prop · H5031 · 2017-09-20 00:00:00 — Rapporten, som tagits fram inom ramen för det uppdrag att samordna omställningen till en fossilfri transportsektor som fick i regleringsbrevet , redovisades till regeringen . En sammanfattning av rapporten finns i bilaga 12, avsnitt 1. Promemorians lag- förslag finns i bilaga 12, avsnitt 2. Lagförslagen har remissbehandlats. P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 remissinstanserna finns i bilaga 12, avsnitt 3. En remissammanställning finns tillgänglig i Miljö- och (M2017/00723/R). Regeringen föreslår i denna proposition en ny lag om reduktion av växthusgasutsläpp genom inblandning av biodrivmedel i bensin och dieselbränslen och ändringar i den lagen med senare ikraftträdandedatum, ändringar i lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE, samt i lagen (2010:598) om hållbarhetskriterier för biodrivmedel och flytande biobränslen, kallad hållbarhetslagen. har även i uppdrag att rapportera till regeringen om över- kompensation finns för skattebefriade biodrivmedel. Rapporten (som finns tillgänglig hos Miljö- och , M2017/00481/Ee) har beaktats vid utarbetandet av förslagen i denna proposition. och Ecobränsle i har kommit in med önskemål om att ett plikt- system ska kombineras med fortsatt skatte- befrielse för rena biodrivmedel (Fi2014/04439/S2). har vidare kommit in med en begäran om att skattesatserna för biodrivmedel bör justeras (Fi2017/00551/S2). kommun har kommit in med en skrivelse med förslag på långsiktiga spelregler för alternativa drivmedel (Fi2015/04510/S2). har kommit in med en skrivelse med förslag på en ny modell för beskattning av kolsnåla drivmedel (Fi2015/05337/S2). Innovations- och kemiindustrierna i () har kommit in med en begäran om att regeringen ska analysera hur en kombination av kvotplikt, skattenedsättning och certifikat kan ersätta nuvarande skattenedsättning för biodriv- medel (Fi2015/00547/S2). () har kommit in med en begäran om att företag inom jord- och skogsbruk ska kunna ansöka om åter- betalning av energiskatt för biodrivmedel (Fi2017/00718/S2). har föreslagit skatte- differentiering av biodrivmedel som framställs av PFAD och palmolja (Fi2017/02332/S2). har kommit in med en skrivelse med 12 767 namnunderskrifter som ifrågasätter tidigare höjningar och den årliga indexomräkningen av bensinskatten (Fi2017/02447/S2). P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 har kommit in med en begäran om att paraffinoljor ska undantas från reduktions- plikten (M2017/01969/Ee). OKQ8 har kommit in med förslag om att regeringen bl.a. ska införliva de höginblandade biodrivmedlen i reduktionsplikten och att reduktionspliktsnivån för dieselbränsle ska sänkas i en uppstartsfas (M2017/01960/Ee). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 12, avsnitt 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 12, avsnitt 5. Regeringen har delvis följt Lagrådets synpunkter som behandlas i avsnitten 6.15.7 och 6.15.8 samt i författningskommentaren till 5, 6 och 13 §§ lagen om reduktion av växthusgasutsläpp genom inblandning av biodrivmedel i bensin och dieselbränslen (se avsnitt 6.35). I artikel 3 i och rådets direktiv /28/EG av om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor, förkortat förnybart- direktivet, anges att varje medlemsstat ska se till att andelen energi från förnybara energikällor när det gäller alla former av transporter 2020 är av den slutliga energianvänd- ningen i transporter i medlemsstaten. Om energi från biodrivmedel och flytande biobränslen ska räknas med i det nationella målet måste de hållbarhetskriterier som regleras i artiklarna 17 och 18 i direktivet vara uppfyllda. Hållbarhetskriterierna ska garantera att biodriv- medel och andra flytande biobränslen har framställts på ett hållbart sätt. Direktivets hållbarhetskriterier kan över- siktligt delas upp i två delar, krav på minsta växthusgasminskning och markkriterier. När det gäller växthusgasminskningen anses biodrivmedel eller flytande biobränslen som hållbara endast om användningen av dessa bränslen medför en minskning av utsläppen av växthusgaser med , enligt nuvarande regler, jämfört med om fossila bränslen i stället hade använts. Minskningen avser de utsläpp som uppstår under Produktionskedjan omfattar den produktionsprocess som börjar med odling av biomassan, inbegripet framställning av gödsel för odlingen, och som pågår fram till och med användningen av biodrivmedlet eller det flytande biobränslet. För biodrivmedel och flytande biobränslen som framställts av avfall eller rest- produkter görs beräkningen från den plats där avfallet eller restprodukten uppstod. När det gäller markkriterierna får den råvara som används för att producera biobränslet inte komma från mark med högt kolinnehåll eller mark med hög biologisk mångfald. Mark- kriterierna gäller inte för avfall och rest- produkter. Det är bara i fråga om restprodukter från jordbruk, vattenbruk, fiske eller skogsbruk som direkt har uppkommit i sådan verksamhet som dessa kriterier gäller. Av artikel 19 och bilaga V till förnybart- direktivet framgår hur växthusgaspåverkan av biodrivmedel och flytande biobränslen ska beräknas. I korthet ska beräkningen göras genom användningen av normalvärden, om sådana har fastställts i bilaga V, eller genom faktiska eller beräknade värden som tagits fram enligt metoder som finns i samma bilaga. I genomförs förnybartdirektivets krav på hållbarhet med hållbarhetslagen, förordningen (2011:1088) om hållbarhetskriterier för biodriv- medel och flytande biobränslen och Energi- myndighetens föreskrifter om hållbarhets- kriterier för biodrivmedel och flytande bio- bränslen (STEMFS 2011:2). Enligt hållbar- hetslagen ska den som är skattskyldig för ett biodrivmedel genom ett hållbarhetsbesked visa att ett bränsle är att anse som hållbart. Hållbar- hetsbeskedet utfärdas av och innebär att den skattskyldige har ett kontrollsystem som ska säkerställa att de använda eller levererade biobränslena är hållbara. Flera artiklar i förnybartdirektivet har ändrats genom och rådets direktiv (EU) 2015/1513 av om ändring av direktiv /70/EG om kvaliteten på bensin och dieselbränslen och om ändring av direktiv /28/EG om främjande av använd- ningen av energi från förnybara energikällor, förkortat ILUC-direktivet. Ändringarna berör bl.a. kraven på minskning av växthusgasutsläpp i artikel 17 liksom vissa definitioner exempelvis av avfall och restprodukter. 2016/17:217 Genomförande av ändringar i förnybart- direktivet – ILUC föreslår regeringen hur det ändrade direktivet ska genomföras i . Förnybartdirektivet omarbetas för när- varande. presenterade Europeiska kommissionen ett förslag till ändringar av direktivet. Kommissionen föreslår bl.a. att samtliga medlemsstater ska införa en plikt för drivmedelsleverantörer att säkerställa att en viss andel av den totala mängden driv- medel de levererar ska utgöras av avancerade biodrivmedel eller andra biodrivmedel som räknas upp i bilaga IX till direktivet, förnybara flytande eller gasformiga drivmedel av icke- biologiskt ursprung, avfallsbaserade fossila drivmedel eller förnybar el. Ett flertal ändringar föreslås även i reglerna om hållbarhetskriterier. Bränslekvalitetsdirektivets krav på minskade växthusgasutsläpp I och rådets direktiv /70/EG av om kvaliteten på bensin och dieselbränslen, förkortat bränsle- kvalitetsdirektivet, anges att drivmedels- leverantörer ska minska sina utsläpp av växthus- gaser med till 2020 jämfört med en fastställd lägsta standard för bränslen baserad på växthusgasutsläppen per energienhet under hela livscykeln från fossila bränslen . Direktivets bestämmelser genomförs i med drivmedelslagen (2011:319) och drivmedelsförordningen (2011:346). Drivmedelsleverantörerna kan upp-fylla kravet på minskade utsläpp genom att använda biodrivmedel i stället för fossila drivmedel, eller genom att vidta åtgärder för att minska utsläppen från bensin och dieselbränsle vid utvinning av olja och gas eller vid produktionen av det fossila drivmedlet. Det är även möjligt att tillgodoräkna sig minskade växthusgasutsläpp genom användning av el i vägfordon eller användning av biodrivmedel i luftfart. För att biodrivmedel ska få användas för att uppfylla kravet på minskade utsläpp av växthusgaser måste de uppfylla hållbarhetskriterierna i förnybartdirektivet. Utsläpp av växthusgaser från fossila drivmedel i ett livscykelperspektiv ska, enligt bilaga I del 2 punkt 5 i rådets direktiv (EU) 2015/652 av om fastställande av beräknings- metoder och rapporteringskrav i enlighet med och rådets direktiv P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 98/70/EG om kvaliteten på bensin och diesel- bränslen, beräknas genom viktade normalvärden för bensin, dieselbränsle och ett antal andra driv- medel. För bensin är det viktade normalvärdet koldioxidekvivalenter per megajoule (gCO2eq/MJ) och för dieselbränsle är det viktade normalvärdet 95,1 gCO2eq/MJ. Utsläpp av växthusgaser från biodrivmedel i ett livs- cykelperspektiv beräknas på samma sätt som i förnybartdirektivet, dvs. genom användningen av normalvärden, om sådana har fastställts enligt direktivets bilaga V, eller genom faktiska eller beräknade värden som tagits fram enligt metoder som finns i samma bilaga. I bränslekvalitetsdirektivet anges också vissa begränsningar av hur mycket etanol och fettsyrametylestrar (Fame) som får blandas in i bensin respektive dieselbränsle. Det är tillåtet att blanda in upp t.o.m. 10 volymprocent etanol i bensin samt maximalt 7 volymprocent Fame i dieselbränsle. Bensin som saluförs i får alltså inte innehålla mer än 10 volymprocent etanol. Den som saluför bensin som innehåller mer än 5 volymprocent etanol eller har en syrehalt som överstiger 2,7 viktprocent, s.k. E10, är skyldig att informera konsumenterna om detta. Direktivet genomförs även i denna del i med drivmedelslagstiftningen. För inblandning av syntetisk bensin eller syntetiskt dieselbränsle såsom hydrerad vegetabilisk olja(HVO), finns det inget tak i lagen. Beroende på biodrivmedlens kemiska egenskaper kan dock drivmedelslagens krav på t.ex. viss minsta densitet i det färdiga drivmedlet innebära ett indirekt tak. Genom ILUC-direktivet har bränslekvalitets- direktivets rapporteringskrav ändrats. 2016/17:193 Bränslekvalitetsdirektivets speci- ficerade rapporteringskrav och utsläppsmål föreslår regeringen ändringar i drivmedelslagen för att genomföra direktivet i dessa delar. Enligt drivmedelslagen ska den som tillverkar eller yrkesmässigt för in bensin till se till att det finns tillgång till bensin med en högsta syrehalt av 2,7 viktprocent och en högsta etanol- halt av 5 volymprocent. Lagstadgad skyldighet att tillhandahålla förnybara drivmedel (pumplagen) Lagen (2005:1248) om skyldighet att tillhanda- hålla förnybara drivmedel, kallad pumplagen, P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 infördes för att driva på utvecklingen mot nya distributionsnät för biodrivmedel. Pump- lagen innehåller krav på att alla drivmedelsför- säljningsställen som säljer mer än 1 500 kubik- meter bensin eller dieselbränsle ska tillhandahålla minst ett förnybart drivmedel. Ett förnybart drivmedel definieras i lagen som ett drivmedel, med undantag för el, avsett för transportändamål och som helt eller till över- vägande del har framställts från förnybara energikällor enligt definitionen i förny- bartdirektivet. och lagen om skatt på energi Allmänt om energi- och punktskattedirektiven och hur de genomförs i svensk lagstiftning Rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemenskaps- ramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, förkortat energiskattedirektivet, är ett unionsgemensamt ramverk för hur medlems- staterna ska utforma sin nationella beskattning av bränslen och el. Energiskattedirektivet genomförs i svensk lagstiftning genom LSE. De bränslen som omfattas av energiskatte- direktivet svarar för den övervägande delen av den totala bränsleförbrukningen inom EU. Det rör sig om alla drivmedel, såväl fossila som sådana som har framställts av biomassa. I fråga om uppvärmningsbränslen omfattar energi- skattedirektivet främst fossila bränslen men även vissa biobränslen, som t.ex. vegetabiliska och animaliska oljor och fetter samt biogas. I detta lagstiftningsärende behandlas beskatt- ningen av flytande drivmedel. Med bensin avses enligt energiskattedirektivet produkter som omfattas av följande nummer i den kombinerade nomenklaturen i EU:s tulltaxa (KN-nr): 2710 11 31, 2710 11 41, 2710 11 45, 2710 11 49, 2710 11 51 och 2710 11 59. Med dieselbränsle avses på motsvarande sätt produkter enligt KN- nr 2710 19 41 till 2710 19 49. Av artikel 2.5 i energiskattedirektivet framgår att hänvisningar till KN-nr i direktivet avser den version av tulltaxan som gäller enligt kommissionens förordning (EG) nr 2031/2001 av om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistik- nomenklaturen och om gemensamma tulltaxan, jfr 1 kap. 2 § LSE. Det är upp till medlemsstaterna att bestämma sina nationella skattebelopp för bensin respektive dieselbränsle. Utgångspunkten är att den nationella beskattningen av bränsle ska uppfylla vissa i direktivet föreskrivna minimi- skattenivåer. innehåller direktivet krav på obligatorisk skattebefrielse i vissa situationer samt möjligheter för medlemsstaterna att ge skattenedsättning och fullständig eller partiell skattebefrielse i andra situationer. De svenska energi- och koldioxidskatte- beloppen för bensin och dieselbränsle finns i 2 kap. 1 § första stycket 1, 2 och 3 LSE. Andra flytande drivmedel ska enligt artikel 2.3 i energiskattedirektivet beskattas i nivå med likvärdigt bränsle för vilket en minimiskattenivå är angiven i direktivet, jfr 2 kap. 3 och 4 §§ LSE. Medlemsstaterna ges i artikel 16 i direktivet möjlighet att skattebefria bränslen som fram- ställts av biomassa. Detta är grunden för den skattebefrielse som gäller för olika flytande och gasformiga biodrivmedel enligt 7 kap. 3 a, 3 c och 3 d §§ LSE. En sådan skattebefrielse kan dock vara att anse som statligt stöd enligt EU- rätten, se vidare nedan. sker en årlig indexomräkning av energi- och koldioxidskattesatserna i LSE i syfte att realvärdesäkra dem. Senast ska regeringen, med stöd av bestämmelser i , i förordning lägga fast det kommande kalenderårets energi- och koldioxidskattesatser med hänsyn till den allmänna prisutvecklingen. För bensin och dieselbränsle görs och framåt även en årlig omräkning av energiskatte- satserna som beaktar utvecklingen av brutto- 2008/118/EG punktskatt och om upphävande av direktiv /12/EEG innehåller bl.a. regler om vem som är skyldig att betala skatt på EU-harmoniserade bränslen och när skattskyldigheten inträder. Dessa regler genomförs i 4 och 5 kap. LSE. Ett uppskovsförfarande gäller för hanteringen av bl.a. bensin och dieselbränsle. Detta innebär att vissa godkända aktörer i egenskap av upplagshavare har möjlighet att tillverka, flytta och förvara dessa drivmedel utan att skatt- skyldighet inträder för varorna. Under vissa förutsättningar kan också en aktör godkännas som registrerad varumottagare eller tillfälligt registrerad varumottagare och får då under skatteuppskov ta emot EU-harmoniserade Reglerna om att godkända upplags- havare och varumottagare är skattskyldiga finns i 4 kap. 1 § 1 och 2 LSE. I artikel 107.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, förkortat EUF- fördraget, anges att statligt stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, är oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. I vissa fall kan dock statligt stöd anses vara förenligt med den inre marknaden. Av artikel 107.3 c i EUF-fördraget framgår exempelvis att statligt stöd kan anses vara förenligt med den inre marknaden för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Planer på nya stöd eller stödsystem eller ändringar av befintliga sådana (med vissa undan- tag) ska anmälas till kommissionen enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget. Medlemsstaterna får inte införa dessa stödåtgärder förrän kommissionen granskat dem (genomförandeförbudet). Stöd som kommissionen betraktar som statligt stöd och som har lämnats utan att det har anmälts i förväg eller som har anmälts men genomförts innan det har godkänts, dvs. står i strid med genomförandeförbudet, ska som regel betalas tillbaka med ränta. EUF-fördraget utgör en överordnad rättskälla i förhållande till energiskattedirektivet. I de delar som energiskattedirektivet harmoniserat lagstift- ningen inom EU kan beskattningen dock inte längre utgöra statligt stöd. I artikel 26 i energi- skattedirektivet klargörs att skatteåtgärder som uppfyller energiskattedirektivets bestämmelser kan omfattas av om statligt stöd. Genom att skattebefrielse för biodrivmedel är en möjlighet och inte en skyldighet enligt energi- skattedirektivet kan den svenska beskattningen av biodrivmedel omfattas av reglerna om statligt stöd. Kommissionen har i sitt meddelande om riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd och energi –2020, förkortade EEAG, angett villkoren för när stöd för energi- och miljö- ändamål kan anses vara förenliga med artikel P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 107.3 c i EUF-fördraget. Riktlinjerna tillämpas av kommissionen vid beslut i statsstödsärenden fr.o.m. . Det framgår av EEAG att stöd till investeringar i biobränsleanläggningar i princip endast kan beviljas till förmån för avancerade biobränslen. När det gäller möjligheterna att ge stöd till investeringar i ny och befintlig kapacitet för livsmedelsbaserade biobränslen finns det stora begränsningar. Investeringsstöd tillåts enbart för omvandling av anläggningar för livs- medelsbaserade biobränslen till avancerade biobränsleanläggningar. Driftstöd för livsmedel- sbaserade biodrivmedel tillåts enligt de stats- stödsriktlinjer som gäller till enbart för anläggningar som tagits i drift före och till dess att anläggningen har avskrivits fullständigt, men i inga händelser senare än t.o.m. utgången av 2020. Av EEAG framgår också att stöd inte kan anses vara förenligt med den inre marknaden om stödet beviljas för biobränslen som omfattas av en leverans- eller inblandningsskyldighet, såvida inte en medlemsstat kan visa att stödet begränsas till biobränslen som är för dyra för att släppas ut på marknaden. Både energiskatten och koldioxidskatten är att anse som miljörelaterade skatter. Nedsättning av eller befrielse från skatterna kan vara utformade så att åtgärderna definitionsmässigt utgör statligt stöd enligt reglerna i fördraget. Kommissionen har genom beslut i stats- stödsärendena SA.43301 respektive SA.43302 godkänt nu gällande skatteåtgärder för flytande biodrivmedel t.o.m. utgången av 2018 och för biogas som används som drivmedel t.o.m. utgången av 2020. Besluten har förenats med de villkor som krävs enligt EEAG, vilket inkluderar krav på att det säkerställs att biodrivmedels- producenter inte överkompenseras. Ett stöd som ges för bränslen som framställts av biomassa får kompensera endast för merkostnaderna för framställningen av bränslet i förhållande till det fossila bränsle som ersätts. Om stödet överstiger merkostnaderna för framställningen av bio- bränslet inträder s.k. överkompensation. Enligt rådets förordning (EU) nr 2015/1589 om genomförandebestämmelser för artikel 108 i EUF-fördraget omfattar genomförandeförbudet allt nytt statligt stöd. Ändringar, inklusive för- längningar, av befintliga stöd som inte är av formell eller administrativ art måste också god- P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 kännas av kommissionen innan de får genomföras. Konsekvenserna av att inte respektera genom- förandeförbudet hanteras i lagen (2013:388) om tillämpningen av Europeiska unionens stats- stödsregler. Nytt statligt stöd som lämnas utan ett godkännande av kommissionen ska medlemsstaten återkräva från stödmottagaren med ränta så att konkurrensförhållandet återställs. Närmare om dagens nationella skatteregler för biodrivmedel De skattelättnader som tillämpas för driv- medel som framställts av biomassa är följande. Av 7 kap. 3 a § första stycket 3 LSE framgår att en skattskyldig får göra avdrag för hela energi- skatten och hela koldioxidskatten för biodriv- medel (dvs. en beståndsdel som framställts av biomassa) under förutsättning att motorbränslet inte utgör bensin eller dieselbränsle enligt 2 kap. 1 § första stycket 1, 2 eller 3 LSE. Om biodrivmedlet utgör Fame följer dock av 7 kap. 3 a § första stycket 1 LSE att avdraget för energiskatten är begränsat till och om biodrivmedlet utgör etanol för gnisttända motorer följer av 7 kap. 3 a § första stycket 2 LSE att avdraget är begränsat till . Vidare framgår av 7 kap. 3 c § andra stycket och 7 kap. 3 d § andra stycket LSE att en skattskyldig får göra avdrag för skatt på bränslen som har samma KN-nr som fossil bensin eller fossilt dieselbränsle men som framställts av biomassa. Det kan röra sig om t.ex. HVO eller syntetiska motorbränslen. För dessa biodrivmedel får avdrag göras för hela energiskatten och hela koldioxidskatten. För låginblandning i bensin får avdrag enligt 7 kap. 3 c § LSE också göras för hela koldioxid- skatten och av energiskatten om beståndsdelen utgörs av etanol och av energiskatten om det rör sig om annan beståndsdel som utgörs av biomassa. För låginblandning i dieselbränsle gäller motsvarande möjlighet att göra avdrag enligt 7 kap. 3 d § LSE med hela koldioxidskatten och av energiskatten om beståndsdelen utgörs av Fame och av energiskatten om det rör sig om en annan beståndsdel som framställts av biomassa. Full befrielse från både energiskatt och koldioxidskatt på biogas följer av 6 a kap. 2 c § och 7 kap. 4 § LSE. En förutsättning för samtliga fall av avdrags- rätt för skatt på motorbränslen som framställts av biomassa är att bränslet omfattas av ett hållbarhetsbesked enligt 3 kap. hållbarhetslagen samt av ett anläggningsbesked enligt 3 a kap. samma lag. För biogas gäller dock detta krav endast för motorbränsle för transportändamål. Om de EU-rättsliga kraven på hållbarhet, se ovan under avsnittet Förnybartdirektivet. Vissa särskilda statsstödskrav är också införda som villkor för skattebefrielse i LSE. Det rör sig om att stödmottagaren inte är ett företag utan rätt till statligt stöd och att uppgift lämnas om avdragets fördelning på stödmottagare (se prop. 2015/16:159 s. 42 f. och 59 f. om den närmare innebörden av dessa regler). 6.15.3Stabila och långsiktiga spelregler för biodrivmedel Regeringens bedömning: En reduktionsplikt bör införas i syfte att bidra till att minska växthusgasutsläppen från inrikes transporter, utom luftfart, med jämfört med . Eftersom en reduktionsplikt inte kan kombineras med skattened- sättning bör de bränslen som omfattas av plikten beläggas med full skatt. Reduktionsplikten bör kompletteras med fortsatt skattebefrielse, så långt det är möjligt, för höginblandade och rena biodrivmedel samt biogas så att dessa biodriv- medels konkurrenskraft gentemot deras fossila motsvarigheter kan behållas. Regeringens förslag: En lag om reduktion av växthusgasutsläpp genom inblandning av biodrivmedel i bensin och dieselbränslen ska införas. Promemorians bedömning och förslag överensstämmer i sak med regeringens. I promemorians lagförslag anges att bestämmelserna i lagen ska bidra till att minska växthusgasutsläppen från inrikes transporter, utom luftfart, med jämfört med . Remissinstanserna: 2030-sekretariatet, , , , och Södra (m.fl.), Bil , Circle K, Energiföretagen, Energigas , , , , Kungliga Skogs- och Lantbruks- akademin (KSLA), , i , Lantmännen, LRF, , , kommun, , , Näringslivets transportråd, , , läns landsting, , , , , , , , , (Svebio), , Svensk kollektivtrafik, , kommuner och Landsting (SKL), , , , Transportstyrelsen, VTI och Återvinningsindustrierna är i huvudsak positiva till förslaget om en reduktionsplikt.