prop · H403104 · 2017-01-30 00:00:00 — den gör att avsättningen för sorter som är särskilt framtagna för vår region har liten potentiell marknad, vilket påverkar intresset för de stora företagen. Med höstvete som exempel, är de sorter som odlas i i stor utsträckning från och framtagna för det tyska klimatet. Den förädling som sker i och i andra länder ger inte sorter som fungerar för stora delar av . Växtodlingen påverkas också av förekomsten av växtskadegörare och möjligheten att bekämpa dessa. Läget i vad gäller skadegörare är relativt gott, vilket i stor utsträckning beror på klimatet. Utmaningarna inom växtskyddsområdet är trots det stora. råder brist på effektiva och hållbara metoder i det förebyggande arbetet och för att bekämpa angrepp. Detta framgår av växtskyddet (2012:10). Klimatförändringar kan dessutom leda till att förekomsten av etablerade skadegörare ökar och att nya allvarliga växtskadegörare introduceras och sprider sig genom handel med växter och växtprodukter. En ineffektiv hantering av ett växtskyddsproblem ger upphov till skördeförluster och kvalitetssänkningar som innebär ett ekonomiskt bortfall för odlaren. I finns en odling som till stor del är beroende av få kemiska preparat, ofta med samma verkningsmekanism, och i vissa fall av ett enda preparat. Få tillgängliga kemiska preparat på den svenska marknaden kan få oönskade miljöeffekter, eftersom det bl.a. kan leda till fler behandlingar med preparat som från miljösynpunkt är mindre fördelaktigt och med en större risk för resistensbildning hos skadegörare eller ogräs. En stor del av jordbruksbygd ligger i det bälte i nordvästra som bedöms ha goda betingelser för animalieproduktion i form av tillgång på mark och vatten. En förutsättning för god konkurrenskraft är hög produktivitet. pekar på att lönsamheten i många företag, främst inom animalieproduktionen, är låg. De svenska mjölkkornas avkastning har varit i internationell toppklass men har inte ökat lika snabbt som i viktiga konkurrentländer. Inom grisproduktionen är en av de stora utmaningarna för ökad produktivitet att minska smågrisdödligheten som är relativt hög i och gör att har färre producerade grisar per sugga. Dödligheten efter avvänjning är däremot låg i och tillväxten för svenska slaktsvin är hög i internationella jämförelser. Byggnader är en stor kostnad och en låg investeringstakt har gjort att har halkat efter i utvecklingen av byggteknik och storleksrationalisering. Detta bidrar till höga arbetskostnader. Den svenska nötkötts- och lammproduktionen är mycket heterogen och varierar från små deltidsföretag till företag med hundratals djur. Nötköttsbranschens utmaningar för ökad produktivitet är bl.a. fler avvanda kalvar per dikor och minskad dödlighet, utfodring för ökad tillväxt samt kostnadseffektivt byggande. En jämförelse med dansk produktion 2013 visar på betydande produktivitetsskillnader mellan länderna. skillnaderna återfanns inom uppfödning av daggamla kycklingar, slakteriverksamhet, byggkostnader och utnyttjandegraden av investeringar. Äggnäringen har upplevt hastigt sjunkande efterfrågan på ägg från höns i inredda burar, vilket har lett till snabbare omställning till frigående höns och ekologisk produktion. Omställningen har medfört kostnader för producenter som ställt om från stallar som inte varit avskrivna. Importkonkurrensen ökar för äggproduktionen efter att har förbättrat sin salmonellastatus och , liksom , har möjlighet att exportera färska ägg för konsumtion till . Investeringar är en förutsättning för ökad produktivitet, tillväxt och värdeskapande. Enligt har LRF beräknat att investeringarna inom vissa sektorer har varit betydligt lägre än vad som hade behövts för att upprätthålla produktionen och att sektorn därför totalt har ett ackumulerat investeringsunderskott. Det stora hindret för investeringar är den generellt låga lönsamheten i jordbruks- och trädgårdssektorn. har i två rapporter, Kostnader och intäkter i svenskt jordbruk – en jämförelse med och (2010:18) och Byggkostnader för lammkötts- och nötköttsproducenter – en jämförelse med och (2014:13) visat att inom några områden och i jämförelse med andra länder bygger relativt dyrt. Detta kan bl.a. bero på ett högre kostnadsläge till följd av nationella krav och villkor samt att det i av tradition byggs relativt påkostat. Dålig konkurrens på byggmarknaden och avsaknad av rådgivning kan vara andra orsaker. har regler på djurskyddsområdet som i vissa avseenden avviker från vad som gäller i andra länder. Det kan därför vara svårt för företag att direkt tillämpa tekniska framsteg som har gjorts i andra länder. pågår en strukturrationalisering inom jordbruks- och trädgårdsnäringen mot färre men större företag. Detta är en naturlig följd av utvecklingen på marknaden och företagarnas beslut om hur verksamhet ska utvecklas. Ungefär en fjärdedel av jordbruksföretagen 2014 är heltidsjordbruk (dvs. kräver en arbetsinsats motsvarande minst en heltid). Heltidsjordbruken står för av jordbrukets produktionsvärde och brukar av all . Strukturomvandlingen drivs av ny teknik, ökad kompetens, nya regelverk, utveckling av marknaderna samt av kostnaderna för arbetskraft. Inom trädgårdsnäringen har arealen per företag ökat kraftigt för både växthus- och frilandsföretag som antalet företag har halverats. Figuren nedan visar hur antalet företag inom mjölk- och grissektorerna minskat kraftigt medan produktionen minskat i mindre omfattning . och produktionsvolym 1995–2015 Källa: statistikdatabas. Utvecklingen mot färre men större jordbruksföretag delas med våra konkurrentländer. I går utvecklingen olika fort i landets olika delar och företagens storlek skiljer sig åt mellan olika delar av landet. I skogs- och mellanbygderna har omvandlingen gått långsammare än i slättbygderna i söder. sammanställer uppgifter om länsstyrelsernas förprövningar av byggnader och djurplatser för djur i lantbruket. Redovisningen anses vara en god indikator på viljan att investera i stallar för animalieproduktion. För mjölkkor och dikor har trenden varit nedåtgående . Även för grisköttsproduktion konstateras att nuvarande investeringstakt är för låg i förhållande till antalet djur. Beroende på strukturutvecklingen, ökad mekanisering, automatisering och minskad produktion har sysselsättningen också minskat stadigt . Antalet arbetade timmar inom jordbruksföretag och serviceföretag till jordbruk har minskat . Den s.k. multiplikatoreffekten, dvs. det antal arbetstillfällen i omkringliggande led som ett arbetstillfälle i primärproduktionen ger upphov till inom jordbruket är dock fortfarande relativt hög. Det beror på att sektorn som sådan importerar en i jämförelse liten del av sina insatsfaktorer till produktionen. Med digitalisering följer stora möjligheter att utveckla en ny, smartare och mer hållbar livsmedelsindustri – från produktion till konsumtion. teknik skapar möjligheter för att exempelvis effektivisera produktion, optimera resursförbrukning och för ökad tillväxt och export. efterfrågan av digitala tjänster kommer även att innebära en ökad efter- frågan av tillgång till bredbandsinfrastruktur. I regeringens strategi för Smart industri – en nyindustrialiseringsstrategi för beskrivs några av de genomgripande förändringar som alltmer sofistikerad digital teknik för med sig. Efter ångmaskinen, elektriciteten och elektroniken revolutionerar nu digitaliseringen och uppkopplade system industrin. Saker kan kopplas upp mot internet och kommunicera med sin omvärld och gränsen mellan det verkliga och det virtuella suddas ut. Här finns stor potential i att ta till vara på digitaliseringens möjligheter för att skapa ett hållbart samhälle. Digitalisering av livsmedelskedjan omfattar även det offentliga . Regeringen har därför prioriterat livsmedelskedjan i arbetet kring Digitalt först. konstaterar att kostnader för arbetskraft, skatter på produktionsmedel, djurskydds- och växtskyddslagstiftning, tillståndsprövning enligt samt tillämpning av regelverk sammanlagt har stor påverkan på jordbruks- och trädgårdsnäringens konkurrenskraft. Företag inom livsmedelssektorn omfattas av de allmänna villkor som gäller för all näringsverksamhet i . Dessutom omfattas livsmedelssektorn i hög grad av gemensam EU-lagstiftning. Tillämpningen av lagstiftningen kan vara olika i olika länder. Lagstiftningen på berörda områden är omfattande och många detaljregleringar som direkt påverkar företagen i deras vardag beslutas inom EU av tillsammans med representanter från 27 andra medlemsstater och efter förslag från . De EU-gemensamma reglerna omfattar flera olika lagstiftningsområden. Livsmedels- och jordbruksföretagen berörs bl.a. av gemensamma regler om livsmedel, djurhälsa, djurskydd, miljö och vatten utöver de som omfattar stödutformning och kontroll av EU-stöd inom ramen för den gemensamma fiskeri- och jordbrukspolitiken. genomförde tillsammans med LRF en s.k. Förenklingsresa där myndigheter och branschorganisationer deltog. Under resan besöktes lantbrukare i olika delar av landet och med olika produktionsinriktningar för att identifiera regler som företagare upplever som administrativt betungande. Ett flertal av de identifierade förenklingsåtgärderna genomfördes därefter. Förenklingarna avsåg bl.a. samordning av kontroller, avisering av kontroller, bemötande, kommunikation och dokumentation. På motsvarande sätt genomförde tillsammans med och en förenklingsresa till livsmedelsindustrin –2016. Myndigheterna arbetar med att omhänderta de framkomna förenklingsförslagen . Även kontrollen och tillsynen av företag i livsmedelskedjan styrs i huvudsak av EU-gemensamma regler. Kontrollen och tillsynen av företag i livsmedelskedjan ska vara effektiv, ändamålsenlig, likvärdig och rättssäker. Kontrollen och tillsynen ska t.ex. bidra till säkra livsmedel, en god hänsyn till djurvälfärd, miljö och folkhälsa, till att konsumenterna har ett högt förtroende för livsmedel på den svenska marknaden. Syftet med livsmedelskontrollen är att kontrollera att företagarna har system på plats för att kunna leva upp till lagstiftningens krav på att de livsmedel som sätts på marknaden är säkra och att konsumenterna inte leder och samordnar landets livsme- har även kontrollansvar för drygt 800 anläggningar, t.ex. slakterier, äggpackerier, musselodlingar, större meje- rier och fiskanläggningar. kontrollerar också att läns- styrelserna följer lagstiftningen. Länsstyrelserna ansvarar för kontrollen av primärproducenter, som enskilda jordbruk, men också exempelvis djuruppfödare, fiskare och bärplockare. att kommunerna följer lagstiftningen. pelvis dricksvattenproducenter, butiker, restauranger, skolkök, sjuk- huskök och organisationer. Totalt har kommunerna ansvar för omkring 68 000 företag och organisationer inom ovan nämnda områden. Syftet med djurskyddskontrollen är att kontrollera att bestämmelserna om djurskydd efterlevs. Kontrollen ska bidra till det övergripande målet om ett gott djurskydd i hela landet. Länsstyrelserna är ansvariga för kon- trollen av djurskyddet på gårdar och hos andra djurhållare. av djurskydd på slakterier har länsstyrelserna och ett har ansvar för att vägleda och samordna de operativa kontrollmyndigheterna, dvs. För EU-stödkontrollerna är syftet att säkerställa att stödmottagarna uppfyller angivna stödvillkor. För vissa EU-stöd kontrolleras även att stödmottagarna följer gemensamma regler inom områdena miljö, folk- hälsa och djurskydd, s.k. tvärvillkor. Syftet med tvärvillkorskontrollen är att säkerställa att EU-stöd enbart tilldelas lantbrukare som följer gemen- samma regler med relevans för jordbruket. Om fel uppdagas görs ett procentuellt avdrag på EU-stöden. utför kontrollen av EU:s jordbruks- och landsbygdsstöd. samordnar dessa kontroller och tar fram vägledningar inom ramen för EU:s jordbrukspolitik samt vissa handelsnormer. Begränsade naturresurser och klimatförändringar En stor del av de globala produktionsökningarna har historiskt skett genom ökad produktivitet och utan ökad markanvändning. pekar dock i sin prognos (/FAO Agricultural Outlook, 2015) på att avkastningsökningarna avtagit på global nivå. Det kan vara ett tecken på att begränsade resurser som vatten och mark samt miljöpåverkan blir Detta gäller speciellt de områden där jordbruket expanderar kraftigt och där det redan finns ett hårt tryck på resurser och miljö. har ett relativt gynnsamt läge med god tillgång till mark och vatten och en relativt låg miljöbelastning. Klimatförändringarna kommer att ändra förutsättningarna för livsmedelsförsörjningen genom högre temperaturer, ändrade neder- bördsmängder och högre halter av koldioxid och markozon. regionalt kan den negativa påverkan bli kraftig, med lägre avkastning främst som en följd av vattenbrist. Speciellt gäller detta på södra halv- Modellberäkningar pekar på en ökning av antalet människor som riskerar brist på livsmedel som en följd av klimatförändringarna. Klimatförändringarnas effekter på den totala jordbruksproduktionen är svårbedömda och uppskattningarna varierar mellan olika studier. För temperaturhöjningar i intervallet visar flera studier att påverkan på den totala produktionen inte blir så stor. Orsaken är att ökningen av produktionen i de regioner som gynnas av det förändrade klimatet bedöms vara väl så stor som minskningen i de regioner som missgynnas. För större temperaturökningar visar studierna mer entydigt på stigande priser som en följd av försämrade odlingsbetingelser (, Climate Change and Agriculture: Impacts, Adaptation and Mitigation, 2010). Svenskt jordbruk och trädgårdsnäring kommer i allmänhet att gynnas i jämförelse med jordbruk i andra delar av världen, men en anpassning kommer att behöva göras till ändrade odlingsförhållanden, t.ex. avseende nya växtskadegörare och förändrade nederbördsnivåer. Prisökningarna som beräknas följa av ett förändrat klimat är relativt små om man sätter dessa i relation till den historiska takten på produktivitetstillväxt och avkastningsökningar. Som nämnts ovan finns dock tecken på att avkastningsökningarna globalt har avtagit men det är osäkert vad som är orsakerna och vilken potential som finns i framtida teknikutveckling. Vår produktion, distribution och konsumtion av mat står för en betydande del av vår miljöpåverkan. I kommer ungefär en fjärdedel av den klimatpåverkan som svenska hushåll ger upphov till från de livsmedel som vi äter. Arbetet för ett minskat matsvinn är därför en viktig del i att öka resurseffektiviteten i livsmedelskedjan. Enligt ”Matavfallsmängder i ” kastas mest matavfall (oundvikligt matavfall och onödigt matavfall, s.k. svinn) i hushållen, men matavfall förekommer i alla led i livsmedelskedjan: vid tillverkning, hos grossister, leverantörer, butiker, restauranger och storhushåll. Åtgärder för att minska matsvinnet innebär en minskad miljöpåverkan och ger positiva ekonomiska effekter i hela livsmedelskedjan. Sett ur ett större perspektiv skulle maten också kunna räcka till fler personer utan att miljöpåverkan ökar. , och har haft i uppdrag att genomföra insatser som bidrar till att minska det onödiga matsvinnet i alla led i livsmedelskedjan. Uppdraget har bidragit till att matsvinnsproblematiken har uppmärksammats genom bl.a. olika studier och rapporter, ökad samverkan mellan aktörer och informationskampanjer. Intresset för matsvinnsproblematiken har intensifierats och många företag, kommuner och storköp arbetar aktivt med frågan. Livsmedelsbranschen har matsvinnet som en strategisk fråga i projektet ”Hållbar livsmedelskedja”. Dagligvaruhandeln har ökat sina insatser för att minska svinnet, bl.a. har första ”social supermarket” öppnats där maten som säljs till stor del är sådan som annars skulle ha blivit matsvinn. I vissa matbutiker har man börjat sälja krokiga grönsaker till reducerat pris, grönsaker som annars inte hade sålts. EU har ett gemensamt regelverk för handel med utsäde och annat växtförökningsmaterial. Det innebär att sorter, för att få säljas, ska finnas med i en sortlista. Krav på sortgodkännande omfattar inte alla växtarter men många av de vanligaste jordbruks- och trädgårdsväxterna. En sort kan godkännas för att tas med på sortlistan om den är särskiljbar, enhetlig och stabil. För att en sort ska godkännas måste den, för de största grödorna, också ha ett odlingsvärde, vilket kontrolleras i officiella försök. En växtförädlare får avkastning på sin investering genom ett immaterialrättsligt skydd. Det finns två parallella system: den svenska växtförädlarrätten och också den europeiska växtförädlarrätten som ger skydd i hela EU. Den senare har i praktiken tagit över det svenska systemet. Under vissa omständigheter kan också varumärkesskydd eller patent användas. EU:s lagstiftning för genetiskt modifierade organismer (GMO) gör att växtförädlingsföretag får höga administrativa kostnader i samband med ansökan om godkännande. är ansökningsprocessen mycket långsam och oviss. Det leder till att få företag kan eller vill ansöka om godkännande för dessa sorter, vilket begränsar tillgången på nya växtsorter för såväl svenska som för europeiska producenter. De nya teknikerna är förhållandevis billiga att använda och skulle inte behöva innebära samma regelbörda. Små och medelstora växtförädlingsföretag skulle genom att använda dessa tekniker kunna uppnå lönsamhet även för sorter som tas fram för en mindre marknad. Inom växtskyddsmedelsområdet finns EU-lagstiftning som påverkar svenska producenters produktionsmöjligheter. Målsättningen med om skyddsåtgärder mot växtskadegörare är att skydda europeisk växtproduktion och europeiska växtmiljöer, vilket sker genom att förhindra främmande allvarliga skadegörare från att etablera sig och sprida sig och orsaka skador med omfattande ekonomiska, miljömässiga och sociala konsekvenser. Regleringen ställer krav på frihet från särskilt allvarliga växtskadegörare vid import till EU och vid förflyttning av växter och växtprodukter inom EU. Angrepp av dessa växtskadegörare måste bekämpas i syfte att utrotas eller om detta är omöjligt, inneslutas för att skydda resten av EU:s territorium. presenterade kommissionen ett förslag till ny lagstiftning. Syftet med den nya lagstiftningen är detsamma som i dagens lagstiftning, men den innebär ett skifte från målsättningen att hindra spridning av växtskadegörare främst vid handel med växter och växtprodukter till skydd av territoriet. Förordningsförslaget innebär ökad riskstyrning med ett betydligt ökat fokus på förebyggande åtgärder och dessutom tydligare krav på kraftfulla åtgärder vid utbrott. Regelverket kring utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden är harmoniserat inom EU genom förordning (EG) nr 1107/2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden och innebär att varje verksamt ämne bedöms och godkänns gemensamt inom EU. Förordningen syftar till att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön, att förbättra den inre marknadens funktionssätt och att förbättra jordbruksproduktionen. Verksamma ämnen i växtskyddsmedel godkänns enligt förordningen på EU-nivå och produkter som innehåller de verksamma ämnena godkänns på medlemsstatsnivå. För att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön får ett verksamt ämne eller ett växtskyddsmedel endast godkännas om medlet eller ämnet inte har några skadliga hälsoeffekter på människor eller djur och om det inte påverkar miljön på ett oacceptabelt sätt. Det är den som ansöker om ett godkännande av ett medel eller ett ämne som ska visa att förutsättningarna för godkännande är uppfyllda. Vid prövningen av växtskyddsmedel är medlemsstaterna indelade i zoner. tillhör den norra zonen. Det finns särskilda bestämmelser i förordningen om administrativt samarbete mellan medlemsstater som tillhör samma zon vid prövning av ansökningar om godkännande. Reglerna syftar till att effektivisera förfarandet så att en ansökan om godkännande i en medlemsstat behandlas i andra medlemsstater i samma zon. Ett godkännande som har meddelats av en medlemsstat i en zon ska som huvudregel ömsesidigt erkännas av andra medlemsstater i samma zon. Integrerat växtskydd definieras i och rådets direktiv /128/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder för att uppnå en hållbar användning av bekämpningsmedel. Av direktivet följer att ett integrerat växtskydd bl.a. innebär att förebyggande åtgärder vidtas, t.ex. växtföljd, sortval och användning av lämplig odlingsteknik, att skadliga organismer övervakas, att hållbara icke-kemiska metoder ges företräde framför kemiska metoder samt att de kemiska växtskyddsmedel som används är målspecifika och har minsta möjliga påverkan på människors hälsa och miljön. Syftet med direktivet är att minska de risker och konsekvenser som användningen av bekämpningsmedel innebär för människors hälsa och miljön genom att främja användning av integrerat växtskydd och andra alternativa metoder eller tekniker som icke-kemiska alternativ till bekämpningsmedel. Kravet på att medlemsländerna ska utarbeta och fastställa handlingsplaner är centralt i direktivet. Varje land ska anta nationella handlingsplaner för att fastställa kvantitativa mål, riktmärken, åtgärder och tidtabeller för att minska riskerna med och konsekvenserna av användningen av bekämpningsmedel för människors hälsa och miljön. Likaså syftar direktivet till att uppmuntra utvecklingen och införandet av integrerat växtskydd och alternativa metoder eller tekniker för att minska beroendet av bekämpningsmedel. Den svenska handlingsplanen beslutades av regeringen och gäller . Målen för handlingsplanen är: riskerna för miljön och hälsan ska minska, halter av växtskyddsmedel i yt- och grundvatten ska vara nära noll i linje med miljökvalitetsmål Giftfri miljö till 2020, resthalter av växtskyddsmedel i inhemskt odlade vegetabilier ska vara låga och inte innebära risker för konsumenten, risker för yrkesmässiga användare av växtskyddsmedel ska vara små genom att skyddsåtgärder vidtas och arbetsrutiner utformas på lämpligt sätt, och uthålliga odlingssystem, vilket bl.a. inkluderar alternativa metoder och tekniker, ska utvecklas och tillämpas i ökad omfattning för att minska beroendet av kemiska växtskyddsmedel. Det övergripande målet för den nationella handlingsplanen är att åstadkomma en minskande risktrend. Handlingsplanens inriktning syftar till att ytterligare förbättra ett hållbart växtskydd genom utveckling och införlivande av integrerat växtskydd och av olika odlingssystem som ekologisk produktion. Bestämmelser om djurskydd finns på olika nivåer. Inom EU finns vissa (1988:534) innehåller grundläggande regler, den svenska djurskyddsför- ordningen (1988:539) kompletterar med mer detaljerade regler och ett antal föreskrifter utfärdade av innehåller specificerade Bestämmelserna påverkar jordbruksnäringens produktionskostnader. drar slutsatsen att särskild uppmärksamhet bör ägnas åt regler för byggnationer och beteskrav som kan öka kostna- derna för djurhållare. Utredaren konstaterar att de nationella kraven innebär att stallbyggnader i vissa fall blir dyrare än i konkurrerande län- der och att antalet djur per yta är lägre. De högre kostnader som lagkra- ven för med sig vägs dock i olika grad upp av att djuren är friskare, vilket för företagaren innebär minskade kostnader. att djurskydd och förebyggande djurhälsoarbete leder till friskare djur som växer snabbare. Tillväxten för svenska slaktsvin tillhör en av de högsta i världen och har även lägst antibiotikaförbrukning till produktionsdjur inom EU. finns det utmaningar i att den svenska spädgrisdödligheten ligger högt i en internationell jämförelse. Beteskravet för kor lyfts ofta fram som ett exempel på en regel som ger upphov till merkostnader. Regeln är unik internationellt sett och regleras i 10–11§§ djurskyddsförordningen. rapport effekter på lönsamheten i mjölkföretagen – en studie av tre typgårdar (2014:16) att för typgårdarna i studien innebar beteslagstiftningen försämrad lönsamhet jämfört med att ha korna på stall året om. Det är dock viktigt att notera att studien inte fullt ut tar hänsyn till de djurhälsofördelar och den samhällsnytta, t.ex. i