prop · H5035 · 2017-09-27 00:00:00 — 16.vilken information som ska lämnas till andelsägare, hur den ska utformas, på vilket sätt den ska tillhandahållas och vad som ska bifogas informationen enligt 12 kap. 17.vad som vid förvaltning av specialfonder ska iakttas för att uppfylla skyldigheterna i 12 kap. 18.vilka upplysningar som AIF- förvaltare ska lämna till enligt 13 kap. 6 §, 19.avgifter enligt 13 kap. 15 §, 20.på vilket språk handlingar som avses i denna lag ska upprättas. Förslag till lag om ändring i lagen (2014:798) om ändring i lagen (2013:561) om förvaltare av Härigenom föreskrivs att 15 kap. 1 och 2 §§ lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder i stället för lydelsen enligt lagen (2014:798) om ändring i den lagen ska ha följande lydelse. Lydelse enligt SFS 2014:798 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka uppgifter eller handlingar som ska ingå i 1.en anmälan för registrering enligt 2 kap. 3 §, 2.en underrättelse enligt 2 kap. 4 §, 3.en ansökan om tillstånd enligt 3 kap. 2 §, 4.en ansökan om tillstånd enligt 3 kap. 2 a §, förvalta en alternativ investerings- förvalta en alternativ investerings- fond enligt 3 kap. 1 §, 5 kap. 2 § fond enligt 3 kap. 1 §, 5 kap. 2 § och 6 kap. 7 §, och 6 kap. 7 §, marknadsföring enligt 4 kap. 2– marknadsföring enligt 4 kap. 2– 5 §§ samt 5 kap. 6, 5 §§ samt 5 kap. 6, 4 kap. 11 §, 5 kap. 9 § och 6 kap. 6 4 kap. 11 §, 5 kap. 9 § och 6 kap. 6 och 7 §§, samt och 7 §§, samt 3 kap. 5 §, 4 kap. 9 § samt 6 kap. 1 3 kap. 5 §, 4 kap. 9 § samt 6 kap. 1 och 3 §§. och 3 §§. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 1. vilka åtgärder en AIF-förval- 1. vilka åtgärder en AIF-förval- tare ska vidta för att uppfylla de tare ska vidta för att uppfylla de krav som följer av 3 kap. 2 § tredje krav som följer av 3 kap. 2 § tredje stycket eller 2 a § andra stycket, 2. vad en AIF-förvaltare ska iaktta för att uppfylla skyldigheterna i 4 kap. 2 § första stycket 4, 3.vilka poster som får räknas in i startkapitalet och kapitalbasen enligt 7 kap. 1–4 §§, 4.vilka uppgifter som ska ingå i en underrättelse enligt 8 kap. 14 § och i en ansökan om godkännande enligt 8 kap. 16 §, samt vilken information och vilka handlingar som ska lämnas till , 5. en AIF-förvaltares ersättningssystem och vad förvaltaren ska iaktta för att uppfylla villkoren enligt 8 kap. 22 §, 6. vilka uppgifter som ska ingå i en informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 § och 12 kap. 7 §, 7. vilka uppgifter som ska ingå i ett faktablad enligt 10 kap. 2 § och 12 kap. 8 §, 10 kap. 3 §, 10 kap. 11 § ska presenteras, 9. vilka uppgifter som ska ingå i 10. vilka uppgifter som ska ingå i underrättelser enligt 11 kap. 4, 5 underrättelser enligt 11 kap. 4, 5 och och 7 §§ samt vilken information 7 §§ samt vilken information och och vilka handlingar som vilka handlingar som ska ska lämnas till , 10. vad AIF-förvaltaren ska iakt- 11. vad AIF-förvaltaren ska iakt- ta för att uppfylla bestämmelserna i ta för att uppfylla bestämmelserna i 12 kap. 3 §, 12 kap. 3 §, 11. innehåll i årsberättelser och 12. innehåll i årsberättelser och 12. kriterier för de finansiella 13. kriterier för de finansiella tillgångar som medel i en special- tillgångar som medel i en special- fond får placeras i, vilka tekniker fond får placeras i, vilka tekniker och instrument en AIF-förvaltare och instrument en AIF-förvaltare får använda samt villkor och får använda samt villkor och gränser för sådan användning, det gränser för sådan användning, det system för riskhantering som en system för riskhantering som en specialfonder ska ha och beräkning specialfonder ska ha och beräkning 13. på vilket sätt underrättelse 14. på vilket sätt underrättelse ska lämnas, vilka fel och för- ska lämnas, vilka fel och för- summelser som ska rapporteras till summelser som ska rapporteras till finansiella instrument och för- finansiella instrument och för- valtning enligt 12 kap. 14 §, valtning enligt 12 kap. 14 §, 14. hur beräkning och redo- 15. hur beräkning och redo- visning av en specialfonds risknivå visning av en specialfonds risknivå ska utföras enligt 12 kap. 15 §, ska utföras enligt 12 kap. 15 §, 15. vilken information som ska 16. vilken information som ska lämnas till andelsägare, hur den lämnas till andelsägare, hur den ska utformas, på vilket sätt den ska ska utformas, på vilket sätt den ska tillhandahållas och vad som ska tillhandahållas och vad som ska 12 kap. 16 §, 12 kap. 16 §, 16. vad som vid förvaltning av 17. vad som vid förvaltning av 2017/18:5 uppfylla skyldigheterna i 12 kap. 19 §, 17. vilka upplysningar som AIF- förvaltare ska lämna till enligt 13 kap. 6 §, 18. avgifter enligt 13 kap. 15 §, samt 19. på vilket språk handlingar som avses i denna lag ska upprättas. uppfylla skyldigheterna i 12 kap. 19 §, 18. vilka upplysningar som AIF- förvaltare ska lämna till enligt 13 kap. 6 §, 19. avgifter enligt 13 kap. 15 §, samt 20. på vilket språk handlingar som avses i denna lag ska upprättas. Förslag till lag om ändring i lagen (2014:966) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 1 och 2 §§ lagen (2014:966) om kapitalbuffertar ska ha följande lydelse. Denna lag innehåller bestämmelser om olika slag av kapitalbuffertar och om ingripanden och restriktioner när ett institut inte uppfyller det kombinerade buffertkravet. Att vissa bestämmelser i denna lag gäller även för fondbolag och AIF-förvaltare framgår av 2 kap. 10 och 10 a §§ lagen (2004:46) om värdepappersfonder och 7 kap. 6 § lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder. I denna lag betyder 1.blandade finansiella moderholdingföretag inom EES: företag som avses i artikel 4.33 i och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (tillsynsförordningen), 2.dotterföretag: sådant företag som avses i artikel 4.16 i tillsynsförordningen, 3.EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 4.ESRB: enligt och rådets förordning (EU) nr 1092/2010 av om makrotillsyn av det finansiella systemet på EU-nivå och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd, 5.finansiella moderholdingföretag inom EES: företag som avses i artikel 4.31 i tillsynsförordningen, 6.institut: kreditinstitut enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, och värdepappersbolag, 7.kapitaltäckningsdirektivet: och rådets direktiv /36/EU av om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv /87/EG och om upphävande av direktiv /48/EG och 2006/49/EG, 8.kärnprimärkapital: kapital som avses i artikel 50 i tillsynsförordningen, 1 Ändringen innebär att andra stycket tas bort. 2017/18:5 9. moderinstitut inom EES: företag som avses i artikel 4.68 i tillsynsförordningen, 10.på grupp- eller undergruppsnivå: det sätt som institut i enlighet med bestämmelser om tillsyn på gruppnivå i artiklarna 6–24 i tillsynsförordningen ska uppfylla ställda krav, 11.systemrisk: risk för en störning i det finansiella systemet som kan få allvarliga negativa konsekvenser för det finansiella systemet och samhällsekonomin, 12.systemviktigt institut: ett institut vars fallissemang eller bristande funktion kan leda till systemrisk, 13.tillsynsförordningen: och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012, 14.totalt riskvägt exponeringsbelopp: det belopp som avses i artikel 92 i tillsynsförordningen, 15. värdepappersbolag: 15. värdepappersbolag: svenskt aktiebolag som har fått tillstånd att driva värdepappers- artikel 4.1.2 i tillsynsförordningen rörelse enligt lagen (2007:528) om när det är ett svenskt aktiebolag, inte är ett bankaktiebolag eller kreditmarknadsbolag enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse, och 16. värdeöverföringar kopplade till kärnprimärkapitalet: a)utbetalning i form av en kontant utdelning, b)fondemission eller partiell fondemission eller överföring eller utdelning av helt eller delvis betalda fondaktier eller andra kapitalinstrument som anges i artikel 26.1 a i tillsynsförordningen, c)inlösen eller uppköp av egna aktier eller andelar eller andra kapitalinstrument som anges i artikel 26.1 a i tillsynsförordningen, d)återbetalning av belopp som utbetalas med anknytning till kapitalinstrument som anges i artikel 26.1 a i tillsynsförordningen, e)en överföring eller utdelning av poster som avses i artikel 26.1 b–e i tillsynsförordningen. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och Härigenom föreskrivs att 1 kap. 2, 4 och 5 §§ lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag ska ha följande I denna lag betyder 1.EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 2.institut: kreditinstitut och värdepappersbolag, 3.kreditinstitut: bank och kreditmarknadsföretag enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse samt , 4. värdepappersbolag: 4. värdepappersbolag: ett värde- svenskt aktiebolag som har fått pappersföretag som avses i artikel tillstånd att driva värdepappers- 4.1.2 i tillsynsförordningen när det rörelse enligt lagen (2007:528) om är ett svenskt aktiebolag. inte är ett bankaktiebolag eller ett om bank- och finansieringsrörelse. Termer och uttryck i övrigt i denna lag har samma betydelse som i Att vissa bestämmelser i denna lag Att vissa bestämmelser i denna lag gäller även för fondbolag, betal- 3 kap. 2 § lagen framgår av 2 kap. 10 och 10 a §§ (2010:751) om betaltjänster. lagen (2004:46) om värdepappers- fonder, 3 kap. 2 § lagen (2010:751) om betaltjänster och 7 kap. 6 och 6 a §§ lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder. De bestämmelser i tillsynsförordningen som enligt förordningen gäller för kreditinstitut ska tillämpas även för sådana kreditinstitut enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse som inte omfattas av förordningens definition av kreditinstitut. 1 Ändringen innebär att andra stycket tas bort. 2017/18:5 De bestämmelser i tillsynsförordningen som enligt förordningen gäller för värdepappersföretag ska tillämpas även för sådana värdepappersbolag som inte omfattas av förordningens definition av värdepappersföretag. De bestämmelser i tillsynsförordningen som enligt förordningen gäller för kreditinstitut ska, med undantag av bestämmelserna om stora exponeringar, tillämpas även för . Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Prop. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att bl.a. analysera om det finns behov av ändringar i de näringsrättsliga bestämmelserna i syfte att stärka den svenska fondbranschens konkurrenskraft och i så fall föreslå vilka ändringar som ska göras (dir. 2014:139). Genom tilläggsdirektiv beslutade av regeringen och utvidgades uppdraget till att också omfatta dels förslag på åtgärder för att förbättra informationsgivningen och jämförbarheten kring hur fondförvaltare beaktar hållbarhetsaspekter i sin förvaltning av fonder (dir. 2014:158), dels förslag på åtgärder för att tydliggöra skillnaden mellan aktivt och passivt förvaltade fonder för investerare (dir. 2015:28). Utredningen, som antog namnet fondutredning, lämnade delbetänkandet UCITS V En uppdaterad fondlagstiftning (SOU 2015:62). Delbetänkandet har behandlats i särskild ordning (se dnr Fi2015/03428/V). Uppdraget i övrigt redovisades i (SOU 2016:45). En sammanfattning av slutbetänkandet finns i bilaga 1. De delar i slutbetänkandet som avser hållbarhetsfrågor i fondförvaltningen, investeringssparkonto, andelsklasser med särskilda villkor för distribution och valutasäkring samt kapitaltäckningsregler behandlas i denna proposition. Övriga delar i slutbetänkandet kommer att behandlas . Utredningens lagförslag i de delar som behandlas i denna proposition finns i bilaga 2. Slutbetänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig i (dnr Fi2016/02541/V). Under beredningen av ärendet har fråga uppkommit om huruvida även AIF-förvaltare bör få föra investeringssparkonto. Frågan har beretts under hand med som inte har något att invända mot att det införs en sådan möjlighet (Fi2017/02277/V). Under beredningen av ärendet har fråga även uppkommit om huruvida Sjunde AP-fonden bör omfattas av de krav på att redovisa information om hållbarhet som föreslås. Frågan har beretts under hand med Sjunde AP-fonden som inte har något att invända mot att det införs ett sådant krav (Fi2017/02466/V). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen har i propositionen i huvudsak följt Lagrådets förslag och synpunkter. Lagrådets förslag och synpunkter behandlas i författningskommentaren. I förhållande till lagrådsremissen har det dessutom gjorts några språkliga och redaktionella ändringar i lagtexten. 4.1Olika typer av fonder och fondförvaltare är den svenska lagstiftningen på fondområdet anpassad till . Den EU-rättsliga regleringen finns bl.a. i och rådets direktiv /65/EG av om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (i det följande benämnt UCITS-direktivet). Det direktivet har i svensk rätt genomförts i lagen (2004:46) om värdepappersfonder. En svensk UCITS- fond benämns värdepappersfond. Svenska aktiebolag som har tillstånd att driva fondverksamhet, dvs. förvalta en värdepappersfond och handha försäljning och inlösen av andelar, benämns fondbolag. Utländska UCITS- fonder benämns fondföretag i svensk rätt och utländska fondbolag benämns förvaltningsbolag. En UCITS-fond måste vända sig till allmänheten. Det är således inte möjligt att begränsa kretsen av investerare i en UCITS-fond. Eftersom UCITS-fonder vänder sig till allmänheten gäller särskilda placeringsregler som syftar till att tillvarata investerarnas behov av riskspridning. Placeringsreglerna innebär begränsningar av vilka tillgångsslag medlen i fonden får placeras i och begränsningar av vilka riskkoncentrationer som en UCITS-fond får ha. Utöver placeringsreglerna gäller särskilda skyddsregler för UCITS-fonder, t.ex. att andelar i fonden måste kunna lösas in eller återköpas på fondandelsägarens begäran, att fondandelsägarna ska få tillgång till viss information om fonden och att tillgångarna i fonden ska förvaras hos ett förvaringsinstitut. Ett viktigt syfte med den gemensamma regleringen för UCITS-fonder är att skapa en gemensam fondmarknad inom EU. Därför innehåller UCITS-direktivet regler om vad som gäller för UCITS-fonder vars andelar marknadsförs i ett annat land inom EES än hemlandet. Utländska förvaltare kan därför med stöd av lagen om värdepappersfonder marknadsföra UCITS-fonder etablerade utomlands till svenska investerare efter ett visst underrättelseförfarande (1 kap. 7 § lagen om värdepappersfonder). Dessa fonder ska följa de regler som gäller i det land där fonden är etablerad. Regelverket är dock i stora delar harmoniserat genom UCITS-direktivets minimiregler. UCITS-direktivet medger inte att det i nationell rätt ställs högre krav på gränsöverskridande aktörer när det gäller sådant som faller inom direktivets tillämpningsområde. Regleringen av bl.a. fondens rättsliga struktur varierar dock mellan olika länder. UCITS-direktivet innehåller också regler om s.k. förvaltningspass som innebär att förvaltning av en fond i ett land inom EES kan ske gränsöverskridande av en förvaltare i ett annat land inom EES. Genom och rådets direktiv /61/EU av om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (i det följande benämnt AIFM-direktivet) regleras även andra typer av fondförvaltare på EU- nivå. Definitionen av en alternativ investeringsfond är vid och omfattar en mängd olika typer av fonder såsom hedgefonder, riskkapitalfonder, fastighetsfonder och infrastrukturfonder. Fonderna regleras endast Prop. 2017/18:5 indirekt genom AIFM-direktivet. I stället är kraven i direktivet avsedda att riktas mot förvaltare av alternativa investeringsfonder (AIF- förvaltare). AIFM-direktivets regler har i svensk rätt genomförts i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder. På motsvarande sätt som i UCITS-direktivet innebär AIFM-direktivet att alternativa investeringsfonder som är etablerade i ett land inom EES, efter ett underrättelseförfarande, får marknadsföras gränsöverskridande till investerare i ett annat land inom EES. Till skillnad från UCITS-direktivet gäller rätten till gränsöverskridande marknadsföring i AIFM-direktivet dock enbart marknadsföring till professionella investerare. En AIF- förvaltare som är etablerad i ett land inom EES får också förvalta en alternativ investeringsfond som är etablerad i ett annat land inom EES med stöd av regler om förvaltningspass. AIFM-direktivet hindrar inte att det i nationell rätt ställs upp andra eller ytterligare krav på fonder som vänder sig till icke-professionella investerare (se artikel 43.1 i AIFM-direktivet). En specialfond är en svensk nationellt reglerad alternativ investeringsfond som får marknadsföras till icke-professionella investerare. Det finns även andra alternativa investeringsfonder som får marknadsföras till icke-professionella investerare (se 4 och 5 kap. lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). Till skillnad mot vad som gäller för värdepappersfonder får en specialfond vända sig till en begränsad krets investerare. En specialfond behöver inte erbjuda samma likviditet som en värdepappersfond men måste vara öppen för inlösen minst en gång . Placeringar av fondmedel i en specialfond behöver inte heller följa de placeringsregler som gäller för värdepappersfonder. Undantag från placeringsreglerna prövas av och grundar sig på förhållandena i det enskilda fallet. Inspektionen prövar också, vid godkännande av fondbestämmelserna för en specialfond, om fondens placeringsstrategi är förenlig med de krav som ställs på riskspridning. Värdepappersfonder och specialfonder har det gemensamt att de är kontraktsrättsliga fonder som inte utgör självständiga rättssubjekt (4 kap. 1 § lagen om värdepappersfonder och 12 kap. 1 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). De kan inte förvärva rättigheter eller ta på sig skyldigheter. De kan inte heller bli föremål för konkursförfarande. Fondandelsägarnas rätt till fonden är beskuren och begränsar sig till rätten att få sin andel i fonden inlöst och att i vissa fall få utdelning. Det finns inget annat land där så många sparar i fonder som i . Privatpersoner och hushåll står för den största andelen, men även t.ex. företag och kommuner investerar i fonder. Genom det svenska premiepensionssystemet är i princip alla svenskar fondsparare. Med privat fondsparande, inklusive privat pensionssparande, och tjänstepension uppgår andelen som sparar i fonder till , vilket är den högsta siffran i världen. Vid utgången av uppgick den totala fondför- 2017/18:5 mögenheten till (enligt uppgift från ). Aktiefonder står för merparten av fondförmögenheten. Blandfonder och s.k. fond-i-fonder är dock de fondtyper som har ökat procentuellt mest . Mångfalden i utbudet av fonder är stort; det finns för konsumenter omkring 3 000 fonder att välja på. Det ger stor valfrihet att göra aktiva val när det gäller exempelvis inriktning, förvaltningsstil, pris och servicegrad. Att valfrihet, rörlighet och konkurrens, prispress inkluderad, har ökat stöds bl.a. av rapporter från (Uppdragsforskningsrapport 2015:6 och Den svenska fondmarknaden – en fördjupning, rapport 2015:8). Den svenska fondmarknaden kännetecknas av att ett stort antal utländska fonder marknadsförs i . En del av dessa fonder förvaltas av bolag som ingår i en svensk koncern, men som av olika skäl lagt verksamheten utanför (se SOU 2010:78 s. 602). De utländska fonder som marknadsförs i är till största andelen sådana fonder som omfattas av UCITS-direktivet och kan därmed utnyttja rätten till gränsöverskridande marknadsföring. Utöver fondsparandets betydelse för privatpersoner och hushåll spelar fondmarknaden en viktig roll i det finansiella systemet. I fonderna sammanförs resurser i form av kapital från flera mindre investerare, vilket leder till stordriftsfördelar, ökad riskspridning och lägre kostnader jämfört med om investerarna investerade direkt i alla de underliggande tillgångarna. Det finns också en stor samhällsekonomisk betydelse av en väl fungerande fondmarknad. Fonderna bidrar genom sina investeringar med likviditet till aktiemarknaden och följaktligen med kapitalförsörjning till själva bolagen. Denna funktion kommer att bli allt viktigare. Inom EU strävar man efter att komplettera bankerna som en kanal för finansiering till små och medelstora företag och man ser fondsparande som en möjlighet att uppnå detta (se handlingsplanen om en kapitalmarknadsunion [COM(2015) 468] som presenterades ). 5 Hållbarhetsaspekter i fondförvaltning 5.1 Vad är hållbarhet? Uttrycket hållbar utveckling lanserades i (FN) , även kallad Brundtland- Hållbar utveckling definieras där som ”en utveckling som tillfredsställer dagens behov utan att äventyra kommande generationers möjligheter att tillfredsställa sina behov”. ut tre dimensioner av hållbar utveckling: ekonomisk, social och miljö- De tre dimensionerna ska samstämmigt och ömsesidigt stödja Vid om hållbar utveckling i år 2002 erkändes hållbar utveckling som en överordnad princip för FN:s Vikten av hållbar utveckling har i kommit till uttryck exempelvis i regeringsformen, där det stadgas att det allmänna ska främja en hållbar utveckling som leder till en god miljö för nuvarande och kommande generationer (1 kap. 2 §). Ett annat exempel är , Prop. 2017/18:5 där det anges att bestämmelserna i balken syftar till att främja en hållbar utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer tillförsäkras en hälsosam och god miljö (1 kap. 1 §). Bland företag används ofta uttrycket hållbart företagande eller ”Corporate Social Responsibility” (CSR). Med hållbart företagande menas att agera ansvarsfullt och minimera risken för negativ påverkan samt bidra till en hållbar samhällsutveckling. Det innebär också möjligheter till värdeskapande och nya innovativa affärsmodeller där företagen arbetar strategiskt, är transparenta och samarbetar med andra aktörer i samhället. Följande internationella riktlinjer kan vara till stöd för arbetet med hållbart företagande: riktlinjer för multinationella företag, FN:s Global Compact, FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter samt kärnkonventioner och trepartsdeklarationer. I resolution av om företagens sociala ansvar: att arbeta för samhällets intressen och för hållbar återhämtning för alla (2012/2097[]) uttalas att CSR i stort sett bör anses vara samma sak som de relaterade uttrycken ansvarsfulla eller etiska företag, ”miljö, samhälle och styrning”, hållbar utveckling och företagens ansvarsskyldighet. I investerarkretsar talar man ofta om ”Environment, Social and Governance” (ESG), för att beskriva faktorer som bör integreras i förvaltningen. Med ”Environment” avses t.ex. bolagens inverkan på miljö och klimat. Med ”Social” avses frågor som rör socialt ansvarstagande, t.ex. mänskliga rättigheter, arbetstagarrättigheter och likabehandling. Med ”Governance” avses frågor som rör styrningen av ett bolag, t.ex. aktieägares rättigheter och frågor om ersättningar till ledande befattningshavare. Det finns således inte någon allmänt vedertagen definition av hållbarhet. Som framgår ovan används olika uttryck för att beskriva det arbete som bedrivs inom områden såsom miljö, mänskliga rättigheter, arbetsvillkor och antikorruption och både ESG och CSR är vedertagna uttryck på området. En framväxt av aktörer och initiativ