prop · H403214 · 2017-06-27 00:00:00 — Även om många förslag från vuxna direkt avvisas av barnet uppstår redan då den vuxne föreslår en träff en fara för att barnet ska komma att acceptera ett förslag att träffas. Att fråga ett barn om en träff på detta sätt innebär således typiskt sett en fara för att barnet kommer att utsättas för ett sexuellt övergrepp. För att i större utsträckning kunna förhindra att gärningsmannen och barnet träffas samt öka möjligheterna att lagföra gärningsmannen anser regeringen att straffansvaret bör inträda redan när den vuxne föreslår en träff. En fördel med att straffbestämmelsen utformas på det sättet är också att straffansvaret inte blir avhängigt av barnets agerande, något som framhålls som angeläget både i promemorian och av flera remissinstanser (se vidare nedan). Genom att tidigarelägga straffansvaret så att det blir straffbart att föreslå en träff med barnet i syfte att vid denna begå uppräknade sexualbrott torde många av de fall som inte uppfyller rekvisiten för kontaktbrottet komma att omfattas av straffbestämmelsen. Regeringen gör bedömningen att detta kommer leda till att fler av de anmälda brotten kommer att utredas och lagföras än . Genom utökade möjligheter till utredning och lagföring kommer det skydd som lagstiftningen ger flickor Prop. 2016/17:214 och pojkar från att utsättas för sexuella övergrepp att stärkas. Lagstiftningen bör, liksom , även erbjuda skydd då barnet tar initiativ till mötet eller där det är oklart vem som är initiativtagare. att tydligt markera att det inte behöver vara fråga om ett avtal i formell mening bör i lagtexten det nuvarande rekvisitet ”träffar en överenskommelse med barnet” ersättas med det mer vardagliga uttrycket ”stämmer träff”. Regeringen föreslår således att straffansvaret ska inträda när den vuxne föreslår en träff eller stämmer träff med barnet i syfte att begå vissa i bestämmelsen preciserade sexualbrott. När det gäller vilka brott som ska omfattas har det inte framkommit annat än att den nuvarande regleringen Regeringen föreslår således inga ändringar i det Betydelsen av barnets avsikt Enligt promemorian bör ett straffansvar kunna inträda även om barnet inte haft för avsikt att träffa gärningsmannen. såsom , (Samhällsvetenskapliga fakulteten), och , instämmer i det. förarbetena till nuvarande lydelse av bestämmelsen anges emellertid att det, för att rekvisitet ”träffar en överenskommelse” ska vara uppfyllt, krävs att det är fråga om en gemensam viljeinriktning om att mötas på och plats (prop. 2008/09:149 s. 46). i anslutning till frågan att lagstiftaren bör ändra författningstexten för att få till stånd en ändrad tillämpning. Som redan har framgått delar regeringen uppfattningen att det är olämpligt att låta straffansvaret vara avhängigt av barnets vilja att träffa Redan genom regeringens förslag om att straffansvar ska inträda när den vuxne föreslår en träff för barnet kommer, som har konstaterats ovan, frågan om barnets avsikter inte längre att få betydelse för straffansvaret i många fall. De situationer som tidigare krävde en analys av barnets vilja att träffa den vuxne kommer i stället omfattas av det utvidgade straffansvaret så snart den vuxne lämnat ett förslag att Regeringen föreslår dessutom att rekvisitet ”träffar en överenskommelse med barnet om ett sammanträffande” ändras till ”stämmer träff”. Inte heller detta rekvisit är avsett att innefatta något krav på en gemensam viljeriktning att mötas utan är tänkt att omfatta också det fallet att barnet visserligen medverkar till att stämma träff med den vuxne men där barnet aldrig har för avsikt att inställa sig till mötet. Genom de sakliga och språkliga ändringar som görs i straffbestämmelsen kommer således frågan om barnets vilja och avsikt att vara utan betydelse för bestämmelsens tillämplighet. Sexualbrott som inte begås vid fysiska möten Tillgänglig teknik och människors användning av den förändras snabbt. Det är därför nödvändigt att fortlöpande bevaka att lagstiftningen är ändamålsenlig och tillräcklig (prop. 2008/09:149 s. 18). framgår att vissa åklagare, poliser och barnrättsorganisationer har uppgett 2016/17:214 att bestämmelsen borde omfatta handlande som syftar till sexuella övergrepp mot barn, oavsett om övergreppen sker via elektroniska kommunikationsmedel eller vid fysiska sammanträffanden. Enligt regeringens mening finns det i grunden inte anledning att se annorlunda på sexualbrott som begås vid ett fysiskt möte och sådana som begås utan att parterna träffas fysiskt. Motsvarande synsätt framkommer i betänkandet års sexualbrottskommitté. Det är rimligt och önskvärt att kontakter som tas i syfte att begå sexualbrott via tekniska hjälpmedel straffrättsligt bedöms på samma sätt som kontakter som syftar till att begå sexualbrott vid ett fysiskt möte. Intresset av att tidigt kunna ingripa mot sådana kontakter är också desamma i båda fallen. En reglering som utformas teknikneutralt kommer visserligen i större utsträckning än innebära att gärningar kommer att vara kriminaliserade både som kontakt för att träffa ett barn i sexuellt syfte och som försök eller förberedelse till andra sexualbrott. Sådana situationer kan emellertid hanteras enligt vanliga konkurrensprinciper och skiljer sig principiellt inte från de motsvarande situationer som kan uppkomma i fråga om kontakter som syftar till att begå sexualbrott vid fysiska träffar. Det är således regeringens uppfattning att straffbestämmelsen bör omfatta kontakter som syftar till sexualbrott vid såväl fysiska möten som vid möten via tekniska hjälpmedel. Med de ändringar i bestämmelsen som regeringen föreslår får den en mer teknikneutral utformning som omfattar även de senare fallen. Regeringens förslag: Brottsbeteckningen kontakt med barn i sexuellt syfte ska ändras till kontakt för att träffa ett barn i sexuellt syfte. Promemorians förslag överensstämmer inte med regeringens förslag. I promemorian föreslås att brottet ska benämnas åtgärd för att möta ett barn i sexuellt syfte. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, såsom , och , tillstyrker eller har inget att invända mot den brottsbeteckning som promemorian föreslår. Av de remissinstanser som tillstyrker eller inte har några invändningar mot att brottsbeteckningen ändras anser dock flertalet att inte heller promemorians förslag till ny brottsbeteckning är adekvat, däribland , Hovrätten för , och föreslår att brottet i stället betecknas som kontakt för att möta ett barn i sexuellt syfte. (), ECPAT och anser att ordet ”åtgärd” inte är lämpligt om kravet på en efterföljande främjande åtgärd tas bort. ECPAT föreslår i det fallet att brottsbeteckningen bör vara kontakt för att möta barn i sexuellt syfte. Skälen för regeringens förslag: Vid val av ny brottsbeteckning anser Prop. 2016/17:214 regeringen i likhet med flera remissinstanser att det bör eftersträvas att denna på bästa möjliga sätt beskriver de gärningar som avses. En brottsbeteckning som bättre svarar mot detta krav bedöms ha förutsättningar att åtgärda vissa av de problem med nuvarande brottsbeteckning som beskrivs i avsnitt 5.1. bör brottsbeteckningen vara lättillgänglig så att den vardagliga användningen underlättas och förebygger att parallella brottsbeteckningar uppstår och används. Dessa intressen står i viss mån emot varandra. I promemorian konstateras att svårigheterna att utläsa vilka gärningar som faller inom den aktuella straffbestämmelsen bidrar till att de anmälda brotten i många fall felaktigt rubriceras som kontakt med barn i sexuellt syfte, vilket i sin tur medför att förundersökning inte inleds eller läggs ner. En brottsbeteckning som på ett tydligt sätt beskriver vilka gärningar som avses med brottet riskerar dock att bli så lång att den vardagliga användningen försvåras. Eftersom straffbestämmelsens effektivitet i hög grad påverkas av brottsbeteckningens förmåga att beskriva brottets tillämpningsområde, är kravet på tydlighet centralt. Regeringen anser därför att behovet av en brottsbeteckning som tydligt anger vilka gärningar som avses är större än de olägenheter som en viss användning av en parallell beteckning i vardagligt tal kan medföra. I promemorian föreslås att kontaktbrottet ska benämnas åtgärd för att möta ett barn i sexuellt syfte. Enligt promemorian tydliggör brottsbeteckningen att det är åtgärder, såväl förslag som överenskommelse om att träffas i syfte att vid detta möte begå sexuellt övergrepp, som omfattas av bestämmelsen. Regeringen anser att den föreslagna brottsbeteckningen har fördelar. I likhet med ett flertal remissinstanser bedömer dock regeringen att inte heller den i promemorian föreslagna brottsbeteckningen fullt ut motsvarar de krav som bör ställas. Särskilt gör sig denna invändning gällande när straffansvaret ändras så att kravet på ytterligare främjande åtgärd tas bort. och har föreslagit att brottsbeteckningen ska vara kontakt för att möta ett barn i sexuellt syfte. ECPAT har i princip lämnat samma förslag. Regeringen instämmer i att den beteckningen bättre beskriver de gärningar som bestämmelsen avser träffa. Regeringen anser dock att en viss språklig ändring bör ske i förhållande till förslagen och föreslår att brottet ska betecknas som kontakt för att träffa ett barn i sexuellt syfte. Regeringens förslag: Straffmaximum för brottet ska höjas från fängelse till fängelse . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser förutom tingsrätt och tillstyrker promemorians förslag eller har inga synpunkter. anför att det inte är ändmålsenligt eller tydligt att ha en lika hög straffskala för ett brott som 2016/17:214 till sin natur innebär att målsäganden ännu inte farit illa. anser att förslaget avviker från den vedertagna synen att förberedelsehandlingar typisk sett har lägre straffvärde än fullbordade brott eller försök till brott. Enligt mening innebär därför förslaget en omotiverad straffskärpning. Skälen för regeringens förslag: Enligt grundläggande principer ska allvarligare brott bedömas strängare än mindre allvarliga brott och lika allvarliga brott bedömas lika strängt. Straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte omfattar förberedande gärningar som syftar till sexualbrott av varierande slag och straffvärde. Straffskalan för det brottet måste därför vara vid. Såväl förberedande gärningar i stor omfattning eller kontakter som syftar till mycket allvarliga sexualbrott mot små barn, som mindre allvarliga kontakter ska kunna ges ett straffvärde som svarar mot brottets allvar. till de gärningar som kontaktbrottet kan syfta till anser regeringen att ett straffmaximum fängelse inte ger tillräckligt utrymme att beakta allvaret i samtliga kvalificerade fall som kan uppkomma. Det är också viktigt att straffskalan för kontaktbrottet står i proportion till straffskalorna för övriga sexualbrott. Mot bakgrund av detta anser regeringen att ett maximistraff fängelse, som föreslås i promemorian, är väl avvägt. och anför i sina remissvar att den föreslagna straffbestämmelsens förberedelsekaraktär innebär att brottet inte bör ges samma straffskala som vissa av de brott som nämns i bestämmelsen. Denna invändning synes främst vara av systematisk karaktär. Eftersom straffbestämmelsen rymmer många olika slags gärningar finns ett behov av en vid straffskala som möjliggör en nyanserad straffmätning där samtliga konkreta fall kan värderas utifrån sitt allvar. Genom den föreslagna höjningen skapas utrymme för att värdera de allvarligaste kontaktbrotten högre än vad dagens straffskala ger möjlighet till. Någon generell straffskärpning åsyftas emellertid inte. Regeringen föreslår att maximistraffet för brottet höjs till fängelse. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens utom när det gäller tidpunkten för ikraftträdandet. Remissinstanserna har inte yttrat sig över promemorians förslag och bedömning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: De föreslagna Prop. 2016/17:214 lagändringarna bör träda i kraft . att detta sker . Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Av 5 § lag (1964:163) om införande av , förkortad BrP, följer att ingen får dömas för en gärning som inte var straffbar när den begicks. Vidare följer att straff ska bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs om inte annan lag gäller då dom meddelas som leder till frihet från straff eller ett lindrigare straff. De förslag som regeringen lämnar innebär att fler gärningar kan komma att omfattas av straffansvaret. Vidare innebär förslaget att straffskalan skärps. Av regleringen i BrP följer att den lag som var tillämplig då gärningen begicks ska tillämpas såvida inte den lag som gäller vid domstillfället ger ett lindrigare straff eller frihet från straff. Av detta följer att domstolarna ska fortsätta tillämpa den äldre lagstiftningen i vissa fall. Någon särskild övergångsregel om detta behövs därför inte. 7 Kostnader och andra konsekvenser Förslaget om ett utvidgat straffansvar möjliggör ett tidigare straffrättsligt ingripande än vad dagens lagstiftning gör. Många av de situationer som omfattas av utvidgningen torde dock vara kriminaliserade som exempelvis sexuellt ofredande. Ett ökat antal anmälningar som kräver utredning och lagföring kan emellertid förväntas till följd av ändringen. Detta kan innebära viss ökad arbetsbelastning och därmed vissa merkostnader för i första hand och . En mycket måttlig ökning av måltillströmningen till domstolarna torde också kunna förutses. Den föreslagna utvidgade kriminaliseringen liksom höjningen av maximistraffet torde endast få marginell betydelse för Kriminalvården. Sammantaget bedömer regeringen att eventuella kostnadsökningar ska finansieras inom ramen för befintliga anslag. En stor majoritet av målsägandena i de fall av anmälda kontaktbrott som omfattades av Brås rapport var flickor. Motsvarande bild framkommer vid den genomgång av anmälningar om kontaktbrott som redovisas i promemorian. I vilken utsträckning lagstiftningen avseende kontakt med barn i sexuella syften fungerar som ett effektivt medel för att skydda barn mot sexuella övergrepp påverkar således i stor utsträckning flickors situation. Regeringen bedömer därför att en förändrad lagstiftning som ytterligare förbättrar förutsättningarna att utreda och lagföra denna typ av brottslighet till stor del påverkar flickors situation positivt. Eftersom sexuella övergrepp och trakasserier är ett stort hinder för att uppnå jämställdhet mellan könen bedömer regeringen att en lagstiftning som leder till minskad utsatthet i dessa avseenden bidrar till att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. 2016/17:214 8 Förslaget till lag om ändring i 10 a § Den som, i syfte att mot ett barn begå en gärning för vilken straff föreskrivs i 4, 5, 6, 8 eller 10 §, föreslår en träff eller stämmer träff med barnet, döms för kontakt för att träffa ett barn i sexuellt syfte till böter eller fängelse i högst . I paragrafen regleras straffansvaret för brottet kontakt för att träffa ett barn i sexuellt syfte. Paragrafen ändras när det gäller straffansvarets utformning, brottsbeteckningen och straffskalan. Ändringarna behandlas i avsnitt 5. Vissa språkliga ändringar görs också. Ändringen gällande straffansvarets utformning innebär att ansvar inträder redan då gärningsmannen föreslår en träff med ett barn i syfte att vid träffen begå någon av de gärningar som räknas upp i paragrafen mot barnet. Det är vidare straffbart att stämma träff med barnet i sådant syfte. Till skillnad från krävs inte att gärningsmannen därefter ska ha vidtagit en främjande åtgärd. Med träff avses såväl ett fysiskt sammanträffande som ett möte via ett tekniskt hjälpmedel. Gärningsmannens syfte med en sådan träff ska vara att begå något av de i paragrafen uppräknade sexualbrotten mot barnet, se vidare om uppsåtsbedömningen i prop. 2008/09:149 s. 46. Med uttrycket ”föreslår en träff” avses att gärningsmannen på något sätt väcker frågan om att han eller hon och barnet ska träffas och plats. Uttrycket omfattar också ett förslag om en träff genom ett tekniskt hjälpmedel t.ex. på ett chattforum. Det måste även i det senare fallet röra sig om ett konkret och preciserat förslag. Ett allmänt uttryckt önskemål om fortsatta kontakter är inte tillräckligt. Att gärningsmannen lämnar ett meddelande till barnet som endast innehåller uppgift om och viss plats eller att gärningsmannen frågar om barnet är ensam hemma , skulle dock i det enskilda fallet kunna vara tillräckligt om det är underförstått att gärningsmannen då ska besöka eller på annat sätt träffa barnet. Ett i allmänna ordalag framställt önskemål från gärningsmannen att ha sex med barnet bör dock i första hand vara att bedöma som sexuellt ofredande. Straffansvaret förutsätter att förslaget lämnats till ett eller flera specifika barn. Det är även straffbart att stämma träff med ett barn i syfte att begå uppräknade brott mot barnet. Det saknar betydelse om initiativet att träffas kommit från gärningsmannen eller barnet. För att rekvisitet ska vara uppfyllt krävs inte någon gemensam viljeriktning att träffas hos gärningsmannen och barnet. Det har i bestämmelsen markerats genom att rekvisitet ”träffar en överenskommelse med barnet” ersätts av ”stämmer träff”. Detta innebär att straffansvar inträder även om barnet inte haft för avsikt att träffa gärningsmannen. Med rekvisitet avses att gärningsmannen och barnet kommer överens om att träffas och plats eller, när det gäller en träff genom ett tekniskt hjälpmedel, på t.ex. ett visst forum. Som nämnts ovan tas kravet på att gärningsmannen ska ha vidtagit en främjande åtgärd bort. Att straffansvaret tidigareläggs innebär att möjligheten för gärningsmannen att avbryta sina planer på att begå ett sexuellt övergrepp mot ett barn och på så vis undgå straffansvar minskar. Om gärningsmannen efter att ha lämnat ett förslag eller kommit överens med barnet om att träffas, avbryter sina planer att begå ett sexuellt övergrepp mot barnet får detta i stället, beroende på omständigheterna i det enskilda fallet, beaktas vid påföljdsbestämningen. Brottsbeteckningen ändras från kontakt med barn i sexuellt syfte till kontakt för att träffa ett barn i sexuellt syfte. Avsikten med denna ändring är att brottsbeteckningen på ett tydligare sätt ska beskriva vilka gärningar som omfattas av straffbestämmelsen. Straffskalans maximum ändras från fängelse i högst till fängelse i högst . Höjningen av maximistraffet ger utrymme för mer nyanserade bedömningar av straffvärdet i de mer allvarliga fallen och är en anpassning till straffskalorna för jämförbara sexualbrott i 6 kap. . Någon generell straffskärpning avses inte. En effekt av höjningen av straffmaximum från fängelse till fängelse är att preskriptionstiden för brottet – enligt 35 kap. 1 § – sträcks ut från två till . I de fall konkurrenssituationer uppstår mellan brottet kontakt för att träffa ett barn i sexuellt syfte och andra brott ska sedvanliga principer om konkurrens tillämpas (se avsnitt 4.2). Sammanfattning av departementspromemorian Översyn av straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte (Ds 2015:49) Straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte har varit i kraft och fyller, vid sidan av andra straffbestämmelser, en funktion när det gäller att straffrättsligt ingripa mot vuxnas kontakter med barn i syfte att utsätta dem för sexuella övergrepp. Straffbestämmelsen tillämpas i huvudsak så som torde ha varit Dock hindrar straffbestämmelsens komplicerade konstruktion och straffskalans utformning i viss utsträckning en effektiv Inom ramen för denna översyn har 265 polisanmälningar gällande kontakt med barn i sexuellt syfte gåtts igenom. skillnad som finns mellan antalet polisanmälda kontaktbrott och antalet åtal och lagföringar för kontaktbrottet beror till stor del på att endast av anmälningarna uppfyller samtliga objektiva rekvisit Av sistnämnda anmälningar har (11 stycket) lett till beslut om åtal eller utfärdande av strafföreläggande för kontakt med barn i sexuellt syfte. Av alla 265 polisanmälningar som gåtts igenom har lett till beslut om åtal eller utfärdande av strafföreläggande för något sexualbrott. Ett syfte med införandet av straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte var att kunna möjliggöra ett tidigt straffrättsligt ingripande för att kunna förhindra och förebygga sexualbrott mot barn. genomgång av förundersökningsmaterial som har gjorts inom ramen för denna utredning i förening med den genomgång Brå har gjort visar att utrymmet för ett rättsligt ingripande innan det åsyftade sexualbrottet äger rum är mycket snävt. Ett mycket litet antal anmälningar görs då samtliga rekvisit är uppfyllda, men innan något möte mellan den vuxne och barnet har ägt rum och ett sexuellt övergrepp Vidare framstår det som problematiskt att straffskalan för kontaktbrottet är lindrigare än för brottet sexuellt ofredande. således konstateras att straffbestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte inte är effektivt utformad i förhållande till dess syfte. Det finns emellertid redan med dagens lagstiftning möjligheter att straffrättsligt ingripa på ett relativt tidigt stadium i en s.k. groomingprocess innan ett allvarligare sexualbrott begås. kontakter mellan vuxna och barn, framför allt på internet, som sker i sexuellt syfte har ett sådant sexuellt präglat innehåll att andra straffbestämmelser än kontaktbrottet kan tillämpas, i första hand sexuellt ofredande och (försök till) utnyttjande av barn för sexuell posering. mot dessa bestämmelser torde också i normalfallet vara mindre svåra att bevisa än brott som, i likhet med kontakt med barn i sexuellt syfte, är uppbyggda kring ett överskjutande uppsåtsrekvisit (i syfte att utsätta barnet för brott enligt vissa stadganden i 6 kap. ). Med hänsyn till de bevisproblem som skulle uppstå vid ett tidigarelagt straffansvar skulle en förändrad straffbestämmelse sannolikt inte resultera i fällande dom i någon vidare omfattningen än med dagens I stället bör andra straffbestämmelser kunna tillämpas i större utsträckning, exempelvis sexuellt ofredande och försök till utnyttjande av barn för sexuell posering. Det är viktigt att gärningarna rubriceras rätt från början och att erforderliga resurser läggs på att utreda och lagföra dessa brott. Eventuellt kan straffbestämmelsen om sexuellt ofredande behöva ses över. Det finns emellertid skäl att höja maximistraffet för kontakt med barn i sexuellt syfte från fängelse till fängelse . brottsrubriceringen kontakt med barn i sexuellt syfte inte som en adekvat benämning på det straffbelagda handlandet. Det föreslås därför att brottsbeteckningen ändras till åtgärd för att möta ett barn i sexuellt syfte. Trots det ovan sagda lämnas i promemorian förslag till ett utvidgat Enligt förslaget ska straffansvar inträda redan när den vuxne för barnet föreslår ett sammanträffande eller när den vuxne och barnet träffar en överenskommelse om ett sammanträffande. liksom , ha vidtagits i syfte att utsätta barnet för vissa sexualbrott. Vidare föreslås att, i vart fall, rekvisitet främjande åtgärd (åtgärd som är ägnad att främja att ett sådant sammanträffande kommer till stånd) tas Eftersom kontakter som syftar till sexualbrott som begås utan att något fysiskt sammanträffande sker redan i stor utsträckning är kriminaliserade som andra brott görs bedömningen att kontaktbrottet inte bör utvidga still att omfatta sådana kontakter. Ett på detta sätt utformat straffansvar skulle i någon mån kunna möjliggöra tidigare straffrättsliga ingripanden för att förhindra planerade sexuella övergrepp mot barn samt i viss utsträckning få avsträckande och moralbildande effekter och härigenom förebygga sexualbrott mot barn. De föreslagna lagändringarna kan också utgöra en tydlig markering från samhällets sida att sexualbrott mot barn, liksom kontakter som syftar till sådana brott, är helt oacceptabelt. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till lag om ändring i