prop · H403159 · 2017-03-21 00:00:00 — och inte i andra typer av mål som handläggs av . Regeringen kan dock konstatera att mål om avlägsnade av otillåtna bosättningar kan vara komplexa i den meningen att det kan finnas klara motstående intressen, som de svarande kan befinna sig i en särskilt utsatt situation och även inkludera barn. reglering skulle det inte råda någon tvekan om att myndigheten ska beakta frågan om proportionalitet. En sådan bestämmelse skulle också rikta uppmärksamhet på proportionalitetsprincipen och göra det lättare för enskilda att åberopa principen. Mot den bakgrunden anser regeringen, i likhet med de flesta remissinstanserna, att det är motiverat att införa en proportionalitetsprincip för hanteringen av mål om avlägsnande. proportionalitetsbedömning bör även göras vid prövning av ett interi- mistiskt yrkande i målet. Som utgångspunkt för bedömningen bör gälla att den sökande ska återfå besittningen till den mark eller det utrymme som någon annan har tagit i anspråk utan tillåtelse. Mot sökandens intresse av att återfå besittningen bör ställas den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden innebär för svaranden. Utrymmet för att bedömningen ska kunna leda till att de som uppehåller sig på platsen får vara kvar bör dock vara har framhållit att rätten till skydd för hemmet i artikel 8 inte innebär någon skyldighet för konventionsstaterna att tolerera ett otillåtet besittningstagande och att en person som har tagit annans mark i besittning utan att ha rätt till detta, inte kan räkna med att få stanna kvar på platsen (Yordanova m.fl. mot [2012], punkt 121 och 131). Det är viktigt, vilket även framhålls av , att Kronofogdemyndig- heten inte schablonmässigt ger företräde till sökandens intressen. Myndigheten bör i en förutsättningslös prövning fullt ut beakta den begärda åtgärdens konsekvenser för berörda individer. Det kan finnas fall där olägenheten för svaranden får något större genomslag. vid prövning av interimistiska yrkanden och i sådana fall där besittningsrubbningen pågått utan att markägaren vidtagit några åtgärder för att återfå besittningen. I de fall barn berörs av beslutet bör barnets bästa, vilket även påpekas av , vägas in och särskilt beaktas i den bedömning som ska göras. Några remissinstanser, bl.a. Hovrätten över och , och , ifrågasätter hur en proportionalitetsbedömning ska kunna göras i förhållande till Det är naturligtvis svårare att göra en individuell bedömning av proportionaliteten av en åtgärd som riktar sig mot en eller flera oidentifierade svarande som inte har yttrat sig i målet. även vid prövning av ett interimistiskt yrkande där de svarande inte har bedöms dock kunna få en generell uppfattning om de svarande via de iakttagelser som gjorts och de uppgifter i övrigt som lämnas av den sökande i samband med ansökan. En ansökan ska så långt möjligt innehålla uppgifter om de svarandes Prop. 2016/17:159 antal, hur länge de funnits på platsen och om barn kan antas omfattas av Svarandens ansvar för kostnader Regeringens förslag: I utslag som avser avlägsnande ska endast de svarande som anges i ansökan kunna bli skyldiga att ersätta sökandens kostnader i målet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inga invändningar SKL och Civil Rights Defenders avstyrker förslaget och anser att det kan leda till att bosatta undandrar sig identifiering. tingsrätt, LRF och kommun gör liknande invändningar. anser att samma ansvar för kostnader bör gälla för alla identifierade svarande, oavsett när identifieringen sker, och att det heller inte är oskäligt att låta var och en av parterna stå sina kostnader. och Fastighetsägarna anser att staten borde ta ett större ansvar för kostnaderna. Skälen för regeringens förslag: Om utslag meddelas ska Kronofogde- myndigheten enligt gällande regler ålägga svaranden att ersätta sökandens kostnader i målet, om inte sökanden har inlett förfarandet i onödan (46 § BfL). Det är alltså enbart när ett utslag meddelas som sökanden har rätt till ersättning för sina kostnader. myndigheten avvisar en ansökan eller skriver av ett mål efter att sökanden har återkallat sin ansökan, kan svaranden inte åläggas att ersätta sökandens kostnader i målet. Detsamma gäller om myndigheten avslår en ansökan. I de fall fattar ett interimistiskt beslut som verkställs återkallar i regel sökanden sin ansökan och det blir aldrig aktuellt att meddela utslag i målet. innebär att sökanden inte heller i ett sådant fall kan få sina kostnader Kostnaderna i den summariska processen är normalt sett låga. kostnader som kan ersättas är ansökningsavgift, ersättning för eget arbete med anledning av målet och arvode till ombud eller biträde (48 § BfL). Ansökningsavgiften är (1 § FAK). Ersättning för eget arbete med anledning av målet och arvode till ombud eller biträde får bestämmas till ett skäligt belopp och får endast om det finns särskilda skäl bestämmas till ett högre belopp än (48 § BfL). I promemorian föreslås att en svarande som inte har identifierats i en ansökan om avlägsnande inte ska ha något ansvar för att ersätta sökandens kostnader i målet. En svarande som är identifierad i ansökan föreslås, liksom , kunna åläggas att ersätta sökanden dennes kostnader i målet i den omfattning som anges ovan. Såsom anförs av bl.a. SKL och Civil Rights Defenders kan en ordning som innebär ett kostnadsansvar enbart för de individer som är identifierade i samband med ansökan leda till att boende undandrar sig identifiering. förhållande gäller dock . Det framstår dessutom som rimligt att den sökande som har kunnat lämna uppgifter om någon eller några 2016/17:159 svaranden ska ha vissa kostnadsmässiga fördelar. På så sätt skapas också visst ytterligare incitament för sökanden att identifiera de svarande. I de fall uppgifter om ytterligare svarande blir kända under handläggningen, t.ex. i samband med föreläggande om yttrande över ansökan, uppkommer frågan om kostnadsansvaret bör omfatta alla svarande som är identifierade för utslaget, eller bara dem som omfattas av ansökan. En ordning som innebär att ett ansvar för kostnader uppkommer i de fall en svarande yttrar sig i målet, och därmed blir identifierad, kan dock medföra att den enskilde tvekar att göra invändningar i målet. Mot bakgrund av de lättnader som sökanden föreslås få när det gäller att lämna uppgifter om motparten är det viktigt att de svarande ges faktiska och reella möjligheter att yttra sig i målet. Att bygga in incitament i förfarandet som motverkar detta bör därför undvikas. möjligheter att uppmärksamma barn och andra utsatta individer torde också kunna öka om förfarandet i denna del inte motverkar att de svarande gör sin identitet gällande. Regeringen föreslår därför att kostnadsansvaret endast ska omfatta sådana svarande som anges i ansökan om avlägsnande. Verkställighet av ett avlägsnande Underrättelse om ett avlägsnande Regeringens förslag: ska underrätta svaran- den innan ett avlägsnande sker. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. och påpekar vikten av att information också förmedlas till barn som befinner sig i bosättningen. Civil Rights Defenders avstyrker förslaget med hänvisning till att det inte tillgodoser rätten att invända i processen. Även avstyrker förslaget och ifrågasätter att skriftliga underrättelser ska lämnas med tanke på att personer i otillåtna bosätt- ningar ofta har dåliga språkkunskaper eller är analfabeter. Skälen för regeringens förslag: Vid verkställighet av beslut eller ut- slag om särskild handräckning ska svaranden underrättas innan verk- Om saken är brådskande får dock Kronofogdemyndig- heten genast vidta behövlig åtgärd (16 kap. 11 § UB). föreslås att alltid ska underrätta svaranden innan ett avlägsnande sker. Eftersom ett avlägsnande ofta är en mycket ingripande åtgärd in- stämmer regeringen i promemorians förslag att svaranden ska underrättas innan avlägsnandet genomförs och att detta ska ske även vid verk- ställighet av ett interimistiskt beslut. Genom underrättelsen får svaranden möjlighet att förbereda sig på verkställigheten och framställa eventuella I avsnitt 6.3 föreslås att det från underrättelsen normalt ska löpa en frist innan verkställigheten får genomföras. verkställighet av ett interimistiskt beslut ska dock ingen frist löpa, vilket Prop. 2016/17:159 innebär att underrättelsen i de fallen kan lämnas i anslutning till att av- En underrättelse om verkställighet av särskild handräckning ska delges svaranden om målets beskaffenhet kräver det (16 kap. 8 § utsökningsförordningen). Även fortsättningsvis bör de närmare formerna för underrättelsen regleras i förordning. Utgångspunkten bör vara att delgivning av underrättelse om verkställighet av avlägsnande behöver ske endast i undantagsfall. påpekar bör underrättelsen lämnas på ett språk som de berörda personerna kan antas förstå. Detta gäller även i förhållande till barn som berörs av avlägsnandet. I avsnitt 5.1 görs bedömningen att en skyldighet för att underrätta socialnämnden när någon ansöker om avlägsnande bör införas i förordning. En sådan underrättelse kan uppmärksamma socialnämnden på att det kan antas finnas barn på platsen som riskerar att fara illa och dessutom förbereda nämnden på att den kan komma att behöva handlägga ansökningar om nödbistånd. Av samma skäl bedöms det också vara mycket viktigt att socialnämnden får information om när avlägsnandet ska ske. En skyldighet för att underrätta socialnämnden även innan avlägsnandet verkställs bör, i likhet med vad som gäller vid avhysning, tas in på förordningsnivå. 6.2En intresseavvägning ska göras Regeringens förslag: När ett avlägsnande genomförs ska skälig hänsyn tas till såväl sökandens intresse som svarandens situation. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås att en åtgärd för att genomföra ett avlägsnande ska få vidtas endast om åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden innebär för svaranden. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget, bl.a. , , kommun, Civil Rights Defenders och Föreningen . Hovrätten över och , , och framför i huvudsak samma synpunkter på förslaget som på förslaget att en proportionalitetsbedömning ska göras i den summariska processen (se avsnitt 5.4). Svenskt Friluftsliv håller med om att en proportionalitetsbedömning bör göras i verkställighetsförfarandet. Fastighetsägarna ifrågasätter att det ska ske dubbla proportionalitetsbedömningar, både i den summariska processen och i verkställighetsförfarandet. anför att proportionalitetsbedömningen inte får användas som ett verktyg för att förhala eller förhindra avbrytandet av olagliga handlingar. Föreningen saknar ett resonemang om hur risken för hemlöshet skulle kunna vara avgörande i mål där boendet inte kan betraktas som ett hem i mening. Justitiekanslern framför författningstekniska synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Ett avlägsnande kan vara en ingrip- ande åtgärd för svaranden. Ofta innebär avlägsnandet att svaranden blir av med sitt – om än tillfälliga – boende. Det är därför viktigt att ett av- lägsnande genomförs på ett sätt som tar hänsyn till svarandens situation. Även om svaranden inte har rätt att vara kvar på platsen har han eller hon rätt till en rättssäker verkställighetsprocess. svaranden ska få möjlighet att invända mot förfarandet. ärendets natur kan svaranden sällan med framgång göra invändningar i sak och få rätt att stanna på platsen. Däremot har svaranden rätt till en verkställighetsprocess som tar hänsyn till hans eller hennes situation och möjliggör en ordnad avflyttning. I promemorian föreslås att en åtgärd för att genomföra ett avlägsnande ska få vidtas endast om åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden innebär för svaranden. Förslaget skiljer sig från den bestämmelse som gäller vid avhysning. En avhysning ska genomföras så att skälig hänsyn tas till såväl sökandens intresse som svarandens situation (16 kap. 3 § första stycket UB). Kronofogdar anför bör vid avlägsnande lika lite som vid avhysning göra en överprövning av exekutionstiteln. bör, liksom vid avhysning, en bedömning göras av hur och när verk- ställigheten bör genomföras. Detta blir enligt regeringens bedömning möjligt om den bestämmelse om intresseavvägning som gäller vid verkställighet av avhysning gäller även vid verkställighet av ett Genom förslaget uppnås enhetlighet mellan reglerna om avhysning och avlägsnande i detta avseende. Skyldigheten för att vid verkställigheten ta hänsyn till svarandens situation bör bl.a. innebära att myndigheten ska arbeta aktivt för att lämna information till berörda personer. viktigt att information om hur förfarandet kommer att gå till lämnas på ett så tidigt stadium som möjligt i processen. bör i förekommande fall ta reda på vilket språk som svaranden kan antas förstå och vid behov ta hjälp av tolk. myndigheten samarbeta med andra berörda myndigheter, framför allt sociala myndigheter (jfr prop. 1980/81:8 s. 770). bör i möjligaste mån vara med när besöker platsen som avlägsnandet ska ske från och myndigheterna bör ha ett Detta gäller särskilt om barn berörs. bör också på ett tidigt stadium informera om hur kvarlämnad egendom kommer att hanteras. Bedömningen av hur och när verkställigheten ska genomföras måste alltid göras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. lägsnandet avser en plats där svaranden tillfälligt har sitt boende kan exempelvis sociala myndigheters möjlighet att medverka vid verkställig- heten påverka genomförandet. Om de personer som ska avlägsnas tillhör en utsatt grupp kan det påverka beslut om tid och sätt för avlägsnandet (Yordanova m.fl. mot [2012], punkt 133). Om barn berörs av avlägsnandet ska barnets bästa särskilt beaktas. komma ett ordnat omhändertagande av barnen kan påverka bedömningen av när och hur avlägsnandet ska verkställas. Om barn kan antas beröras är det av särskild vikt att sociala myndigheter ges tillfälle att närvara vid Även svarandens möjligheter att anordna transport egendom kan ha betydelse. Föreningen menar att verkställighet Prop. 2016/17:159 inte bör få ske om inte ett långvarigt boendealternativ erbjuds. Regeringen anser att det inte är lämpligt att uppställa något sådant generellt förbud. Extrem väderlek kan dock påverka bedömningen av när verkställighet kan ske. Om det vid förrättningen finns nya personer på platsen ska intresseavvägningen göras även i förhållande till dem. I undantagsfall kan det innebära att förrättningen måste flyttas fram, t.ex. för att socialnämnden ska ha möjlighet att närvara. Detta kan sannolikt aktualiseras främst om det rör sig om barn. I en sådan situation bör socialnämnden informeras. Även sökandens intressen ska beaktas. Det bör särskilt beaktas om besittningsrubbningen innebär ett stort intrång i sökandens rätt och om sökanden riskerar stora kostnader om verkställigheten fördröjs. Om verkställigheten avser ett interimistiskt beslut har sökanden i den summariska processen gjort sannolikt att saken inte tål uppskov, vilket bör beaktas vid bedömningen av när verkställigheten ska genomföras (se avsnitt 5.3). Tidsfrist för ett avlägsnande Regeringens förslag: Ett avlägsnande får ske tidigast efter att svaranden underrättades om verkställigheten. ett interimistiskt beslut om avlägsnande ska dock ingen tidsfrist löpa. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens för- I promemorian föreslås att fristen ska vara och att den ska räknas från det att svaranden underrättades om tiden för Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inget att invända kommun och tillstyrker förslaget om en Civil Rights Defenders och Föreningen avstyrker förslaget med hänvisning till att tidsfristen är för snäv. den snäva tidsramen innebär att det blir svårt att pröva om en åtgärd är LRF anser att ett ingripande måste kunna ske Föreningen anser att ingen ny tidsfrist bör löpa om anstånd beviljas och en ny tid för förrättning därför sätts ut. kommun avstyrker förslaget och föreslår att tidsfristen ska vara som avlägsnandet inte ska få ske senare än fyra arbetsdagar från det att svaranden underrättades om tiden för för- Kommunen tillstyrker förslaget att tidsfristen inte ska gälla vid verkställighet av ett interimistiskt beslut. ombudsmannen invänder mot förslaget att ingen tidsfrist ska löpa vid interimistiska beslut och menar att de uppmärksammade rätts- säkerhetsaspekterna på ett påtagligt sätt får stå tillbaka för sökandenas Civil Rights Defenders avstyrker förslaget på liknande grunder. Skälen för regeringens förslag Avlägsnande får ske efter tidigast Eftersom avlägsnande aktualiseras när någon olovligen har rubbat sökandens besittning ska verkställigheten hanteras skyndsamt. 2016/17:159 måste det beaktas att svaranden ofta befinner sig i en utsatt situation. Svaranden måste därför få tillräcklig tid på sig att ordna avflyttningen. Om svaranden har sitt boende på den plats som avlägsnandet ska ske från måste han eller hon få en reell möjlighet att ordna ett alternativt boende eller i vart fall få möjlighet att ta hjälp av sociala myndigheter för att ordna sin akuta situation. Det finns inga tidsfrister för verkställighet av särskild handräckning. Vid avhysning gäller däremot att avhysningen får ske tidigast från det att svaranden bereddes tillfälle att yttra sig. Om svaranden är bosatt utomlands är den tidsfristen . I promemorian föreslås att det för avlägsnande införs en tidsfrist liknande den som gäller vid avhysning. Fristen föreslås dock vara . Som argument för att fristen bör vara kortare vid avlägsnande än vid avhysning anförs att behovet av att avvakta med verkställighet inte bör vara lika stort vid avlägsnande som vid en avhysning och att de sociala myndigheternas ansvar inte sträcker sig lika långt. Regeringen anser att det finns ett värde i att ordningen för avlägsnande stämmer överens med vad som gäller vid avhysning om det inte finns särskilda skäl som motiverar en annan ordning. Vid avhysning har de sociala myndigheterna ett långtgående ansvar som bl.a. kan innefatta hjälp att betala hyran, vilket kan få till följd att avhysningen inte genomförs. Som påpekas i promemorian gällde tidigare att en avhysning fick ske tidigast , vilket ansågs vara för att ge svaranden tillräckligt rådrum att ta kontakt med och vid behov sociala myndigheter eller sökanden (se prop. 1980/81:8 s. 771). Situationen är inte densamma vid avlägsnande som vid avhysning, bland annat eftersom de sociala myndigheternas ansvar oftast inte är lika omfattande. För att de sociala myndigheterna ska kunna fullgöra det ansvar de ändå har måste de dock få rimlig tid på sig. Som flera remissinstanser påpekar har svaranden även vid avlägsnande ett behov av för att kunna förbereda flytten, transportera bort egendom och ordna ett annat boende. Svaranden kan i vissa fall få hjälp av ideella organisationer som också behöver för att kunna erbjuda olika former av insatser. Det bör även beaktas att det vid en otillåten bosättning ofta rör sig om ett stort antal personer, vilket innebär att mer tid kan behövas än om verkställigheten avser en ensam svarande. Med beaktande av dessa omständigheter anser regeringen att fristen vid avlägsnande bör vara lika lång som vid avhysning, dvs. I promemorian föreslås att tidsfristen ska räknas från den tidpunkt då svaranden underrättades om tiden för förrättningen. Regeringen anser dock inte att fristen bör vara kopplad till underrättelsen om tidpunkten för förrättningen, utan att fristen i stället ska börja löpa vid underrättelsen om verkställigheten (jfr 16 kap. 3 § tredje stycket UB, enligt vilken fristen vid avhysning i regel räknas från det att svaranden bereddes tillfälle att yttra sig). Detta innebär att det inte kommer att löpa någon ny tidsfrist om av någon anledning ändrar tidpunkten för förrättningen. Undantag vid verkställighet av ett interimistiskt beslut I promemorian föreslås att tidsfristen inte ska gälla vid verkställighet av Som framgår av avsnitt 5.3 är interimistiska beslut förbehållna situationer då saken inte tål uppskov. I de fall då ett interimistiskt beslut har meddelats finns det alltså ett särskilt behov av att verkställigheten sker skyndsamt. Om det i dessa fall skulle löpa en frist innan verkställigheten kan genomföras skulle syftet med att få till stånd ett interimistiskt beslut i de flesta fall vara förfelat. bör därför inte gälla vid verkställighet av ett interimistiskt beslut om av- Regeringens förslag: Ett avlägsnande ska om möjligt ske från det att de handlingar som behövs kom in till . Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås att avlägsnande om möjligt ska ske . Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inget att invända mot förslaget. kommun anser att tiden är väl avvägd och bör leda till att markägare relativt snabbt kan återfå besittningen till sin mark. anför att förslaget kan innebära att sökanden inte behöver ansöka om ett interimistiskt beslut för att inom rimlig tid återfå besittningen till sin mark. Ett antal remissinstanser avstyrker förslaget med hänvisning till att tidsfristen är för kort, bl.a. Civil Rights Defenders som menar att fristen är för snäv för att tillgodose kraven på samråd, information och alternativa boenden. Även avstyrker förslaget. Ett antal remissinstanser avstyrker förslaget med hänvisning till att tidsfristen är för lång. kommun och anser att verkställighet ska ske . Fastighetsägarna anser att avlägsnande ska ske omgående och om inte särskilda skäl föreligger. Föreningen anser att inte kommer att kunna leva upp till kravet på en handläggningstid mot bakgrund av de förslag om delgivning som läggs fram. Föreningen föreslår samma tidsfrist som vid avhysning, , om ett krav på delgivning ska gälla. Även anser att handläggningstiden lär bli längre än om kungörelsedelgivning ska ske. Skälen för regeringens förslag: Vid verkställighet av särskild handräckning anges ingen tidsfrist inom vilken verkställighet ska ske. En sådan tidsfrist finns däremot vid avhysning. Om möjligt ska avhysning ske från det att behövliga handlingar kom in till (16 kap. 3 § andra stycket UB). I promemorian föreslås att avlägsnande om möjligt ska ske från det att behövliga handlingar kom in till . Som skäl för att handläggningstiden bör vara tre i stället anförs i prome- 2016/17:159 att skyddsbehovet i avlägsnandemål i regel inte är lika stort som i avhysningsmål. Vidare påpekas att verkställighet i dessa ärenden normalt kan ske inom en betydligt . Regeringen instämmer i promemorians bedömning att en tidsfrist bör gälla för handläggning. Genom att införa en tidsfrist av den typ som gäller i avhysningsmål markeras att avlägsnandemål ska handläggas skyndsamt. Regeringen instämmer också i att ett avlägsnande normalt bör kunna verkställas . I vissa fall kan det dock finnas anledning att delge svaranden underrättelse om verkställighet. Om kungörelsedelgivning används anses svaranden delgiven först efter beslutet om kungörelsedelgivning (se avsnitt 7.1). Som vissa remissinstanser har påpekat kan det i en sådan situation vara i det närmaste omöjligt för att genomföra verkställigheten . Som anförs i avsnitt 6.3 anses det vidare finnas ett värde i att ordningen för avlägsnande stämmer överens med vad som gäller vid avhysning om det inte finns särskilda skäl som motiverar en annan ordning. Regeringen anser därför att samma handläggningstid bör gälla vid avlägsnande som vid avhysning, dvs. Som anförs i promemorian bör fristen, liksom vid avhysning, inte vara absolut eftersom det ibland kan finnas anledning att överskrida fristen på grund av exempelvis arbetsläget vid . Myndigheten lär dock endast i undantagsfall behöva för att verkställa ett avlägsnande. 6.5Anstånd ska kunna beviljas Regeringens förslag: får bevilja anstånd med avlägsnandet om det behövs av hänsyn till svaranden.