prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — I tredje stycket definieras vad som vid tillämpning av kapitlet avses med kvalificerat innehav. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 12.2. Paragrafen motsvarar 6 kap. 6 § penningtvättslag (jfr prop. 2008/09:70 s. 204). Paragrafen motsvarar 6 kap. 4 § tredje stycket och 7 § andra stycket penningtvättslag (jfr prop. 2008/09:70 s. 204). Paragrafen innehåller bestämmelser om vad som gäller när vissa förelägganden som tillsynsmyndigheten meddelar inte följs. Övervägandena finns i avsnitt 12.2. Paragrafen genomför artikel 47.3 i direktivet. Paragrafen motsvaras delvis av 6 kap. 5 § andra stycket penningtvättslag. Bestämmelsen ändras jämfört med penningtvättslag på det sättet att tillsynsmyndigheten nu kan ingripa när en verksamhet bedrivs av en olämplig person, oberoende av om någon anmälan enligt 3 § har gjorts eller inte. Det är således inte nödvändigt att först uppmana verksamhetsutövaren att anmäla verksamheten till , för att därefter inleda ett förfarande som, när verksamheten bedrivs av en fysisk person, innebär att han eller hon föreläggs att upphöra med verksamheten. 2016/17:173 När en verksamhetsutövare omfattas av ett förbud enligt 6 § första stycket har tillsynsmyndigheten möjlighet att vidta åtgärder enligt något av de tre alternativ som anges i första stycket. Punkten 1: När verksamheten bedrivs av en fysisk person finns inga möjligheter till rättelse. I en sådan situation ska den fysiska personen föreläggas att upphöra med verksamheten. Om åsidosättandet av skyldigheter i näringsverksamhet t.ex. består i att personen har stora skulder till det allmänna är det således inte möjligt för tillsynsmyndig- heten att förelägga personen att betala sina skulder. En sådan betalning som sker under ett pågående förfarande skulle dock kunna leda till att en misskötsamhet inte bedöms som väsentlig. Därutöver kan tillsyns- myndigheten allmänt bedöma om graden av misskötsamhet påverkas av om, när och i vilken omfattning skulder har reglerats eller andra typer av misskötsamhet har rättats till. Punkten 2: En juridisk person kan föreläggas att göra rättelse. Föreläggande om rättelse tar främst sikte på en situation då en olämplig person ingår i verksamhetsutövarens ledning. Den juridiska personen kan då föreläggas att skilja den diskvalificerade personen från dennes ledningsbefattning. Om rättelse inte görs kan den juridiska personen föreläggas att upphöra med verksamheten. Andra stycket reglerar den tredje möjligheten till ingripande och tar sikte på situationen att någon som har ett kvalificerat innehav av andelar i den juridiska personen inte uppfyller vandelskravet i 6 § första stycket. Åtgärden ska då riktas mot den fysiska eller juridiska person som har ett kvalificerat innehav i den juridiska personen. En fysisk person som har ett kvalificerat innehav kan föreläggas att avyttra en så stor del av andelarna att innehavet därefter inte är kvalificerat. Är det en juridisk person som har ett kvalificerat innehav och det i dess ledning finns en person som inte uppfyller vandelskravet kan tillsynsmyndigheten förelägga den juridiska personen att byta ut en diskvalificerad person i dess ledning. Övervägandena finns i avsnitt 12.2. Paragrafen genomför delar av artikel 58 och artikel 59.1 i direktivet. Paragrafen motsvaras delvis av 6 kap. 7 a § i 2009 års I paragrafen anges att tillsynsmyndigheten ”får” ingripa vid utpekade överträdelser. Detta avviker från ordalydelsen som används i bl.a. lagen om bank- och finansieringsrörelse, där det i stället anges att ingripande ”ska” ske under vissa angivna förutsättningar. Skillnaden beror på att det i penningtvättslagen, utöver föreläggande om att upphöra med verksamheten, inte finns någon möjlighet till andra ingripanden än föreläggande om rättelse och sanktionsavgift. Om en överträdelse rättats vid tiden för tillsynsmyndighetens ingripande kan föreläggande om rättelse inte ske. I sådana situationer kan tillsynsmyndigheten endast ingripa med beslut om sanktionsavgift. Det förutsätter emellertid att överträdelsen inte är ringa. Sanktionsavgift måste därutöver framstå som en lämplig och proportionerlig åtgärd. Det kan således uppkomma situationer då ingen ingripandemöjlighet finns eller är lämplig. I en sådan situation kan tillsynsmyndigheten välja att inte ingripa. Övervägandena finns i avsnitt 13.15. Paragrafen genomför artikel 59.2 b och c i direktivet. Paragrafen motsvaras delvis av 6 kap. 7 a § penningtvättslag I paragrafen finns bestämmelser om de ingripanden som tillsyns- myndigheten kan göra vid en överträdelse enligt 10 § och förutsätt- ningarna för sådana ingripanden. Av första stycket följer att tillsynsmyndigheten får förelägga en verksamhetsutövare att göra rättelse. Även mindre allvarliga överträdel- ser kan bli föremål för ett föreläggande om rättelse. får också ingripa genom beslut om sanktionsavgift mot verksamhets- utövare. Det gäller dock endast vid överträdelser som inte är ringa. Sanktionsavgift kan bl.a. bli aktuellt när verksamhetsutövaren rättat sin överträdelse innan tillsynsmyndigheten hinner meddela ett föreläggande. Sanktionsavgift kan inte meddelas för samma överträdelse som är föremål för ett föreläggande om rättelse. Det är dock möjligt att meddela ett föreläggande om rättelse och sanktionsavgift inom ramen för samma förfarande. Det kan exempelvis bli aktuellt när det finns pågående överträdelser som bör bli föremål för ett föreläggande om rättelse och överträdelser som avser förfluten tid, för vilka tillsynsmyndigheten anser att en sanktionsavgift är motiverad. I andra stycket anges förutsättningarna för beslut om sanktionsavgift mot verksamhetsutövare som är fysiska personer. Sådana beslut får meddelas endast om överträdelsen är allvarlig, upprepad eller systematisk och personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen. Prövningen vid beslut om sanktionsavgift mot fysiska personer ska således ske i två steg, där överträdelsens art bedöms först. Om överträdelsen är allvarlig, upprepad eller systematisk ska en bedömning göras av den fysiska personens uppsåt eller oaktsamhet. Exempel på sådan grov oaktsamhet kan vara att personen medvetet tagit en risk i fråga om riktigheten hos vissa uppgifter som lämnas till tillsynsmyndigheten. Det bör också anses grovt oaktsamt att underlåta att sätta sig in i innebörden av regler som har väsentlig betydelse för verksamheten. I tredje stycket framgår under vilka förutsättningar som tillsynsmyn- digheten får förelägga en verksamhetsutövare att upphöra med verksam- heten. Ett sådant föreläggande får meddelas vid allvarliga, upprepade eller systematiska överträdelser. Detta stycke gäller vid beslut mot såväl fysiska som juridiska personer. Vid valet av ingripande mot en verksam- hetsutövare som gjort sig skyldig till allvarliga, upprepade eller systematiska överträdelser bör tillsynsmyndigheten göra en framåt- syftande bedömning. Om rättelse vidtagits och det finns anledning att anta att den fortsatta verksamheten kommer att bedrivas i enlighet med föreskrifterna i penningtvättslagen, kan en sanktionsavgift meddelas för att markera mot överträdelserna. Om rättelse inte vidtagits, eller om det av annat skäl kan antas att verksamhetsutövare inte kommer att efterleva 2016/17:173 penningtvättslagen, bör tillsynsmyndigheten överväga att meddela ett föreläggande om att verksamheten ska upphöra. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.1. Paragrafen, som är ny, genomför artiklarna 58.3, 59.2 d och 59.2 e i Paragrafen innehåller bestämmelser som ger tillsynsmyndigheten möjlighet att ingripa mot personer som ingår i verksamhetsutövarens I första stycket anges att en styrelseledamot, den verkställande direktören eller personer som på motsvarande sätt kan företräda en verksamhetsutövare, eller är ersättare för någon av dem, kan bli föremål Med ”på motsvarande sätt kan företräda” avses personer som på den högsta ledningsnivån själva eller som ledamot av ett kollektivt beslutsorgan kan fatta bindande beslut för den juridiska Bestämmelsen tillämpas för juridiska personer som saknar en styrelse eller en verkställande direktör. som på ett sådant sätt kan företräda en verksamhetsutövare hör bl.a. bolagsmän i handelsbolag. En ersättare kan bli föremål för ingripande endast om den inträtt i ordinarie ledningspersons ställe. I andra stycket anges vilka förutsättningar som gäller för ingripande enligt första stycket. Ett ingripande ska ske endast om verksamhets- utövarens överträdelse är allvarlig, upprepad eller systematisk och personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat Exempel på sådan grov oaktsamhet kan vara att lednings- personen medvetet tagit en risk i fråga om riktigheten hos vissa uppgifter som lämnas till tillsynsmyndigheten. Ett sådant medvetet risktagande kan det vara fråga om när ledningspersonen underlåtit att se till att det finns en ändamålsenlig organisation på plats för rapportering eller informationslämnande, eller underlåtit att regelbundet följa upp hur Det bör också anses grovt oaktsamt att underlåta att sätta sig in i innebörden av sådana regler som har väsentlig betydelse I tredje stycket anges vilka ingripanden som kan bli aktuella för överträdelser enligt första stycket. Ingripande får ske dels genom beslut att personen i fråga , lägst och högst , inte får upprätthålla en funktion som avses i första stycket hos verksamhets- utövare som avses i 1 § första stycket, dels beslut om sanktionsavgift. Dessa ingripanden får användas tillsammans eller var för sig. får utifrån förutsättningarna i varje enskilt fall avgöra vilka ingripanden som bör komma i fråga. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.4. Paragrafen, som är ny, genomför tillsammans med 16 § artikel 60.4 i Paragrafen innehåller bestämmelser om de omständigheter som ska beaktas vid valet av ingripande enligt 11 och 12 §§. Utgångspunkten är att alla relevanta omständigheter ska beaktas. första stycket anges omständigheter som typiskt sett är relevanta och som kan påverka valet av ingripande i både förmildrande och försvårande riktning. I andra stycket anges att tidigare överträdelser ska beaktas i försvårande riktning. Särskild vikt bör fästas vid frågan om den nya överträdelsen avser samma bestämmelse i lagen som en tidigare överträdelse, eller på annat sätt kan sägas vara av samma art. Som Lagrådet påpekar bör i lagtexten förtydligas att det för en fysisk person i verksamhetsutövarens ledning endast ska beaktas om personen tidigare orsakat en överträdelse som verksamhetsutövaren begått. Verksamhetsutövarens tidigare överträdelser, till vilka den fysiska ledningspersonen inte medverkat, ska således endast beaktas i försvårande riktning när ingripande övervägas mot verksamhetsutövaren. Andra stycket har fått sin utformning efter synpunkter från Lagrådet. I tredje stycket fastslås att i förmildrande riktning ska beaktas om verksamhetsutövaren eller den fysiska personen i ledningen i väsentlig utsträckning genom aktivt samarbete har underlättat tillsynsmyndig- hetens utredning och om verksamhetsutövare snabbt upphört med överträdelsen eller den fysiska personen i ledningen snabbt verkat för att överträdelsen ska upphöra, sedan den anmälts till eller påtalats av tillsynsmyndigheten. Det bör för regelns tillämpning krävas att verksam- hetsutövaren självmant för fram viktig information som tillsynsmyndig- heten inte redan förfogar över, och att verksamhetsutövaren när anmälan görs eller uppgifter lämnas upphört eller upphör med över- trädelsen. Paragrafen är utformad med 15 kap. 1 b § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.5. Paragrafen, som är ny, genomför delvis artikel 59.2 e i direktivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om storleken på den sanktions- avgift som tillsynsmyndigheten får besluta mot verksamhetsutövare som är juridiska personer. Det beloppsspann som bestäms enligt denna paragraf utgör ramarna för hur stor avgift som ska beslutas för en överträdelse. I 16 § anges de omständigheter som ska beaktas när avgiftens storlek fastställs inom detta spann. I första stycket anges de två beräkningsgrunderna för det högsta belopp som sanktionsavgiften ska kunna uppgå till. Enligt punkten 1 kan sanktionsavgiftens högsta belopp bestämmas till två gånger den vinst som verksamhetsutövaren gjort till följd av överträdelsen, om beloppet går att fastställa. Som vinst kan t.ex. betraktas ökade intäkter som beror på att regelöverträdelsen möjliggjort förbjudna ekonomiska aktiviteter, liksom uteblivna kostnader som föranletts av den bristande regelefterlevnaden. Enligt punkten 2 kan sanktionsavgiftens högsta belopp fastställas till ett belopp i kronor motsvarande . Beloppet är inte knutet till växelkursen en viss dag. Vilket belopp som motsvarar bör därför bestämmas utifrån kronkursen den dag då beslut om sanktions- avgift meddelas. I andra stycket framgår att avgiften som lägst kan bestämmas till I tredje stycket framgår att avgiften tillfaller staten. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.2. Paragrafen, som är ny, genomför delvis artikel 59.2 e i direktivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om sanktionsavgiftens högsta belopp när en sådan avgift ska beslutas för en fysisk person. Fysiska personer kan bli föremål för beslut om sanktionsavgift enligt 11 § andra stycket och 12 §. Paragrafen gäller således både för fysiska personer som driver verksamhet som omfattas lagen och för fysiska personer i ledningen för en juridisk person. I första stycket framgår att taket för sanktionsavgiften ska fastställas till det högsta av de två alternativa belopp som kan bli aktuella enligt Det beloppsspann som bestäms enligt denna paragraf utgör således ramarna för hur stor avgift som ska beslutas för en I 16 § anges de omständigheter som ska beaktas när avgiftens storlek fastställs inom detta spann. Enligt punkten 1 kan beloppstaket bestämmas till två gånger den vinst som den fysiska personen gjort till följd av regelöverträdelsen. förutsätter att vinsten kan beräknas. Som vinst kan t.ex. betraktas ökade intäkter som beror på att regelöverträdelsen möjliggjort förbjudna finansiella aktiviteter, liksom uteblivna kostnader som föranletts av den För en fysisk person i ledningen av en verksamhetsutövare kan vinsten bl.a. utgöras av prestationsdriven bonus eller andra inkomster som kan härledas till regelöverträdelsen. Enligt punkten 2 ska avgiften kunna bestämmas till ett belopp i kronor Beloppet är inte knutet till växelkursen en Vilket belopp som motsvarar bör därför bestämmas utifrån kronkursen den dag då beslut om sanktionsavgift I andra stycket framgår att avgiften tillfaller staten. Övervägandena finns i avsnitten 13.15.3 och 13.15.4. Paragrafen, som är ny, genomför, tillsammans med 13 §, artikel 60.4 i Paragrafen innehåller bestämmelser om de omständigheter som ska beaktas när sanktionsavgiftens storlek ska bestämmas vid ingripanden enligt 11 och 12 §§. Sanktionsavgiften ska bestämmas inom det spann som fastställs enligt 14 eller 15 §. Utgångspunkten är att alla relevanta omständigheter ska beaktas. Sanktionsavgiftens storlek bör, som en allmän utgångspunkt, stå i proportion till överträdelsens allvarlighet. som anges i 13 § ska särskild hänsyn tas till den juridiska eller fysiska personens finansiella ställning. Med finansiell ställning avses exempelvis verksamhetsutövarens årsomsättning eller den fysiska personens årsinkomst, men även andra faktorer, som t.ex. ett utdömt skadestånd eller ålagd företagsbot, bör kunna beaktas. Även den vinst som erhållits till följd av överträdelsen bör beaktas, om detta belopp kan fastställas. Genom att sanktionsavgiftens högsta nivå kan bestämmas till två gånger den vinst som erhållits kan sanktionsavgiften alltid bestämmas till ett belopp som innebär att den eventuella vinst som verksamhetsutövaren eller den fysiska personen har gjort till följd av överträdelsen kan neutraliseras. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.5. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förfarandet för beslut om sanktioner genom sanktionsföreläggande. Av första stycket framgår att paragrafen gäller vid beslut om ingripanden genom sanktionsavgift mot verksamhetsutövare som är fysiska personer och vid ingripanden mot personer i verksamhets- utövarens ledning. I andra stycket anges att ett sanktionsföreläggande innebär att personen som är föremål för ett ingripande föreläggs att godkänna en sanktion som är bestämd till tid eller belopp. Av tredje stycket framgår att ett godkänt sanktionsföreläggande gäller som en domstols lagakraftvunna avgörande. Ett godkännande som sker som angetts i föreläggandet är dock utan verkan. Ett godkänt föreläggande kan verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser. Paragrafen är utformad med 15 kap. 9 a § lagen om bank- och finansieringsrörelse som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.6. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om de uppgifter som ett sanktionsföreläggande ska innehålla. För att kunna identifiera en överträdelse och avgränsa den mot andra förfaranden måste ett sanktionsföreläggande innehålla vissa specifika uppgifter. Av första stycket framgår vilka uppgifter som ett sanktions- föreläggande ska innehålla. Bestämmelsen är uppbyggd på liknande sätt som 48 kap. 6 § , som avser strafföreläggande. Enligt andra stycket ska föreläggandet även innehålla en upplysning om att en ansökan om sanktion kan komma att ges in till domstol, om personen i fråga inte godkänner föreläggandet inom den tid som tillsynsmyndigheten anger. Paragrafen är utformad med 15 kap. 9 b § lagen om bank- och finansieringsrörelse som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.6. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om domstolsprövning i de fall ett sanktionsföreläggande inte godkänns. Av första stycket framgår att tillsynsmyndigheten, när sanktionsföre- läggandet inte godkänns inom den tid som anges i beslutet, får ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att sanktionen ska beslutas. En sådan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behöriga att pröva ett överklagande av tillsynsmyndighetens eventuella beslut om ingripande mot verksamhetsutövaren. 2016/17:173 I andra stycket framgår att prövningstillstånd krävs för överklagande till kammarrätten. Paragrafen är utformad med 15 kap. 9 c § lagen om bank- och finansieringsrörelse som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.6. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om preskription för sanktioner mot fysiska personer. Bestämmelsen innebär att en sanktion för en överträdelse enligt 11 § andra stycket och 12 § får beslutas bara om sanktionsföreläggande har delgetts den som sanktionen riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen ägde rum. Paragrafen är utformad med 15 kap. 9 d § lagen om bank- och finansieringsrörelse som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.6. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om betalning av sanktionsavgift. Enligt bestämmelsen ska sanktionsavgift betalas efter det att beslutet om den fått laga kraft. Samma frist gäller avseende godkända sanktionsförelägganden. Fristen gäller endast om det inte i beslutet eller sanktionsföreläggandet har angetts en längre frist för betalning. Paragrafen är utformad med 15 kap. 11 § lagen om bank- och finansieringsrörelse som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.6. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om verkställighet och indrivning av beslut om sanktionsavgift. Av bestämmelsen framgår att tillsynsmyndigheten ska lämna obetalda avgifter för indrivning. Bestämmelser om förfarandet finns i lagen om indrivning av statliga fordringar m.m. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.6. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om preskription av lagakraftvunna beslut om sanktionsavgift. Av bestämmelsen framgår att en påförd avgift bortfaller om verkställighet inte har skett från det att beslutet fick laga kraft eller sanktionsföreläggandet godkändes. Paragrafen är utformad med 15 kap. 14 § lagen om bank- och finansieringsrörelse som förebild. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.6. Paragrafen motsvaras av 6 kap. 9 § penningtvättslag och innebär att förelägganden enligt lagen får förenas med vite. Paragrafen motsvaras delvis av 6 kap. 10 § penningtvättslag och innehåller bestämmelser om överklagande av tillsynsmyndighetens beslut som meddelats med stöd av lagen. I första stycket anges vilka beslut som inte kan överklagas. Bestämmelsen innebär att förelägganden att lämna upplysningar om verksamheten enligt 4 § andra meningen eller 5 § första stycket inte får överklagas. Beslut om att meddela ett sanktionsföreläggande får inte heller överklagas. Domstols prövning av beslut som tas upp genom sanktionsföreläggande sker först efter tillsynsmyndighetens ansökan enligt 19 §, och förutsätter att sanktionsföreläggandet inte har godkänts inom den tid som anges i föreläggandet. I andra stycket framgår att övriga beslut som tillsynsmyndigheten kan meddela enligt lagen får överklagas. Med undantag för beslut om sanktionsavgift får tillsynsmyndigheten förordna att beslut ska gälla . I tredje stycket anges att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Övervägandena finns i avsnitt 13.15.6. I paragrafen framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter som kompletterar bestämmelserna i lagen i vissa avseenden. Bemyndigandet i punkten 1 gör det möjligt att meddela föreskrifter om att vissa speltjänster som avses i 1 kap. 1 § första stycket 15 kan undantas från tillämpning av lagen eller bestämmelser i den. Grunderna för beslut om undantag och ett förfarande om meddelande till kommissionen om de undantag som görs följer av artikel 2.2 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.2. Bemyndigandet i punkten 2 gör det möjligt att meddela föreskrifter om innehållet i och omfattningen av den allmänna riskbedömningen enligt 2 kap. 1 § och om faktorer som kan tyda på låg eller hög risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism. Föreskrifter som krävs för att säkerställa att verksamhetsutövare kan beakta de låg- och högriskfaktorer som anges i bilagorna II och III till direktivet kan också meddelas med stöd av detta bemyndigande. Föreskrifter i detta avseende krävs för att komplettera 2 kap. 4 och 5 §§, eftersom dessa bestämmelser inte anger de produktspecifika riskfaktorer som räknas upp i de nämnda bilagorna. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. Bemyndigandet i punkten 3 gör det möjligt att meddela föreskrifter om undantag från kravet på skriftliga riskbedömningar enligt 2 kap. 2 § för vissa kategorier av verksamhetsutövare. Föreskrifter om undantag kan meddelas under förutsättning att de specifika risker som är förenade med sektorn är uppenbara och väl kända (artikel 8.2 i direktivet). Bemyndigandet i punkten 4 gör det möjligt att meddela föreskrifter om riskklassificeringen av kunder enligt 2 kap. 3 §. Med stöd av bemyndigandet kan föreskrifter även meddelas om riskfaktorer som verksamhetsutövare vid behov ska beakta vid sidan om dem som anges i 2016/17:173 2 kap. 4 och 5 §§. Föreskrifter som krävs för att säkerställa att de låg- och högriskfaktorer som anges i bilagorna II och III till direktivet beaktas kan också meddelas med stöd av detta bemyndigande. Övervägandena finns i avsnitt 8.6. Bemyndigandet i punkten 5 gör det möjligt att meddela föreskrifter om de interna rutiner och gemensamma rutiner som avses i 2 kap. 8 och 9 §§. Övervägandena finns i avsnitten 7.2 och 7.3. Bemyndigandet i punkten 6 gör det möjligt att meddela föreskrifter om lämplighetsprövningen av anställda enligt 2 kap. 13 §. Sådana föreskrifter kan vid behov precisera vilka kategorier av anställda vars arbetsuppgifter ska anses vara av särskild betydelse för att förhindra att verksamheten utnyttjas för penningtvätt eller finansiering av terrorism. Övervägandena finns i avsnitt 7.5.