prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — direktivet eller liknande bestämmelser samt (c) att det effektiva genomförandet av kraven i b) övervakas på koncernnivå av en behörig myndighet i hemmedlemsstaten eller av tredjelandet. artikel ställer således relativt detaljerade krav på behöriga tillsyns- Artikeln bör genomföras genom föreskrifter av lägre valör I artikel 29 i direktivet anges att det aktuella avsnittet i direktivet (artiklarna 25–29) avseende förlitande på kundkännedomsåtgärder utförda av utomstående inte ska tillämpas på utkontraktering eller agenturförhållanden, där den utkontrakterande tjänsteleverantören eller agenten enligt avtalet ska anses ingå i den ansvariga enheten. framför allt situationer då en fysisk eller juridisk person agerar på en verksamhetsutövares uppdrag i något avseende, och det i uppdraget ingår att utföra en eller flera kundkännedomsåtgärder. Det är då inte fråga om att endast förlita sig på kundkännedomsåtgärder från en utomstående, utan verksamhetsutövaren uppdrar åt någon utomstående att som ett led i tillhandahållandet av varor eller tjänster för verksamhetsutövarens Prop. 2016/17:173 räkning också vidta vissa åtgärder för kundkännedom. att det står verksamhetsutövaren fritt att vid utkontraktering eller agenturförhållanden anlita utomstående som inte uppfyller kraven på att vara utomstående enligt direktivet, men det förutsätter att den utkontrakterande tjänsteleverantören eller agenten ska anses ingå i den ansvariga enheten. En sådan lösning innebär att de åtgärder som vidtas av den utomstående anses vara vidtagna av verksamhetsutövaren och att eventuella brister tillgodoräknas verksamhetsutövaren direkt. För att undvika oklarheter som kan förhindra verksamhetsutövare att organisera sin verksamhet på ett effektivt sätt anser regeringen att denna situation bör regleras i penningtvättslagen. 8.11Särskilda bestämmelser för vissa verksamheter Regeringens förslag: Verksamhetsutövare som tillhandahåller gemen- samma konton som syftar till att kunden ska förvalta medel som tillhör andra än kunden ska i vissa fall kunna tillämpa förenklade åtgärder för De förenklade åtgärderna innebär att verksamhets- utövaren inte löpande och måste identifiera och kontrollera identiteten på den person för vars räkning medel förvaltas på En förutsättning för att förenklade åtgärder ska kunna tillämpas är att risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism som kan förknippas med kunden bedöms som låg och att verksamhetsutövare på begäran och utan dröjsmål kan få del av uppgifter om identiteten hos dem för vars räkning kunden förvaltar medlen och den dokumentation som ligger till grund för uppgifterna. Förenklade åtgärder avseende gemensamma konton ska kunna tillämpas om kunden är en särskilt utpekad verksamhetsutövare som omfattas av penningtvättslagen eller motsvarande krav enligt utländsk rätt eller till följd av föreskrift i lag eller annan författning är skyldig att hålla medel som förvaltas för någon annans räkning avskilda från egna tillgångar och medel. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag såvitt avser advokater och biträdande jurister på advokatbyrå men saknar motsvarande uttryckliga möjlighet till förenklade åtgärder för andra. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. användandet av spelkonton har aktualiserat frågan om vilket skydd spelarna har för pengarna på spelkontot om någon aktör skulle träda i likvidation eller gå i konkurs. har en lösning varit att spelanordnaren förvarat spelarnas pengar på ett klientmedelskonto hos Lotteriinspektionen har fått indikationer på att det kan bli svårt för spelanordnare med många kunder att få öppna Detta är otillfredsställande ur ett konsumentskydds- Frågan om tillgång till klientmedelskonto kan komma att bli en eventuell omreglering av spelmarknaden. noterar att det finns ett stort behov av att klarlägga hur verksamhetsutövare bör hantera klientmedelskonton, inte minst mot bakgrund av att det i flera fall följer av lag eller annan reglering att olika aktörer ska ha tillgång till klientmedelskonton. Det synes också föreligga en osäkerhet om vem eller vilka som ska anses vara verkliga huvudmän i förhållande till verksamhetsutövarens kund. inte att låg risk kan anses föreligga avseende gemensamma konton som förvaltas av advokater och biträdande jurister på advokatbyrå. Inspektionen anser därför att det inte framstår som ändamålsenligt att penningtvättslagen ska innehålla bestämmelser som medger förenklade förfaranden avseende verkliga huvudmän bakom gemensamma konton. Även framhåller att såväl företrädare för verksamhetsutövare och myndighetspersoner vid de seminarier som anordnades inför rapporten om brottsrelaterad penninghantering (Brå 2015:22) uppskattade att klientmedelskonton spelar en inte oväsentlig roll för gärningspersonernas penninghantering. anser att det bör föreligga en presumtion för låg risk i fråga om verkliga huvudmän till medel på konton som förvaltas av advokater och anser därför att banker ska kunna begära information om vem som är verkliga ägare till medel på ett klientmedelskonto endast om det i det enskilda fallet finns omständigheter som ger anledning att identifiera den verkliga ägaren. framhåller också att advokaten har en lagstadgad och straffsanktionerad tystnadsplikt att det är krävs samtycke från klienten för att advokaten ska kunna lämna uppgifter om klienten på förfrågan Skälen för regeringens förslag: penningtvättsdirektiv finns ett undantag som innebär att verksamhetsutövare inte måste tillämpa kravet på kundkontroll i fråga om verkliga huvudmän bakom gemensamma konton som förvaltas av publicus och andra oberoende jurister i medlemsstaterna och tredje länder med motsvarande krav, förutsatt att uppgifter om den verkliga förmånstagarens identitet finns tillgängliga på begäran av den som tillhandahåller (artikel 11.2 b). Ett motsvarande undantag finns i 2 kap. 5 § 9 penning- I fjärde penningtvättsdirektivet finns inte någon artikel som uttryck- ligen medger förenklade åtgärder för kundkännedom avseende gemen- Den aktuella kontotypen specificeras inte heller som en tjänst med låg risk i bilaga II till direktivet. tillåtas vidta förenklade åtgärder för kundkännedom bl.a. om en riskerna är lägre på vissa (artikel 15.1). Detta förutsätter dock att verksamhetsutövare, innan förenklade åtgärder vidtas, förvissar sig om att affärsförbindelsen eller (artikel 15.2). direktivet att det är möjligt att medge undantag av det slag som finns i 2 kap. 5 § 9 penningtvättslagen. Regeringen konstaterar emellertid att möjligheten att öppna klientmedelskonton som kan användas på ett ändamålsenligt sätt är en verksamheten för ett flertal branscher. nämner är det inte ovanligt att näringsidkare av olika slag är skyldiga att ha klientmedelskonton enligt rörelselagstiftning. 2016/17:173 Sådana krav ställs bl.a. på fastighetsmäklare, tillhandahållare av betaltjänster och inkassoföretag. Dessa krav motiveras bl.a. av konsumenthänsyn. Som framgår av Lotteriinspektionens remissyttrande används klientmedelskonton även av anordnare av spel i syfte att skydda konsumenter om spelanordnare kommer på obestånd. Krav på att ha klientmedelskonton finns även för advokater enligt advokatsamfunds stadgar. framhåller att det i gällande rätt inte är klarlagt hur klientmedelskonton ska hanteras, och att det finns ett stort behov av ett sådant klargörande. Regeringen konstaterar inledningsvis att öppnandet av ett klient- medelskonto innebär att en affärsförbindelse uppkommer. Den verksamhetsutövare som tillhandahåller kontot ska således vidta sedvanliga åtgärder för kundkännedom avseende kunden, dvs. den fysiska eller juridiska person som öppnar kontot. Det som skapar osäkerhet i fråga om klientmedelskonton är det faktum att kundens kund, alltså den för vars räkning medel förvaras på kontot, är att betrakta som verklig huvudman i förhållande till verksamhetsutövaren. Varje gång som medel tillhörande en ny person överförs till klientmedelskontot är verksamhetsutövaren som tillhandahåller kontot därför i princip skyldig att identifiera personen och kontrollera dennes identitet. Om kontohavaren är en verksamhetsutövare som omfattas av penning- tvättslagen kan dessa åtgärder ofta vidtas genom att verksamhetsutövare förlitar sig på de kundkännedomsåtgärder som kunden utfört (jfr avsnitt 8.10). Detta förutsätter emellertid att verksamhetsutövaren som tillhandahåller kontot utan dröjsmål får del av uppgifter om identiteten hos den person vars medel satts in på klientmedelskontot. För dem med stor omsättning på klientmedelskontot kan detta medföra att stora mängder identitetsuppgifter måste skickas till den verksamhets- utövare som tillhandahåller klientmedelskontot. Detta skulle innebära en stor administrativ börda för både den verksamhetsutövare som tillhandahåller kontot och dennes kund, vilket kan medföra att det blir onödigt kostsamt och resurskrävande att tillhandahålla eller att ha ett klientmedelskonto. För andra verksamhetsutövare, exempelvis advokater, kan en sådan automatisk informationsöverföring om den vars medel förvaltas även innebära ett omotiverat ingrepp i en lagstadgad tystnadsplikt. Det kan vidare konstateras att möjligheten att förlita sig på kundkänne- domsåtgärder som utomstående utför endast gäller när den utomstående är en verksamhetsutövare som omfattas av penningtvättslagen. Exempel- vis omfattas inte alla inkassoföretag av penningtvättslagen. Dessa företag är dock enligt 10 § inkassolagen (1974:182) skyldiga att hålla inkasserade medel avskilda på räkning i en bank eller motsvarande. Om förenklade åtgärder för kundkännedom inte kan tillämpas avseende klientmedelskonton som innehas av exempelvis inkassoföretag är den som tillhandahåller kontot således skyldig att identifiera och kontrollera identiteten på alla de personer vars medel finns på klientmedelskontot. Detta kan medföra ett påtagligt hinder att kunna öppna ett klientmedelskonto, vilket innebär att inkassoföretaget inte kan uppfylla de krav som inkassolagen ställer. 2016/17:173 Regeringen anser sammantaget att det finns anledning att tydligt reglera möjligheten att vidta förenklade åtgärder för kundkännedom avseende den vars medel förvaltas på ett klientmedelskonto. och anför dock i sina remissvar att det finns risker kopplade till klientmedelskonton. Även regeringen konstaterar att det för en person med brottsliga avsikter kan framstå som fördelaktigt att genomföra transaktioner via ett klientmedelskonto, eftersom den person för vars räkning transaktionen sker kan vara anonym gentemot den bank eller det finansiella institut som tillhandahåller kontot. Regeringen anser mot denna bakgrund att det endast ska vara möjligt att tillämpa förenklade åtgärder i de fall där riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism som kan förknippas med verksamhetsutövarens kund bedömts vara låga. Ett sådant krav följer också av artikel 15.1 och 15.2 i direktivet. Det saknas utrymme att uppställa en presumtion för låg risk för vissa verksamhetsutövare, vilket förordas av . Den som tillhandahåller klientmedelskontot måste därutöver alltid förbehålla sig rätten att på begäran erhålla uppgift om identiteten på den person för vars räkning medlen förvaltas och underlag som möjliggör en kontroll av identiteten. Annars kan tillhandahållaren av kontot inte uppfylla sina skyldigheter att granska och rapportera avvikande eller misstänkta transaktioner till . Förenklade åtgärder för kundkännedom avseende klientmedelskonton bör därutöver som huvudregel endast vara tillåtet när kunden är en verksamhetsutövare som omfattas av penningtvättslagen. Detta minskar risken med att tillåta de förenklade åtgärderna, eftersom åtgärder för kundkännedom avseende den vars medel förvaltas på kontot utförs på ett sätt som är förenligt med penningtvättslagen, om än inte av den som tillhandahåller kontot. Kretsen av verksamhetsutövare som ska kunna få tillgång till klientmedelskonton som omfattas av förenklade åtgärder bör vara samma som kan användas som utomstående när en verksamhetsutövare förlitar sig på annans kundkännedomsåtgärder (jfr avsnitt 8.10). Som nämnts ovan förekommer att även andra än verksamhetsutövare som omfattas av penningtvättslagen enligt lag eller andra föreskrifter är skyldiga att ha ett klientmedelskonto. Dessa bör också enligt regeringens mening ha möjlighet att ha konton för vilka förenklade åtgärder för kundkännedom kan tillämpas, förutsatt att risken som kan förknippas med dem är låg och att de ordnar sin verksamhet så att den verksamhetsutövare som tillhandahåller kontot på begäran kan få del av uppgifter om den vars medel förvaltas på kontot. Särskilda bestämmelser om livförsäkringar och Regeringens förslag: En verksamhetsutövare som tillhandahåller livförsäkringar eller andra investeringsrelaterade försäkringar ska Om förmånstagaren utpekas på annat sätt än med namn, ska verksamhetsutövaren säkerställa att förmånstagaren kan identifieras senast vid utbetalningstillfället. Verksamhetsutövare ska bedöma om förmånstagaren eller dess verkliga huvudman är en person i politiskt utsatt ställning eller en familjemedlem eller känd medarbetare till en sådan person. Om förmånstagaren eller den verkliga huvudmannen är en person i politiskt utsatt ställning eller en familjemedlem eller känd medarbetare till en sådan person och risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism bedöms som hög, ska särskilda åtgärder för kundkännedom vidtas. Omfattningen av åtgärderna och kontrollerna avseende förmåns- tagaren ska bestämmas av den risk som kan förknippas med kund- relationen. När det behövs för att avgöra risken, ska omständigheter hänförliga till förmånstagaren också beaktas. Regeringens bedömning: Kravet i artikel 13.5 andra stycket i fjärde penningtvättsdirektivet som innebär att åtgärder för att identifiera den verkliga huvudmannen vid hel eller delvis överlåtelse av en livförsäkring eller annan investeringsrelaterad försäkring bör genomföras genom de allmänna kraven på verksamhetsutövarnas kundkännedomsåtgärder. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. I utredningens förslag finns en särskild reglering som avser åtgärder för kundkännedom när en försäkring överlåts och när en rättighet enligt försäkringsavtalet utövas . I utredningens förslag finns även krav på vissa åtgärder när annan rättighet än utbetalning utövas . Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Svensk Försäkring anser att det inte bör krävas kontroller av förmånstagarens identitet när en försäkring helt eller delvis överlåts, eftersom förmånstagaren i en sådan situation fortfarande kan ändras. Svensk Försäkring anser också att det saknas skäl att kräva kontroll av förmånstagarens identitet när annan rättighet enligt försäkringsavtalet utövas . Innebörden av detta rekvisit, som även förekommer i gällande rätt, är oklart och träffar en rad olika händelser som varken innebär en förmögenhetsöverföring eller på något annat sätt utlöser ett behov av kontroll av förmånstagaren. Rekvisitet saknar dessutom förebild i direktivet. Det är också oklart vad som i förslaget avses med överlåtelser och vem som ska kontrolleras vid en överlåtelse. Åtgärder för att bedöma om förmånstagarens eller dennes verkliga huvudman är en person i politisk utsatt ställning är endast relevant när det görs en utbetalning till förmånstagaren och bör inte krävas i några andra sammanhang. Svensk Försäkring anser vidare det inte bör krävas mer än att verksamhetsutövare vidtar rimliga åtgärder för att avgöra om förmånstagaren eller dennes verkliga huvudman är en person i politiskt utsatt ställning. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Fjärde penning- tvättsdirektivet innehåller ett antal specialbestämmelser som avser livförsäkringar och andra investeringsrelaterade försäkringar (artiklarna 13.5 och 21). Dessa syftar till att ålägga de kreditinstitut och finansiella institut som tillhandahåller sådana försäkringar att vidta åtgärder för kundkännedom avseende försäkringsprodukternas förmånstagare och 2016/17:173 verkliga huvudman i vissa situationer. Dessa krav är delvis nya, vilket innebär att penningtvättslagen behöver kompletteras i dessa avseenden. Av artikel 13.5 första stycket i direktivet följer inledningsvis att sedvanliga kundkännedomsåtgärder måste vidtas avseende verksamhets- utövarens kund, dvs. Utöver sådana åtgärder ska verksamhetsutövare enligt artikel 13.5 första förmånstagarens namn om förmånstagare identifieras som specifikt namngivna personer eller juridiska konstruktioner. I artikel 13.5 första stycket b regleras situationen då förmånstagaren inte kan identifieras direkt, exempelvis till följd av att den utpekas genom egenskaper, klass eller på annat sätt. Då ska verksamhetsutövaren inhämta tillräcklig information om dessa förmånstagare för att kunna avgöra förmåns- tagarens identitet vid utbetalningstillfället. innehåll bör föras in i penningtvättslagen. Av artikel 13.5 andra stycket första meningen i direktivet följer att förmånstagares identitet ska kontrolleras senast vid utbetalningstillfället. bestämmelse finns i 2 kap. 9 § första stycket penningtvättslagen. bör även framgå i den nya lagen. Därutöver finns krav som gäller vid hel eller delvis överlåtelse av en livförsäkring eller annan investeringsrelaterad försäkring (artikel 13.5 andra stycket andra meningen). Vid sådan överlåtelse ska kreditinstitut och finansiella institut med kännedom om överlåtelsen fastställa den verkliga huvudmannens identitet när försäkringens värde övergår till den personen eller juridiska konstruktionen. Den aktuella artikelns innehåll är inte helt enkelt att tillgodogöra sig. Artikeln får dock förstås så att det är den verkliga huvudmannen hos den som en överlåtelse sker till som ska fastställas. överlåts till blir ny kund till försäkringsgivaren, vilket innebär att en ny Det innebär i sin tur att försäkringsgivaren ska vidta åtgärder för kundkännedom avseende den nya kunden, vilket inbegriper åtgärder för att identifiera den verkliga huvudmannen. Regeringen bedömer därför att artikel 13.5 andra stycket genomförs genom de allmänna kraven på verksamhetsutövarnas kundkännedoms- Det saknas således behov av en särskild bestämmelse med Svensk Försäkring anser att det inte bör krävas kontroller av förmånstagarens identitet när en försäkring helt eller delvis överlåts, eftersom förmånstagaren i en sådan situation fortfarande kan Regeringen delar den bedömningen och konstaterar, som nämns ovan, att artikel 13.5 andra stycket inte avser kontroll av förmånstagare utan den verkliga huvudmannen hos den som en överlåtelse sker till. Svensk Försäkring anser också att det saknas skäl att kräva kontroll av förmånstagarens identitet ”när annan rättighet enligt försäkringsavtalet utövas ”, vilket föreskrivs i 2 kap. 9 § penningtvätts- Som Svensk Försäkring framhåller är innebörden av detta rekvisit oklart och det riskerar att omfatta en rad olika händelser och förfoganden med en försäkring som inte innebär en förmögenhetsöverföring eller på något annat sätt utlöser ett behov av kontroll av förmånstagarens Rekvisitet saknar dessutom förebild i direktivet och bör, enligt regeringen, inte föras över till den nya penningtvättslagen. I artikel 21 i direktivet finns ytterligare krav avseende livförsäkringar och andra investeringsrelaterade försäkringar. verksamhetsutövaren ska vidta rimliga åtgärder för att avgöra om Prop. 2016/17:173 förmånstagare och vid behov förmånstagarens verkliga huvudman är personer i politiskt utsatt ställning eller anhöriga eller nära medarbetare till sådana personer. Sådana åtgärder ska vidtas senast när försäkringsersättning första gången betalas ut. Motsvarande bör framgå i penningtvättslagen. Svensk Försäkring anser att lagtexten bör följa direktivets ordalydelse genom att det anges att ”rimliga” åtgärder ska vidtas. Regeringen gör i avsnitt 8.3.2 i fråga om åtgärder för att kontrollera den verkliga huvudmannens identitet bedömningen att direktivets ordalydelse inte bör följas när det ställer krav på ”rimliga” åtgärder. Denna bedömning grundas på att åtgärdernas omfattning ska baseras på risken i kundrelationen. Det innebär att ”rimliga” åtgärder, dvs. åtgärder som står i proportion till risken, alltid ska vidtas. Att åtgärderna som krävs avseende livförsäkringar och andra investeringsrelaterade försäkringar ska vara riskbaserade bör dock förtydligas i lagen. Riskklassificeringen bör följa samma princip som vid övriga kundrelationer. Det bör dock förtydligas att omständigheter hänförliga till förmånstagaren ska beaktas vid riskklassificeringen när det är motiverat. Om förmånstagaren eller dennes verkliga huvudman är en person i politiskt utsatt ställning eller anhörig eller nära medarbetare till sådana personer, följer enligt artikel 21 i direktivet att verksamhetsutövare ska göra en bedömning av om detta medför att risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism är hög. Om så bedöms vara fallet ska verksamhetsutövaren alltid inhämta godkännande från behörig beslutsfattare innan försäkringsersättning betalas ut första gången samt tillämpa skärpt fortlöpande uppföljning av affärsförbindelsen och övervaka aktiviteter och transaktioner i förhöjd omfattning. Detta bör framgå i penningtvättslagen. I lagen bör det, på sätt som anges i direktivet, framgå att behörig beslutsfattares godkännande ska inhämtas i angivna situationer. 8.11.3Särskilda bestämmelser avseende truster och liknande juridiska konstruktioner Regeringens förslag: Om kunden är eller företräder en trust eller liknande juridisk konstruktion och om trustens eller den juridiska konstruktionens förmånstagare inte utpekas med namn, ska verksamhetsutövare vidta åtgärder för att säkerställa att förmånstagaren kan identifieras senast då en utbetalning sker till förmånstagaren eller när förmånstagaren hävdar sina förvärvande rättigheter på annat sätt. Omfattningen av åtgärder och kontroller avseende förmånstagaren ska bestämmas av den risk som kan förknippas med kundrelationen. När det behövs för att avgöra risken, ska omständigheter hänförliga till förmånstagaren också beaktas. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot 2016/17:173 Skälen för regeringens förslag: När det gäller trusters eller liknande juridiska konstruktioners förmånstagare som utpekas genom särskilda egenskaper eller klass ska en verksamhetsutövare inhämta tillräcklig information om förmånstagaren så att den anser sig kunna fastställa förmånstagarens identitet vid utbetalningstillfället eller när förmånstagaren hävdar sina förvärvade rättigheter (artikel 13.6 i fjärde penningtvättsdirektivet). Motsvarande bestämmelser saknas i gällande rätt. Förmånstagare till en trust eller liknande juridiska konstruktion är verklig huvudman i förhållande till trusten, eftersom förmånstagaren är den till vars förmån trusten handlar. Det innebär att verksamhetsutövare som har en trust eller liknande juridisk konstruktion som kund i regel ska identifiera förmånstagaren och kontrollera dennes identitet när affärsförbindelsen ingås eller en enstaka transaktion utförs, vilket följer av de allmänna kundkännedomskraven. Identifiering och identitetskontroll av förmånstagaren är dock inte möjligt när förmånstagare pekas ut på annat sätt än med namn. Det är denna situation som artikel 13.6 i direktivet reglerar. I sådana situationer ska alltså verksamhetsutövarens åtgärder för kundkännedom avseende förmånstagaren bestå i insamling av så mycket information om den presumtiva förmånstagaren att verksamhetsutövaren anser sig kunna fastställa förmånstagarens identitet vid utbetalning eller när förmånstagaren hävdar en annan förvärvad rättighet. En bestämmelse som motsvarar innehållet i artikeln bör föras in i den nya penningtvättslagen.