prop · H403162 · 2017-04-05 00:00:00 — Punkt 3 avser överträdelser som anges i artikel 70.3 a iv–vii, ix–xiv, xvi–xix och xxviii–xxx, 70.3 b xi, xiii och xix samt 70.5 och som gäller för företaget enligt artikel 41.2 i MiFID II. Uppräkningen omfattar bestämmelser i lagen som kan föranleda ett ingripande, se vidare författ- ningskommentaren till 1 a §. Övervägandena finns i avsnitt 14.3.4. Paragrafen, som är ny, genomför delvis artikel 70.2, 70.3 b och 70.4 b. Den är utformad efter förebild av nuvarande 1 a § första stycket. I paragrafen anges de bestämmelser i som, om de överträds av ett utländskt företag som hör hemma utanför EES och som driver värde- pappersrörelse från filial i , ska kunna medföra ett ingripande från mot en fysisk person som har ansvaret för ledningen av filialen. Förutsättningarna för ett sådant ingripande och den sanktion som kan komma i fråga framgår av 15 c §. Uppräkningen av överträdelser av MiFIR avser bestämmelser som anges i artikel 70.3 b i–xix och 70.4 b i MiFID II och som gäller för före- taget enligt artikel 41.2 i MiFID II, se vidare författningskommentaren till 1 b §. Övervägandena finns i avsnitt 14.3.4. Paragrafen, som är ny, genomför delvis artikel 70.2 och och h i MiFID II. Den är utformad efter förebild av nuvarande 1 a § tredje och fjärde styckena. I paragrafen anges förutsättningarna för och den sanktion som kan komma i fråga vid ett ingripande enligt 15 a eller 15 b §. Av första stycket framgår förutsättningarna för att ett ingripande enligt 15 a eller 15 b § ska kunna göras. Det krävs dels att företagets över- trädelse är av allvarligt slag, dels att personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet har orsakat överträdelsen. ande är desamma som enligt nuvarande 1 a § tredje stycket. Av andra stycket följer att ett ingripande görs genom beslut om sank- Övervägandena finns i avsnitt 14.3.4. Paragrafen genomför delvis artikel 86.3 första och andra styckena i Paragrafen reglerar ingripande mot utländska företag som driver en reglerad marknad eller clearingverksamhet från filial i . I första stycket, som saknar motsvarighet i MiFID II, finns bestäm- melser som gäller utländska företag som har tillstånd att driva en reglerad marknad eller clearingverksamhet från filial i . att bestämmelserna om sanktionsavgift i 8 och 9 §§ samt 2, 2 a och 10 §§ om de omständigheter som ska beaktas vid ingripande, val av sanktion och bestämmande av sanktionsavgift ska tillämpas om företaget åsido- sätter sina skyldigheter enligt bestämmelser som gäller för verksamheten här i landet. Övriga ändringar i paragrafen är endast språkliga. Övervägandena finns i avsnitt 14.3.6. Paragrafen genomför delvis artikel 70.4 a och 70.6 b och f–h i MiFID II. Paragrafen reglerar möjligheter att ingripa mot fysiska och juridiska personer som driver verksamhet som omfattas av lagen utan att vara berättigade till det. Ändringen i första stycket innebär att sanktionsavgift får beslutas mot den som utan att vara berättigad till det driver någon verksamhet som omfattas av lagen. Ändringen innebär också att sanktionsavgift får be- slutas mot den som i handel med finansiella instrument använder beteck- ningen börs utan att ha tillstånd att driva en reglerad marknad. Fjärde stycket tas bort som en följdändring med anledning av ändring- en i första stycket. Övriga ändringar i paragrafen är endast språkliga. Övervägandena finns i avsnitten 14.3.5 och 14.5.2. Paragrafen, som är ny, genomför delvis artiklarna 57.14, 70.3 a xxxv och 70.6 b och f–h i MiFID II. Paragrafen innehåller bestämmelser om ingripande mot fysiska och juridiska personer som överträder en beslutad positionslimit. inspektionen ska ingripa genom föreläggande om rättelse eller beslut om sanktionsavgift mot den som överträder en sådan positionslimit. grafen omfattar såväl en överträdelse av en positionslimit som har beslutats av enligt 15 a kap. som en överträdelse av 2016/17:162 en positionslimit som har beslutats av en behörig myndighet i ett annat land inom EES med stöd av nationella bestämmelser som i det landet genomför artikel 57 i MiFID II (jfr 15 a kap. 2 § tredje stycket). Det kan i det senare fallet vara fråga om en positionslimit för ett råvaruderivat som handlas på flera handelsplatser inom EES där positionslimiten, på grund av att den största andelen av handeln sker i ett annat land inom EES (se artikel 57.6 i MiFID II), beslutats av den behöriga myndigheten i det landet. Övervägandena finns i avsnitten 14.3.5 och 14.5.2. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 69.2 första stycket e i MiFID II. Paragrafen innebär en möjlighet för att mot en fysisk eller juridisk person ansöka om betalningssäkring för en sanktions- avgift. Paragrafen är utformad efter förebild av 3 kap. 8 § lagen (2016:1306) med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmiss- bruksförordning och 46 kap. 6 och 7 §§ skatteförfarandelagen (2011:1244). Av första stycket följer att betalningssäkring kan avse den som är betalningsskyldig. Betalningsskyldig är den som är eller kan bli föremål för ett beslut om sanktionsavgift. I andra stycket anges förutsättningarna för ett beslut om betalnings- säkring. Båda förutsättningarna ska vara uppfyllda för att betalnings- säkring ska komma i fråga. För att en ”påtaglig risk” enligt punkt 1 ska föreligga krävs att risken för betalningsunderlåtelse ska kunna beläggas i det enskilda fallet. Omständigheter som kan knytas till den betalnings- skyldige måste tala för att det finns en risk att denne drar sig undan skyldigheten (jfr prop. 2010/11:165 s. 908). Betalningsskyldigheten ska även, enligt punkt 2, avse ”betydande belopp”. Betalningsskyldigheten kan avse betydande belopp om det är fråga om ett allvarligt åsidosättande som föranleder en hög sanktionsavgift. Enligt tredje stycket kan betalningssäkring beslutas även om sanktions- avgift inte har fastställts. Om det är sannolikt att sanktionsavgift kommer att fastställas, måste förvaltningsrätten även pröva till vilket belopp sank- tionsavgiften sannolikt kommer att fastställas. Betalningssäkringen får inte avse ett större belopp än detta (jfr samma prop. I fjärde stycket erinras om att proportionalitetsprincipen gäller vid prövningen av en begäran om betalningssäkring (jfr 2 kap. 5 § skatteför- farandelagen). Övervägandena finns i avsnitt 14.6.3. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om hur ett ärende om betalningssäkring ska handläggas. Paragrafen är utformad efter förebild av 3 kap. 9 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s mark- nadsmissbruksförordning. Av första stycket framgår att beslut om betalningssäkring fattas på an- sökan av av den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av beslut om sanktionsav- Prop. 2016/17:162 gift, dvs. I andra stycket hänvisas till de bestämmelser i skatteförfarandelagen som ska tillämpas i fråga om en ansökan om betalningssäkring. Dessa bestämmelser rör förutsättningarna för domstolen att upphäva ett beslut om betalningssäkring, rätten för den enskilde att begära muntlig förhand- ling, underrättelse om ett beslut, när ett beslut om betalningssäkring för en betalningsskyldighet som inte är fastställd upphör att gälla och rätten för en enskild att få skadestånd från staten under vissa förutsättningar. Hänvisningarna innebär att bestämmelserna i skatteförfarandelagen om möjlighet att ta egendom i förvar före det att rätten har prövat en ansökan om betalningssäkring inte gäller för . Övervägandena finns i avsnitt 14.6.3. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om verkställighet av ett beslut om betalningssäkring för en sanktionsavgift. Paragrafen är utfor- mad efter förebild av 3 kap. 10 § lagen med kompletterande bestäm- melser till EU:s marknadsmissbruksförordning. I paragrafen anges de bestämmelser i skatteförfarandelagen som ska tillämpas vid verkställighet av ett beslut om betalningssäkring. Av dessa bestämmelser följer att är den som verkställer beslutet, att egendom som beslutet avser ska lämnas tillbaka om beslutet upphävs, att får ta emot säkerhet för betalningen, när ställd säkerhet får tas i anspråk av Kronofogde- myndigheten och hur beslut ska överklagas. I 69 kap. 15 § skatteförfarandelagen hänvisas till de regler i utsök- ningsbalken som tillämpas vid verkställighet av beslut om betalningssäkring. Av hänvisningen till 1 kap. utsöknings- balken framgår att mål om verkställighet av beslut om betalningssäkring ska handläggas som allmänt mål hos (1 kap. 6 § och prop. 2010/11:165 s. 1178). Övervägandena finns i avsnitt 14.6.3. Paragrafen genomför artikel 74.1 första meningen i MiFID II. Paragrafen reglerar möjligheterna till överklagande. Ändringen i andra stycket innebär att även beslut som Finansinspek- tionen fattar med stöd av MiFIR får överklagas till allmän förvaltnings- domstol. Därigenom uppfylls kravet i artikel 74.1 första meningen i MiFID II att beslut som fattas i enlighet med förordningen ska få över- klagas till domstol. Övervägandena finns i avsnitt 15.2. Paragrafen genomför artiklarna 7.3 och 74.1 andra meningen i MiFID II. Paragrafen innehåller bestämmelser om s.k. dröjsmålstalan som prövas av allmän förvaltningsdomstol, dvs. förvaltningsrätt, som första instans med möjlighet till överprövning i kammarrätten. Ändringen i första stycket innebär att det införs en möjlighet till dröjs- målstalan även när det gäller ansökan av ett företag som hör hemma utanför EES om tillstånd att driva värdepappersrörelse från filial i och ansökan av ett svenskt företag om tillstånd att tillhandahålla datarapporteringstjänster. Därigenom uppfylls kravet i artikel 74.1 andra meningen i MiFID II på rätt till domstolsprövning även när den behöriga myndigheten inte har fattat beslut i ett ärende om tillstånd från det att en fullständig ansökan gavs in. Övervägandena finns i avsnitt 15.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om att den som är missnöjd med ett beslut om att avslå en ansökan om inregistrering av ett överlåtbart värde- papper och beslut om avnotering och avregistrering av ett finansiellt instrument under vissa förutsättningar får väcka talan mot börsen vid allmän domstol. I paragrafen görs endast en följdändring med anledning av att definitionen av överlåtbart värdepapper byter placering i 1 kap. 4 §. Detta innebär inte någon ändring i sak. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna genomför delvis artikel 93 och artikel 95 i MiFID II. Punkt 1 innebär att de lagändringar som föranleds av och och de rättsakter som kommissionen har antagit enligt dem träder i kraft , vilket är den tidpunkt de ska börja tillämpas enligt artikel 93.1 andra stycket i MiFID II. Av punkt 2 följer att nuvarande bestämmelser gäller för överträdelser som ägt rum före ikraftträdandet. Det innebär att nuvarande bestäm- melser i 25 kap. ska tillämpas på överträdelser som ägt rum före ikraft- trädandet och att de nya bestämmelserna i det kapitlet ska tillämpas på överträdelser som äger rum därefter. Punkt 3, som inte har någon motsvarighet i utredningens förslag, innehåller en bestämmelse som gör det möjligt för att ta ut avgifter före ikraftträdandet för ansökningar och underrättelser enligt de nya bestämmelserna, när dessa har kommit in till inspektionen före det att bestämmelserna trätt i kraft. Denna övergångsbestämmelse ska senare kompletteras med ändringar i förordningen (2001:911) om avgifter för prövning av ärenden hos . Övergångs- bestämmelsen är utformad efter förebild av bl.a. punkt 4 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen (2016:51) om ändring i lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument. Av punkt 4 följer, i enlighet med artikel 93.1 andra stycket i MiFID II, att kraven för en CTP-leverantör i 10 kap. 8 § inte behöver uppfyllas före när det gäller information som offentliggjorts Prop. 2016/17:162 enligt artiklarna 10 och 21 i MiFIR. Av punkten 1 följer dock att kraven i 10 kap. 8 § ska börja tillämpas vid ikraftträdandet när det gäller information som offentliggjorts enligt artiklarna 6 och 20 i MiFIR. I punkt 5 anges i enlighet med artikel 95 i MiFID II, att Finans- inspektionen t.o.m. får meddela vissa undantag från EU:s förordning om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister. Undantagen rör s.k. C6-energiderivatkontrakt. Med C6-energiderivat- kontrakt avses optioner, terminer, swappar och andra derivatkontrakt som nämns i punkt 6 i avsnitt C i bilaga I till MiFID II, avser kol eller olja, handlas på en OTF-plattform och måste avvecklas fysiskt (artikel 4.1.16 i MiFID II). Undantaget i a) gäller för icke-finansiella motparter vars positioner i OTC-derivat överstiger ett tröskelvärde för clearingkrav enligt den nämnda förordningen (artikel 10.1) och icke-finansiella mot- parter som får tillstånd att driva värdepappersrörelse fr.o.m. (de blir därför att betrakta som finansiella motparter enligt artikel 2.8 i förordningen och omfattas därmed av clearingkrav). Undantaget innebär att clearingkravet och riskhanteringsförfarandena i förordningen inte behöver tillämpas på C6-energiderivatkontrakt. Undantaget i b) inne- bär att C6-energiderivatkontrakt inte ska ingå vid beräkningen av om företagets positioner i OTC-derivatkontrakt överstiger ett tröskelvärde för clearingkrav enligt förordningen (artikel 10). Övervägandena finns i avsnitt 18. 20.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument 4 kap. 17 § Paragrafen innehåller ett undantag från kravet på att ett moderföretag ska lägga samman sitt eget aktieinnehav med aktier som innehas av ett dotterföretag. Undantaget är tillämpligt när det är fråga om aktier som ett värdepappersinstitut förvaltar för enskilda kunder och förutsättningarna i paragrafen är uppfyllda. Det motiveras av att värdepappersinstitutens investeringar görs för någon annans (kundernas) räkning och att dessa är särskilt reglerade genom den lagstiftning som gäller för sådana företag (se prop. 2006/07:65 s. 175). Ändringarna i första stycket 1 innebär att hänvisningarna till 8 kap. 1 och 21–23 §§ lagen om värdepappersmarknaden ersätts av hänvisningar till motsvarande bestämmelser i 9 kap. samma lag (1, 9, 13, 14, 18, 19 och 23 §§). Det tas in hänvisningar även till nya bestämmelser i 9 kap. lagen om värdepappersmarknaden som har betydelse vid portföljförvaltning. Det gäller 10 § om ersättningssystem, de utökade informationskraven i 15 och 16 §§ samt 21 och 22 §§ om ersättningar till och från tredjepart. I andra stycket ersätts hänvisningen till MiFID I av en hänvisning till MiFID II. Hänvisningen är utformad på så sätt att den avser direktivet i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. 6 kap. 3 b § Paragrafen innehåller bestämmelser om beräkningen av sanktionsavgifter för juridiska och fysiska personer för överträdelser enligt 3 a §. Ändringen i paragrafen genomför delvis artikel 28 b.1 första stycket c i första strecksatsen i öppenhetsdirektivet (i dess lydelse enligt ändrings- direktivet till öppenhetsdirektivet). Ändringarna i andra stycket 1 a och 2 a är endast språkliga. Ändringen i andra stycket 1 b innebär att om en juridisk person som har gjort sig skyldig till en överträdelse ingår i en koncern, ska den högsta sanktionsavgift som gäller enligt punkten bestämmas utifrån koncernredovisningen. Med ”motsvarande omsättning” avses det som utgör omsättning enligt de redovisningsregler som gäller för den juridiska personen. Posterna för beräkning av omsättningen på koncern- nivå hämtas ur koncernredovisningen för det yttersta moderföretaget. Ur denna redovisning hämtas alltså de relevanta intäktsposter som motsvarar omsättningen enligt de redovisningsregler som gäller för det företag som ingripandet riktas mot. Utifrån tillämpliga redovisningsregler finns tre typer av omsättning: omsättning från verksamhet som redovisas enligt årsredovisningslagen (1995:1554, förkortad ÅRL), omsättning från verksamhet som redovisas enligt lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag (förkortad ÅRKL) och omsättning från verksamhet som redovisas enligt lagen (1995:1560) om årsredovis- ning i försäkringsföretag (förkortad ÅRFL). De juridiska personer som inte omfattas av ÅRKL eller ÅRFL ska vanligtvis upprätta sin årsredovisning enligt ÅRL, jfr prop. 2015/16:10 s. 362 och prop. 2015/16:170 s. 158. Om den juridiska person som en sanktion ska riktas mot upprättar sin årsredovisning enligt ÅRL, är den omsättning som ska ligga till grund för sanktionsavgiften summan av nettoomsättningen och övriga rörelseintäkter. Om sanktionsavgiften ska beräknas på koncernnivå ska motsvarande årsomsättning, dvs. summan av nettoomsättningen och övriga rörelseintäkter, ligga till grund för beräkningen av sanktionsavgiften. I kreditinstitutens och värdepappersbolagens redovisning (resultat- räkning) används inte begreppet omsättning. Dessa företag redovisar i stället olika intäktsposter i sin resultaträkning. Av förarbetena till lagen om bank- och finansieringsrörelse framgår att med ett kreditinstituts årsomsättning avses de sammanlagda bruttointäkter som anges i punkterna 1, 2, 4, 5, 7 och 8 i bilaga 2 till ÅRKL, se prop. 2002/03:139 s. 552. Det inkluderar ränteintäkter (1), leasingintäkter (2), erhållna utdelningar (4), provisionsintäkter (5) samt övriga rörelseintäkter (8). Beträffande nettoresultat av finansiella transaktioner (7) ska dessa inkluderas, om de utgör ett positivt belopp. Årsomsättningen kan därmed aldrig uppgå till ett negativt belopp. Av 7 kap. 2 § föreskrifter (FFFS 2008:25) om års- redovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag framgår att en koncerns resultaträkning i stället ska upprättas enligt och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämp- ning av internationella redovisningsstandarder (IAS-förordningen). IAS- förordningen har en annan systematik än ÅRKL. De aktuella posterna i en koncerns resultaträkning kan därför skilja sig från de poster som anges i de nämnda punkterna i bilaga 2 till ÅRKL. Beräkningen på koncernnivå ska utgå från motsvarande omsättning som beräknas för den juridiska person som ett ingripande ska riktas mot. De poster som ska ingå på koncernnivå, när en sanktion ska riktas mot ett kreditinstitut eller ett värdepappersbolag, är alltså ränteintäkter, leasingintäkter, erhållna utdel- ningar, provisionsintäkter, övriga rörelseintäkter och dessutom netto- resultatet av finansiella transaktioner om det är positivt. I de fall kapital- andelsmetoden tillämpas bör resultatandelen ingå i årsomsättningen för en juridisk person och en koncern om resultatandelen är positiv. I likhet med vad som gäller för kreditinstitut och värdepappersbolag ska alla försäkringsföretag upprätta sin koncernredovisning enligt IAS- förordningen. Detta följer av 7 kap. 2 § föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2015:12) om årsredovisning i försäkrings- företag. Det innebär att en koncerns resultaträkning som upprättas enligt IAS-förordningen har en annan systematik än den resultaträkning som ska upprättas för den juridiska personen enligt bilaga 2 till ÅRFL och bilaga 2 till föreskrifter och allmänna råd om årsredovisning i försäkringsföretag. De aktuella posterna som avser koncernens omsättning kan därför skilja sig från de poster som anges i bilaga 2 till ÅRFL. De poster som ingår i omsättningen för försäkringsföretag, enligt bilaga 2 till ÅRFL beror på vilken typ av försäkringsverksamhet försäk- ringsföretaget bedriver. Omsättningen för skadeförsäkringsföretag utgörs av premieintäkterna (efter avgiven återförsäkring) dvs. premieinkomst (före avgiven återförsäkring) minus för avgiven återförsäkring och plus alternativt minus förändring i avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker netto efter återförsäkrares andel, se uppställningsformen för resultaträkningen i bilaga 2 till ÅRFL och den tekniska redovisningen av skadeförsäkringsföretag (bilaga 2 till ÅRFL avsnitt I. a.–d. Beträffande förändringen i avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker netto efter återförsäkrares andel ska denna enbart inkluderas om nettot av posterna som ingår i premieintäkterna totalt sett utgör ett positivt belopp. Årsomsättningen kan därmed aldrig uppgå till ett negativt belopp. Omsättningen för livförsäkringsföretag utgörs av premieinkomsten efter avgiven återförsäkring, se uppställningsformen för resultat- räkningen i bilaga 2 till ÅRFL och den tekniska redovisningen av livför- säkringsföretag (bilaga 2 till ÅRFL avsnitt II. a.–b. För livförsäkringsföretag med fondförsäkringsprodukter, kommer en del av de inbetalda premierna att redovisas i resultaträkningen och den större delen av de inbetalda premierna att redovisas i balansräkningen. Därför utgörs omsättningen i livförsäkringsföretag med fondförsäkrings- produkter av inbetalda . Om den juridiska person som är föremål för ingripande är ett försäk- ringsföretag ska således på koncernnivån all omsättning från försäkrings- verksamhet anses vara motsvarande omsättning. Eftersom beräkningen av den högsta sanktionsavgiften på koncernnivå utgår från vilken typ av omsättning som gäller för det företag som ett ingripande ska riktas mot, kan den högsta sanktionsavgift som får tas ut variera för olika typer av företag inom en koncern. En bank och ett försäkringsföretag med ett och 2016/17:162 samma yttersta moderföretag kan därmed få olika tak för sina respektive sanktionsavgifter. I andra stycket 1 c och 2 b görs språkliga justeringar. I samma stycke tas punkterna 1 d och 2 c bort. Ändringarna motsvarar de i 25 kap. 9 § lagen om värdepappersmarknaden, se författningskommentaren till den bestämmelsen i avsnitt 20.1. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 17.2. 6 kap. 3 f § Paragrafen reglerar vilka hänsyn som ska tas när sanktionsavgiftens storlek fastställs. Ändringarna motsvarar de i 25 kap. 10 § lagen om värdepappersmark- naden, se författningskommentaren till den bestämmelsen i avsnitt 20.1. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 17.2. 20.4Förslaget till lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554) Ändringarna innebär att hänvisningarna till definitionen av handels- plattform i 1 kap. 5 § lagen om värdepappersmarknaden ersätts med en hänvisning till motsvarande definition i 1 kap. 4 b § samma lag. Den nya definitionen av handelsplattform i 1 kap. 4 b § lagen om värdepappers- marknaden omfattar även en OTF-plattform. Hänvisningen till MTF- plattform innebär att förevarande paragraf inte ändras i sak. 20.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:1309) om system för avveckling av förpliktelser på finansmarknaden 4, 7 och 16 §§ Paragraferna innehåller bestämmelser som rör administratörer av avveck- lingssystem. I 4 § andra stycket 4 kompletteras hänvisningen till företag med till- stånd enligt nuvarande 2 kap. 1 § 8 lagen om värdepappersmarknaden att driva en handelsplattform med en hänvisning till företag med tillstånd att driva en OTF-plattform enligt 2 kap. 1 § 9 samma lag. Ändringen för- anleds av att det införs en ny typ av investeringsverksamhet, drift av OTF-plattform. Den nuvarande investeringsverksamheten drift av handelsplattform motsvarar den nya investeringsverksamheten drift av MTF-plattform. Ändringen innebär att på motsvarande sätt som ett före- tag som har tillstånd att driva en MTF-plattform, får även ett företag som har tillstånd att driva en OTF-plattform vara administratör av ett av- vecklingssystem (jfr prop. 2006/07:115 s. 665 och prop. 1999/2000 s. 50 f.). Ändringarna i 7 § första stycket och 16 § första stycket 2 motsvarar Prop. 2016/17:162 dem i 4 §. 20.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter Paragrafen innebär att för de företag och verksamheter som anges gäller inte de näringsrättsliga bestämmelserna i 4 och 5 §§. Ändringarna i punkterna 1 och 4 innebär att det som anges om närings- idkarens skyldigheter i 4 och 5 §§ inte heller ska tillämpas på den råd- givning om finansiella instrument som ett fondbolag, ett förvaltnings- bolag eller en AIF-förvaltare kan lämna inom ramen för sin fondverk- samhet.