets av verksamhetsutövare än Det fjärde penningtvättsdirektivet omfattar i princip de flesta tillhandahållare av speltjänster. Vidare omfattas fysiska och juridiska personer som yrkesmässigt handlar med varor i den mån som betalning görs kontant med ett belopp om motsvarande eller mer. 2016/17:173 I fjärde penningtvättsdirektivet slås fast att användningen av en riskbaserad metod är ett effektivt sätt att kartlägga och minska risker för penningtvätt och finansiering av terrorism. Därför införs också nya krav på att den riskbaserade metoden används. Tre huvudområden kan urskiljas: a)Europeiska riskbedömningar ska genomföras minst , under ledning av kommissionen. Riskbedömningarna ska ge en lägesbild på övernationell nivå och resultaten ska göras tillgänglig för medlemsstaterna och verksamhetsutövarna. b)Medlemsstaterna får en skyldighet att kartlägga, förstå och minska de nationella riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism. De ska alltså genomföra regelbundna nationella riskbedömningar, som i sin tur ska innehålla flera obligatoriska moment. De nationella riskbedömningarna ska göras tillgängliga för verksamhetsutövarna och, efter förfrågan, andra medlemsstater, kommissionen och de tre europeiska tillsynsmyndigheterna , och . c)Verksamhetsutövarna ska genomföra egna riskbedömningar. Dessa ska dokumenteras och hållas uppdaterade. Verksamhetsutövarnas kartläggningar är ett centralt element i den riskbaserade metoden. Dessutom åläggs kommissionen att ta fram en ”svart lista” över länder som ska anses vara högriskområden i fråga om penningtvätt och finansiering av terrorism. Även denna förteckning ska arbetas fram med det riskbaserade förhållningssättet som utgångspunkt. ekvivalenslista som EU tidigare använt sig av i detta sammanhang, ”den vita listan” över lågriskländer, tas bort. I enlighet med identifierade och bedömda risker ska verksamhets- utövarna vidta lämpliga åtgärder för kundkännedom. tvättsdirektivet medför uppstramade krav beträffande situationer då ett förenklat förfarande får vidtas jämfört med penningtvättsdirek- Fjärde penningtvättsdirektivets skärpta krav på kundkontroll omfattar nu även personer med inhemskt viktiga offentliga funktioner och personer som arbetar för internationella organisationer. En fråga som varit central vid förhandlingarna om direktivet är hur insynen i juridiska personer på ett effektivt sätt kan ökas. penningtvättsdirektivet förutsätts att juridiska personer har uppgifter om sina verkliga huvudmän. Dessa uppgifter bör både behöriga myndigheter och verksamhetsutövarna få tillgång till. Den största nyheten i direktivet är emellertid att uppgifter om verkliga huvudmän också ska lagras i ett centralt register. För att registret ska få avsedd effekt, dvs. att verkligen öka insynen i de juridiska personerna och vara ett hjälpmedel att bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism, ska var och en som kan visa ett berättigat intresse kunna ta del av uppgifter ur detta. Fjärde penningtvättsdirektivet omfattar en katalog med administrativa sanktioner som medlemsstaterna bör genomföra om inte en motsvarande straffrättslig reglering finns. Sanktionerna ska kunna påföras verk- samhetsutövarna och ska också kunna tillämpas på ledningen. Varje medlemsstat ska ha en särskilt inrättad samordningsfunktion, som ska etableras genom en särskild mekanism eller anförtros en myn- Samordningsfunktionen bör vara en kanal för att samverka kring insatser och resursfördelning m.m. Fjärde penningtvättsdirektivet Prop. 2016/17:173 förutsätter också att medlemsstaternas myndigheter samarbetar med varandra inom unionen. Finansunderrättelseenhetens roll lyfts fram. De europeiska finansunderrättelseenheterna ska bl.a. ha möjlighet att utbyta upplysningar som kan vara relevanta för deras bearbetning eller analys av information om penningtvätt och finansiering av terrorism. 4.3.2Den uppdaterade EU-förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel Syftet med att se över EU-förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel har varit att täppa till de luckor som konstaterats i det nuvarande regelverket och anpassa den till Fatfs uppdaterade rekommendationer. Den information som ska följa med betalningar måste vara tillräcklig för att hela betalningskedjan ska gå att genomlysa. En av de mest centrala ändringarna är att även information om betal- ningsmottagaren ska inkluderas. har förordningen enbart om- fattat krav på information om betalningsavsändaren. Ett annat krav som följer av förordningen är att identiteten på betalningsmottagare ska veri- fieras vid överföringar som har sitt ursprung utanför EU och där beloppet överstiger . Även i den reviderade förordningen får det riskbaserade förhållnings- sättet en större betoning. Det ställs bl.a. krav på riskbaserade rutiner för att bedöma när överföringar ska genomföras, avvisas eller suspenderas. En väsentlig nyhet i den reviderade förordningen är att medlemsstat- erna ska införa regler om administrativa sanktioner och särskilda åtgärder vid överträdelser av reglerna i förordningen. Förordningens krav på de administrativa sanktioner som ska kunna beslutas vid överträdelser överensstämmer i allt väsentligt med de krav på sanktioner för kredit- institut och finansiella institut som följer av det fjärde penningtvätts- direktivet. Den svenska administrativa regleringen på området finns främst i Vissa ytterligare regler finns bl.a. i förordningen (2009:92) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Dessa regleringar kompletteras i sin tur av myndighetsföreskrifter. finns detaljerade bestämmelser om hur verksamhetsutövare ska gå tillväga för att uppfylla penningtvättslagens krav. branschspecifika organ utarbetat egna riktlinjer för dessa krav kan Bland dessa kan särskilt nämnas de riktlinjer och vägledningar Penningtvättsregleringen utgör också inslag i flera rörelselagar och andra författningar t.ex. lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet, lagen (2010:751) om betaltjänster samt lagen (2011:755) om elektroniska pengar. kasinolagen (1999:335) kan nämnas. tar primärt inte sikte på 2016/17:173 åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, utan innehåller regler som bl.a. rör tillsynen över de verksamheter som omfattas av lagarna i fråga. Penningtvättslagen riktar sig först och främst till verksamhetsutövarna. Penningtvättslagen ålägger verksamhetsamhetsutövarna flera skyldig- heter. De ska bl.a. kartlägga och bedöma riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism i den egna verksamheten, kontrollera kunder och granska vissa transaktioner. Penningtvättslagen innehåller också vissa bestämmelser om tillsyn. Det finns även straffrättsliga regleringar på området. Penningtvätt bestraffades tidigare primärt genom brotten penninghäleri eller penning- häleriförseelse. Straffbestämmelserna fanns i . finns de centrala straffrättsliga reglerna i en särskild lag, lagen (2014:307) om straff för penningtvättsbrott. Penningtvättsbrottet täcker ett brett spektrum av åtgärder som syftar till att dölja att pengar eller annan egendom härrör från brott eller brottslig verksamhet eller till att främja möjligheterna för någon att tillgodogöra sig egendomen. När det gäller finansiering av terrorism finns straffrättsliga regler i lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall (finansieringslagen). Bland de straffrättsliga regleringarna som tangerar området kan också nämnas lagen (2003:148) om terroristbrott och lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet. 5Författningstekniska frågor och allmänna överväganden Det fjärde penningtvättsdirektivet är ett minimidirektiv. Medlemsstaterna får införa eller behålla strängare regler på det område som omfattas av direktivet, förutsatt att sådana bestämmelser står i överensstämmelse med deras förpliktelser enligt unionsrätten (artikel 5). Direktivet hindrar inte heller att medlemsstaterna antar nationella bestämmelser på områden som inte regleras av direktivet. I fjärde penningtvättsdirektivet anges särskilt att medlemsstaterna, i enlighet med det riskbaserade förhållnings- sättet, ska se till att tillämpningsområdet för direktivet helt eller delvis utvidgas till att omfatta yrken och företagskategorier som bedriver verk- samhet som med särskilt stor sannolikhet används för penningtvätt eller för finansiering av terrorism (artikel 4). Trots att fjärde penningtvättsdirektivet är ett minimidirektiv är artiklarna ibland utformade på ett sådant sätt att handlingsutrymmet för medlemsstaterna är ganska litet. I andra fall är artiklarna mera allmänt hållna. ges medlemsstaterna t.o.m. möjlighet att välja om en viss artikel ska genomföras eller inte. Vid genomförandet av ett enskilt direktiv är det viktigt att ta hänsyn till Prop. 2016/17:173 de aktuella reglernas syfte, i det här fallet en effektiv bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism. En utgångspunkt för genomförandet av direktivet är således att hitta lösningar som på bästa sätt uppfyller detta syfte. En annan, delvis motstridig utgångspunkt, är att inte införa regler som riskerar att hämma en väl fungerande inre marknad för finansiella tjänster, där en viktig förutsättning för att uppnå detta mål är ett i grundläggande delar harmoniserat regelverk. Dessutom bör inte strängare regler än vad som är motiverat med hänsyn till syftet med regleringen införas, för att inte i onödan förstöra möjligheterna till att driva en effektiv näringsverksamhet inom de områden som omfattas av reglerna om penningtvätt och finansiering av terrorism. Vid införlivandet av direktivet får därför en avvägning göras mellan dessa utgångspunkter.