prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — Några svenska principer i fråga om truster finns inte att ta hänsyn till vid presumtionsregelns utformning. En presumtionsregel som avser verkligt huvudmannaskap i truster bör därför ansluta till direktivets reglering, som utgår från förhållandena i de länder där truster är vanligt I den nya lagen bör därför anges att verkliga huvudmän för en trust eller liknande juridisk konstruktion ska antas vara de fysiska personer som är instiftare, förmånstagare eller om detta saknas, förmånstagarkategorierna, beskyddare, den eller de som utövar faktiskt kontroll över trusten eller den juridiska konstruktionen och förvaltaren 2016/17:173 eller den som har rätt att företräda förvaltaren. För att genomföra fjärde penningtvättsdirektivet bör i lagen också framgå att bestämmelsen ska tillämpas på trustliknande juridiska konstruktioner. Krav på den juridiska personen Den juridiska personens undersöknings- och Regeringens förslag: En juridisk person ska ha tillförlitliga uppgifter om vem som är dess verkliga huvudman och om arten och omfattningen av personens intresse i den juridiska personen. verklig huvudman saknas eller om det inte finns tillförlitliga uppgifter om vem som är verklig huvudman, ska den juridiska personen ha uppgift om detta. Informationen ska hållas aktuell och kontrolleras i den utsträckning som omständigheterna kräver. Den juridiska personen ska dokumentera uppgifterna och den utredning som görs för att bedöma vem som är verklig huvudman, om det inte är uppenbart obehövligt. Om uppgift om den verkliga huvudmannen ändras, ska dokumentation avseende äldre förhållanden bevaras under därefter. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag Uppgifterna om den verkliga huvudmannen Fjärde penningtvättsdirektivet ställer krav på medlemsstaterna att se till att de juridiska personerna är skyldiga att inhämta och förfoga över adekvata, korrekta och aktuella uppgifter om sitt verkliga huvudmannaskap (artikel 30.1). För att genomföra denna artikel bör införas en bestämmelse enligt vilken den juridiska personen ska ha tillförlitliga uppgifter om vem som är dess verkliga huvudman samt om arten och omfattningen av personens intresse i den juridiska personen. Med art och omfattning avses en beskrivning av på vilken grund som en verklig huvudman har identifierats samt omfattningen av dennes kontroll över den juridiska personen. Det kan dock vara så att den juridiska personen inte kunnat identifiera någon verklig huvudman vid undersökningen. Detta kan bero på att den juridiska personen klarlagt att den inte har någon verklig huvudman. Detta torde vara relativt vanligt förekommande, särskilt i ideella föreningar och vissa ekonomiska föreningar såsom bostadsrätts- föreningar, som oftast har ett stort antal medlemmar som har samma möjligheter till kontroll och inflytande i föreningen. Att en juridisk person inte har kunnat identifiera någon verklig huvudman kan också bero på att den juridiska personen, trots omfattande efterforskningar, inte förmått klarlägga om den har en verklig huvudman och i så fall vem den verkliga Även detta är uppgifter om verkligt huvudmannaskap som är relevanta utifrån lagens syften, då uppgifterna är av intresse ur både myndigheters och verksamhetsutövares synvinkel. I den nya lagen bör därför framgå att om en verklig huvudman saknas eller om det inte finns tillförlitliga uppgifter om vem som är verklig huvudman ska den juridiska personen ha uppgift om detta. De juridiska personernas undersökning i fråga om vem som är verklig huvudman I de flesta fall har den juridiska personen kännedom om vem som är dess verkliga huvudman eller kan med lätthet ta reda på detta. I bl.a. ideella och ekonomiska föreningar med många medlemmar som har samma inflytande kommer det också, utan en ingående utredning, snabbt kunna stå klart att en verklig huvudman inte finns. I vissa fall kommer det dock att förutsättas vissa åtgärder från den juridiska personen för att utreda vem som är dess verkliga huvudman, exempelvis till följd av att den juridiska personen är en del av en komplex koncern med en oklar kontrollstruktur. En juridisk person har inte några verktyg att få en ägare eller annan intressent att redovisa hur hans eller hennes kontroll över den juridiska personen ser ut. Enligt regeringens uppfattning utgör dock den nya penningtvättslagens krav på verksamhetsutövarnas kundkännedomsåtgärder ett effektivt påtryckningsmedel för att ägare och medlemmar med ett intresse för den juridiska personens verksamhet ska medverka till den juridiska personens utredning. Detta följer av att en juridisk person som inte håller uppgifter om sitt verkliga huvudmanna- skap och således inte på begäran kan visa upp detta för en verksamhets- utövare riskerar att framstå som misstänkt eller särskilt riskfylld ur verksamhetsutövarens perspektiv. Det kan inte uteslutas att verksamhets- utövare kommer att avstå från att ingå affärsförbindelser med sådana juridiska personer, vilket i sin tur kan innebära betydande svårigheter för den juridiska personens verksamhet (jfr avsnitt 8.5). Om detta beror på att en ägare eller medlem vägrar medverka till utredningen om verkligt huvudmannaskap, får den juridiska personen således ett starkt påtryck- ningsmedel på ägaren eller medlemmen. Med tanke på svårigheterna som kan föreligga vid utredningen av en juridisk persons verkliga huvudmän bör det dock i den nya lagen inte ställas ett krav som innebär att alla juridiska personer ska klarlägga vem som är dess verkliga huvudman. Däremot anser regeringen att den juridiska personen ska vara skyldig att genomföra en undersökning som ska vara ett allvarligt försök till ett sådant klarläggande. Undersöknings- skyldigheten bör knytas till omständigheterna i det enskilda fallet, dvs. vara så grundlig som omständigheterna kräver. Direktivet kräver att uppgifterna om verkligt huvudmannaskap som de juridiska personerna håller ska vara aktuella. Detta krävs också för att det föreslagna registret inte ska förlora sitt värde. Ett krav på att uppgifterna om verkligt huvudmannaskap ska vara aktuella bör framgå i lagen. Det innebär att en undersökning ska vidtas när den juridiska personen får anledning att anta att förhållandena har ändrats. En årlig undersökning i samband med bolags- eller föreningsstämma är därutöver sannolikt ett enkelt och effektivt sätt för de juridiska personerna att säkerställa att de har uppdaterade och aktuella uppgifter om sitt verkliga huvudmannaskap. 2016/17:173 Kravet att dokumentera uppgifterna Uppgifter om de juridiska personernas verkliga huvudmannaskap som kommit fram vid undersökningen bör vara dokumenterade. Kravet på dokumentation motiveras bl.a. av att den information som den juridiska personen håller ska kunna göras tillgänglig utan dröjsmål för myndigheter eller för verksamhetsutövare som genomför åtgärder för kundkännedom (artikel 30.1 och 30.2). I kravet på dokumentation måste därmed ligga att det ska finnas ett dokument som redovisar vem som är den juridiska personens verkliga huvudman, eller uppgift om att en sådan saknas. I dokumentationen ska den juridiska personen också redovisa vilka överväganden den har gjort för att komma fram till resultatet samt bevara de skriftliga handlingar som utgjort underlaget vid den bedömningen. Regeringen konstaterar dock att en uttrycklig dokumentation av den utredning som gjorts i vissa fall saknar funktion. Så är bl.a. fallet för ideella och ekonomiska föreningar med ett större antal medlemmar där varje medlem enligt stadgarna har en röst. I en sådan situation är det lätt att konstatera att någon verklig huvudman inte finns redan utifrån stadgarna och en uppgift om antalet medlemmar i föreningen. Ett krav på att dokumentera vilka överväganden som gjorts i en sådan situation fyller inte någon praktisk funktion. Kravet på att dokumentera utredningen bör därför inte gälla om en sådan dokumentation är uppenbart obehövlig. För att upprätthålla syftet med regleringen och framför allt i syfte att underlätta myndigheternas utredningar måste dokumentationen inklusive dess underlag sparas . Regeringen anser att det kan finnas ett värde i att sådant underlag som avser inaktuella uppgifter sparas , så att det blir möjligt att rekonstruera ägande- och kontrollförhållandena i en juridisk person för . När uppgift om den verkliga huvudmannen ändras bör dokumentation avseende äldre förhållanden bevaras . Regeringens förslag: En juridisk person ska på begäran av en myndighet utan dröjsmål lämna ut dokumentation om dess verkliga En juridisk person ska också på begäran av verksamhetsutövare som omfattas av penningtvättslagen tillhandahålla dokumentationen, om verksamhetsutövaren genomför åtgärder för kundkännedom med anledning av en transaktion eller en affärs- förbindelse med den juridiska personen. Regeringens bedömning: Kravet i artikel 30.1 och 30.2 i fjärde penningtvättsdirektivet, som innebär att juridiska personer på begäran ska tillhandahålla uppgifter om sina lagliga ägare till myndigheter eller verksamhetsutövare, omfattas redan i gällande rätt. således inte några nya bestämmelser för att uppfylla detta krav. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med regering- ens förslag och bedömning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Medlemsstaterna Prop. 2016/17:173 ska se till att de juridiska personer som är skyldiga att hålla uppgifter om sitt verkliga huvudmannaskap också ska vara skyldiga att tillhandahålla uppgifter om sin lagliga ägare och sitt verkliga huvudmannaskap till verksamhetsutövare som vidtar åtgärder för kundkännedom (artikel 30.1 andra stycket i fjärde penningtvättsdirektivet). Samma uppgifter ska på begäran skyndsamt tillhandahållas behöriga myndigheter (artikel 30.2). Begreppet behöriga myndigheter förekommer i ett flertal artiklar i direktivet, men är inte definierat. Att en definition av begreppet saknas beror på att uttrycket ska kunna ges olika innebörd i olika sammanhang. När det gäller möjligheten att få tillgång till uppgifter om juridiska personers verkliga huvudmannaskap bedömer regeringen att begreppet bör ges en vid tolkning. En sådan tolkning uppfyller bäst syftet med lagen, dvs. att försvåra att juridiska personer utnyttjas för penningtvätt eller finansiering av terrorism. Ett arbete för att motverka och försvåra penningtvätt och finansiering av terrorism bedrivs inte endast av eller andra myndigheter som typiskt sett ses som brottsbekämpande, såsom , och . Även bl.a. och har viktiga uppgifter att fylla i detta avseende, liksom , och andra myndigheter som kommer i kontakt med grov organiserad brottslighet, ekonomisk brottslighet och finansiering av terrorism. Enligt regeringens uppfattning bör därför inte införas någon begränsning av den krets av myndigheter som utan dröjsmål ska kunna få del av de juridiska personernas uppgifter om det verkliga huvudmanna- skapet. Lagen bör därför ge alla myndigheter denna möjlighet. Att även verksamhetsutövare som utför åtgärder för kundkännedom ska ha rätt att ta del av dokumentationen bör anges i den nya lagen Enligt artikel 30.1 i fjärde penningtvättsdirektivet ska de juridiska personerna, förutom uppgifter om sitt verkliga huvudmannaskap, tillhandahålla uppgifter om sina lagliga ägare. I gällande rätt finns krav på aktiebolag att hålla en uppdaterad aktiebok som är offentligt tillgänglig. Samma krav på öppenhet om det formella ägandet gäller även i handels- bolag. I den mån en ekonomisk förening kan anses ha ägare, och således omfattas av detta krav, följer av gällande rätt att även en ekonomisk förenings medlemslista ska vara aktuell och hållas tillgänglig. Kravet på svenska företag att hålla uppgifter om sina lagliga ägare följer alltså redan av andra författningar. Direktivets krav i detta avseende uppfylls således redan i gällande rätt. 15.4.3Sanktioner om dokumentationen inte lämnas ut Regeringens förslag: Om en juridisk person inte lämnar ut dokumentation om dess verkliga huvudmannaskap till en myndighet, ska registreringsmyndigheten på begäran av myndigheten som begär dokumentationen förelägga den juridiska personen, den verkställande direktören, en styrelseledamot eller en motsvarande befattningshavare att vid vite lämna ut dokumentationen till den myndighet som gjort begäran. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. förslaget att registreringsmyndigheten på begäran av myndighet ska förelägga den juridiska personen att lämna ut dokumentationen. anser att den myndighet som begär ut uppgifter om den verkliga huvudmannen bör ges möjlighet att förelägga den juridiska personen att lämna ut dem. Skälen för regeringens förslag: Medlemsstaterna ska se till att behöriga myndigheter och finansunderrättelseenheten ska få tillgång till de uppgifter som de juridiska personerna håller om sitt verkliga huvudmannaskap (artikel 30.2 i fjärde penningtvättsdirektivet). skyldighet som de juridiska personerna har att lämna ut denna dokumentation på begäran av en myndighet måste därför sanktioneras på Det finns flera alternativa sätt att sanktionera ett uteblivet hållande och utlämnande av dokumentationen. Ett sätt vore att i likhet med vad som gäller förande och tillhandahållande av aktiebok enligt 30 kap. aktiebolagslagen (2005:551) förena dokumentationskravet och skyldig- heten att lämna ut dokumentationen med en straffsanktion. alternativ vore att införa en sanktionsavgift för försumlighet i dessa Det är också ett alternativ att införa möjligheter för en myndighet att förelägga den juridiska personen eller dess företrädare om att få del av dokumentationen vid äventyr av vite. alternativen är var för sig tillräckliga för att uppfylla direktivets krav. Som framgår i avsnitt 15.5.3 föreslår regeringen att underlåtenhet att fullgöra anmälningsskyldigheten enligt den nya lagen bör angripas med förelägganden förenat med vite. Någon straffsanktion föreslås inte. straffsanktion är sannolikt inte heller det mest effektiva sättet att förmå de juridiska personerna att lämna ut uppgifter om det verkliga huvud- mannaskapet till myndigheter. Denna bedömning grundas bl.a. på att det inte kan bli aktuellt med särskilt höga straff för en förseelse av aktuellt Den normala påföljden torde i regel stanna vid dagsböter. bot kan inte göras proportionerlig mot exempelvis den förpliktade juridiska personens ekonomiska ställning eller liknande förhållanden. Regeringen anser också att det bör vara möjligt att rikta påtryckningar mot både den juridiska personen och dess företrädare att lämna ut Dessa överväganden medför att regeringen föreslår att det bör vara möjligt att vid vite förelägga den juridiska personen eller dess företrädare att lämna ut dokumentationen om verkligt huvudmanna- skap till en myndighet. Det enklaste alternativet kan tyckas vara att, som i förordar, ge den myndighet som begär att få ut dokumentationen en befogenhet att meddela ett sådant föreläggande. Enligt regeringens bedömning är det emellertid sannolikt att de juridiska personer som inte håller eller som vägrar att lämna ut uppgifter om sitt anmälningsskyldighet till registret. Vid en utebliven anmälan bör, enligt förslag i avsnitt 15.6.3, åtgärder för att förmå den juridiska personen att fullgöra anmälnings- Detta kan bl.a. ske genom att föreläggande vid vite riktas mot den juridiska personen eller dess företrädare. I syfte att undvika att Prop. 2016/17:173 flera myndigheter meddelar vitesförlägganden som i allt väsentligt avser samma fråga finns skäl som talar för att förelägganden om att lämna ut information bör meddelas av registreringsmyndigheten. En sådan ordning skulle också medföra att registreringsmyndigheten får kännedom om att juridiska personer inte gjort en anmälan till registret. Därigenom kan registret över verkliga huvudmän hållas så uppdaterat och aktuellt som möjligt. Det kan förekomma situationer då en juridisk person fullgjort sin anmälningsskyldighet, men vägrar att på begäran lämna ut dokumentation till en myndighet. Detta torde dock inte vara särskilt vanligt förekommande. Sammantaget anser regeringen därför att regi- streringsmyndigheten bör ges befogenheten att förelägga den juridiska personen att lämna ut dokumentation om sitt verkliga huvudmannaskap till den myndighet som begärt informationen. En vägran att tillhandahålla dokumentationen på begäran av en verk- samhetsutövare som genomför åtgärder för kundkännedom bör inte förenas med någon särskilt sanktion. En sådan vägran bör dock i regel medföra att verksamhetsutövaren, med hänsyn till kraven på kundkänne- dom i penningtvättslagen, är förhindrad att ingå en affärsförbindelse eller utföra en enstaka transaktion med den juridiska personen. Detta får anses vara ett tillräckligt påtryckningsmedel för att säkerställa att verksamhets- utövare får del av de juridiska personernas dokumentation om det verkliga huvudmannaskapet. I avsnitt 13.22 berörs principen som innebär att en enskild har rätt att tiga och inte belasta sig själv. Denna princip skulle eventuellt kunna aktualiseras också i en situation då en myndighet begär att få del av dokumentation om den verkliga huvudmannen i en juridisk person och detta verkställs genom ett föreläggande vid vite. Det innebär att det kan uppkomma en situation då ett vite inte kan beslutas, om det är fråga om ett framtvingande av belastande uppgifter. Detta innebär dock inte att regelsystemet som sådant är oförenligt med den nämnda principen. Däremot är det viktigt att tillämpningen av bestämmelsen sker med beaktande av denna möjliga motsättning. Med hänsyn till att principen ska uppmärksammas vid tillämpningen av den föreslagna bestämmelsen, samt då det sannolikt är mycket ovanligt att uppgifter om det verkliga huvudmannaskapet kan innehålla uppgifter som innebär att en person belastar sig själv, föreslås inte någon särskild bestämmelse om detta i lagen. Anmälan till registret och registrets innehåll Regeringens förslag: Den juridiska personen ska till registrerings- myndigheten anmäla uppgifter om den juridiska personens verkliga Från anmälningsskyldigheten ska utländska juridiska personer med hemvist inom EES undantas, om den juridiska personen anmält uppgift om sitt verkliga huvudmannaskap i ett centralt register över verkliga huvudmän i en stat inom EES. Regeringen eller den myndighet regeringen som bestämmer får meddela föreskrifter om innehållet i och övriga krav på anmälan. 2016/17:173 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. för fram ett flertal förslag om kraven på ingivande av anmälan, undertecknande av anmälan m.m. Skälen för regeringens förslag: Medlemsstaterna ska se till att uppgifterna om en juridisk persons verkliga huvudman finns i ett centralt register i varje medlemsstat (artikel 30.3 i fjärde penningtvättsdirektivet). Det lämnas till medlemsstaterna att bestämma hur uppgifterna ska tillföras registret. Enligt regeringen bör skyldigheten att göra anmälan ligga på de juridiska personerna själva, eftersom den juridiska personen är bäst lämpad att utreda frågan om vem som är dess verkliga huvudman och att uppdatera anmälan när förhållandena ändras. Fördelen med att låta verksamhetsutövare som omfattas av penningtvättslagen göra anmälan, vilket också är tillåtet enligt direktivet, är att den anmälda uppgiften i en sådan situation har genomgått en kontroll av en utomstående innan den förs in i registret. Som framgår i avsnitt 15.5.6 föreslår regeringen emellertid en skyldighet för verksamhetsutövare att till registreringsmyndigheten anmäla om uppgifterna i registret kan misstänkas vara felaktiga. Genom denna bestämmelse uppnås i viss utsträckning fördelarna med att låta verksamhetsutövare göra anmälan. Utgångspunkten är att alla juridiska personer som omfattas av lagen ska anmäla uppgift om den verkliga huvudmannen till ett centralt register. Det gäller således även utländska juridiska personer som bedriver verksamhet i . En sådan juridisk person som har hemvist inom EES kommer dock att omfattas av motsvarande krav på registrering i den juridiska personens hemland. Redan i fjärde penningtvättsdirektivet framgår ambitionen att de centrala registren som upprättas enligt direktivet ska kopplas samman (artikel 30.9). Genom förslagen till revidering av fjärde penningtvättsdirektivet som finns i (KOM(2016) 450) till och rådets direktiv om ändring av direktiv (EU) 2015/849 om förhindrande av att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism och om ändring av direktiv /101/EG har tidplanen för denna sammankoppling konkretiserats. Frågan om när registren ska sammankopplas är alltjämt föremål för förhandling. Sammankoppling kan dock väntas ske inom en relativt snar framtid. Även utan en sammankoppling kan verksamhetsutövare väntas få tillgång till uppgifter ur centrala register över verkliga huvudmän som hålls i andra medlemsstater. Det innebär att det saknas praktiska skäl för att låta anmälningsskyldigheten omfatta juridiska personer med hemvist inom EES som förekommer i ett register i en annan medlemsstat. Något krav på att registrera sådana juridiska personer kan inte anses följa av direktivet. Ett undantag från registeringsskyldighet för dessa juridiska personer bör därför införas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör kunna meddela föreskrifter om innehållet i och övriga krav på anmälan. De synpunkter som framför i detta avseende får beaktas inom ramen för förordningsarbetet. 15.4.5När en anmälan ska ske för juridiska personer som omfattas av krav på registrering i andra register Regeringens förslag: En anmälan till registret över verkliga huvud- män ska göras senast från det att en juridisk person har registrerats i ett annat myndighetsregister. När ett förhållande avseende den verkliga huvudmannen ändras, ska den juridiska personen anmäla ändringen för registrering utan dröjsmål efter att den juridiska personen fått kännedom om det ändrade förhållandet. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Länsstyrelserna i och ser en risk att förändringar inte kommer att anmälas till registret, vilket kan medföra att registret inte visar verkliga förhållanden och betonar vikten av att reglerna formuleras så att det fungerar effektivt i praktiken. i anser att en årlig anmälan bör ske. anser att det inte bör införas någon bestämmelse om periodiskt återkommande anmälan till registret. Skälen för regeringens förslag Anmälan som är knuten till registrering av den juridiska personen Frågan om när anmälan för registrering i ett centralt register över verkliga huvudmän ska ske framgår inte uttryckligen av fjärde penningtvättsdirektivet. Av direktivets systematik följer dock att alla juridiska personer som omfattas av kraven på att hålla uppgifter om sin verkliga huvudman ska förekomma med dessa uppgifter i ett sådant register. När en juridisk person bildas krävs för de flesta organisationsformer, bl.a. aktiebolag och ekonomiska föreningar, en registrering av den juridiska personen, företrädare etc. i ett myndighetsregister. Det saknas skäl att låta registreringen av verkliga huvudmän anstå efter denna registrering. I de fall då registreringsmyndigheten för en nybildad juridisk person också ska ta emot anmälan till registret över verkliga huvudmän, bör anmälan för registrering kunna ske på samma anmälningsblankett. I de fall registrering av uppgifter hänförliga till den juridiska personen och dess verkliga huvudman sker till olika myndigheter måste dock registeringen av den juridiska personen ske först.