prop · H40389 · 2017-02-07 00:00:00 — Vid sådan personuppgiftsbehandling framgår det som regel direkt av sammanhanget varför det har ansetts finnas fog för att behandla uppgifter, t.ex. av förhörsprotokoll eller vittneslistor. Risken för missuppfattningar inom ramen för handläggningen av en sådan utredning är därför liten. Det bör också finnas utrymme för att inte lämna någon tilläggsupplysning i situationer där upplysningen framstår som överflödig. Så kan vara fallet beträffande personuppgifter av helt ”neutral” karaktär, exempelvis uppgifter som har inhämtats från folkbokföringen, vägtrafikregistret och liknande källor. Förslagen genomförs genom 3 kap. 3 och 4 §§ i den nya lagen. Förbud mot att använda känsliga personuppgifter som sökbegrepp Regeringens förslag: Känsliga personuppgifter ska inte få användas som sökbegrepp vid sökning i gemensamt tillgängliga personuppgifter. Uppgifter som beskriver en persons utseende ska dock få användas som sökbegrepp. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorians förslag anges att sökbegränsningarna ska gälla även vid sökning i personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga enligt annan motsvarande författning. I promemorians förslag anges också att förbudet att använda känsliga personuppgifter som sökbegrepp inte hindrar att brottsrubriceringar används som sökbegrepp. Remissinstanserna: Datainspektionen anser att konsekvenserna för den personliga integriteten vid en avsaknad av begränsningar att söka på känsliga personuppgifter i icke gemensamt material måste utredas vidare. Skälen för regeringens förslag: En av de från integritetssynpunkt viktigaste aspekterna vid behandling av personuppgifter är i vilken utsträckning uppgifter kan sökas och sammanställas. Ju större möjligheter det finns att sammanställa uppgifter om enskilda, desto större blir riskerna för intrång i enskildas integritet. I avsnitt 9.11 framgår att regeringen föreslår att känsliga personuppgifter under vissa förutsättningar ska få behandlas enligt den nya lagen. Sökning på känsliga personuppgifter inger särskilda betänkligheter. Sådana sökningar kan möjliggöra exempelvis kartläggning av personer med viss politisk åsikt eller religiös inriktning. Mot den bakgrunden har det i 3 kap. 5 § polisdatalagen och 4 kap. 4 § kustbevakningsdatalagen föreskrivits förbud mot att använda känsliga personuppgifter som sökbegrepp vid sökning i personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. Regeringen anser att en sådan bestämmelse bör införas även i den nya skattebrottsdatalagen. I brottsbekämpande verksamhet finns behov av att söka på signalementsuppgifter. Enligt polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen gäller att förbudet mot att använda känsliga personuppgifter som sökbegrepp inte hindrar att uppgifter som beskriver en persons utseende används som sökbegrepp. Regeringen anser att en bestämmelse med detta innehåll bör införas i den lag som föreslås. Regeringen anser att det är tillräckligt att, såsom gäller enligt polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen, bara begränsa sökbegreppen vid sökning i uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. Datainspektionen anser att förslagets konsekvenser i denna del för den personliga integriteten bör utredas vidare. Det kan konstateras att personuppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga behandlas av en avgränsad krets av tjänstemän. I den nya lagen föreslås vidare att tillgången till personuppgifter ska begränsas till vad varje tjänsteman behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Risken för spridning och intrång i den personliga integriteten får i dessa fall bedömas vara så ringa att bestämmelser om sökbegränsningar inte behöver föreslås för uppgifter som inte görs gemensamt tillgängliga. Integritetsskyddet för uppgifter som inte görs gemensamt tillgängliga upprätthålls genom den allmänna bestämmelsen om behandling av känsliga uppgifter i den nya lagen. Mot den bakgrunden anser regeringen att, i likhet med vad som gäller enligt polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen, sökbegränsningarna för känsliga personuppgifter bör gälla endast vid sökning i uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. I promemorian föreslås att bestämmelserna om sökbegränsningar ska gälla även vid sökning i uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga enligt annan motsvarande författning. Som framgår av avsnitt 9.15.2 får brottsbekämpande myndigheter ges direktåtkomst till uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga enligt polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen. Regeringen anser inte att det i den nu föreslagna lagen finns skäl för en sådan reglering avseende sökbegränsningarna som föreslås i 2016/17:89 promemorian. I stället bör regleringen utformas på samma sätt som i de nämnda författningarna. Den brottslighet som arbete är inriktat mot är inte av det slaget att det finns behov av att använda brottsrubriceringar som kan innefatta känsliga personuppgifter som sökbegrepp. Någon bestämmelse om att detta ska vara tillåtet bör enligt regeringens mening därför inte införas. Förslaget genomförs genom 3 kap. 5 § i den nya lagen. Sökning på namn, personnummer, samordningsnummer och liknande identitetsbeteckningar Regeringens förslag: Vid sökning på namn, personnummer, samordningsnummer eller andra liknande identitetsbeteckningar i uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga, ska endast sådana uppgifter få tas fram som anger att den sökta personen 1.är anmäld för brott, 2.är eller har varit misstänkt för brott, 3.är misstänkt för att ha utövat eller komma att utöva viss brottslig verksamhet, 4.har anmält ett brott, 5.är målsägande i ett ärende som rör ansvar för brott, 6.förekommer i ett ärende som vittne eller annan som lämnar eller har lämnat uppgifter eller yttrande, 7.har gett in eller tillhandahållits en handling, 8.har bedömts kunna komma att möta ett ingripande med grovt våld, eller 9.är eller har varit registrerad som funktionär i en eller flera juridiska personer som kan antas ha samband med brottslig verksamhet. I lagen ska det upplysas om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen kan meddela föreskrifter om begränsning av tillgången till uppgifterna. Sökbegränsningarna ska inte gälla vid sökning i en viss handling eller i ett visst ärende. De ska inte heller gälla vid sökning i en uppgiftssamling som har skapats för att undersöka viss brottslighet eller vissa kriminella grupperingar och som enbart de som arbetar med undersökningen har åtkomst till. Begränsningarna ska inte heller gälla vid sökning som utförs av särskilt angivna tjänstemän och som görs 1.för att förebygga, förhindra eller upptäcka särskilt allvarlig brottslig verksamhet, eller 2.för att utreda särskilt allvarliga brott. I lagen ska det upplysas om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen kan meddela föreskrifter om under vilka förutsättningar sökning får äga rum med stöd av dessa undantagsbestämmelser och om ytterligare undantag från sökbegränsningarna. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens I promemorians förslag anges att sökbegränsningarna ska gälla även vid sökning i personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga enligt annan motsvarande författning. I promemorians förslag till lagtext anges vidare inte att det vid en sökning på identitetsbeteckningar får tas fram uppgifter om att personen har gett in eller tillhandahållits en handling. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har berört frågan särskilt. Skälen för regeringens förslag Sökning på namn, personnummer eller liknande uppgifter Det är självklart att behöver göra sökningar bl.a. med hjälp av personnummer. Namn och personnummer är viktiga för identifieringen av en person och kontrolleras regelmässigt i samband med brottsutredningar och annat brottsbekämpande arbete. Detsamma gäller samordningsnummer, dvs. sådana identitetsbeteckningar som enligt 18 a § folkbokföringslagen (1991:481) kan tilldelas personer som inte är eller har varit folkbokförda i . Personuppgifter av detta slag måste i stor utsträckning användas i brottsutredningar för att undanröja risken för personförväxling. Det är uppenbart att möjligheten att göra sökningar på sådana uppgifter även kan vara av betydelse vid underrättelseverksamhet. Det bör t.ex. vara möjligt att inom ramen för det arbete som bedrivs i en undersökning som avser viss misstänkt brottslig verksamhet söka fram uppgifter om huruvida de personer som figurerar i det ärendet är eller har varit misstänkta i andra ärenden. Det ökar väsentligt möjligheterna att förhindra, upptäcka och beivra brott. Den nya lagen bör därför ge utrymme för sökningar på namn, personnummer, samordningsnummer eller andra liknande identitetsbeteckningar. är det tydligt att användandet av detta slag av uppgifter som sökbegrepp ger upphov till särskilda risker från integritetssynpunkt. En sökning på exempelvis ett personnummer ger, i vart fall om den sker i en större informationsmängd av den karaktär som kan finnas i den brottsbekämpande verksamheten, möjlighet till kartläggningar av en persons privata förhållanden. Mot den bakgrunden bör en obegränsad möjlighet att göra sökningar med hjälp av detta slag av uppgifter inte förekomma. En bestämmelse som innebär att namn, personnummer och samordningsnummer får användas som sökbegrepp bara om uppgifterna avser en person som är misstänkt för något visst brott eller viss brottslig verksamhet, medför att sökningar som kan vara nödvändiga inom ramen för ett underrättelseprojekt eller en brottsutredning inte tillåts. I dessa fall kan det vara av vikt att kunna klarlägga om personer som har anknytning till den undersökta verksamheten – men som inte är misstänkta – förekommer som misstänkta i andra underrättelseprojekt eller i brottsutredningar som gäller liknande brott. Det kan också vara viktigt att få fram uppgifter om att en viss person frekvent anmäler brott, eftersom det kan ha betydelse för dennes trovärdighet. För det fall inte skulle få denna möjlighet finns det risk för att det brottsbekämpande arbete som myndigheten ansvarar för och samarbetet med andra myndigheter inte skulle kunna bedrivas tillfredsställande. Konsekvenserna av detta kan bli att viss brottslighet inte uppmärksammas och åtgärdas. Även med beaktande av skyddet för den personliga integriteten får behov av dessa sökmöjligheter 2016/17:89 anses väga tyngre. Mot denna bakgrund bör möjligheten att söka på namn, personnummer och liknande identitetsuppgifter också omfatta andra än misstänkta personer i vissa fall. Utgångspunkten bör vara att endast vissa uppgifter får tas fram genom sökningar på namn, personnummer och liknande identitetsuppgifter i uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. En regel om sökbegränsningar måste dock utformas så att uppgifter som det generellt finns ett stort behov av får tas fram. I promemorian föreslås att det anges att sökbegränsningarna ska gälla även vid sökning i uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga enligt annan motsvarande författning. Som framgår ovan gör regeringen bedömningen att regleringen i stället bör utformas på samma sätt som i polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen. Uppgifter som bör få tas fram vid en sökning När det gäller vilka uppgifter som ska få tas fram vid sökning på namn, personnummer och liknande uppgifter kan polisdatalagens bestämmelser tjäna som utgångspunkt. brottsbekämpande verksamhet har visserligen mera avgränsade uppgifter än vad har. Verksamheten omfattar dock ett område där grov brottslighet, i första hand skattebrottslighet, förekommer. Först och främst finns det ett stort behov av att ta fram uppgifter om en viss person har anmälts för brott, är eller har varit misstänkt för brott eller för allvarlig brottslig verksamhet eller brottslighet som sker systematiskt. Med allvarlig brottslighet avses här detsamma som i avsnitt 9.14.2, dvs. verksamhet som innefattar brott för vilket kan följa fängelse eller däröver. Det intrång som möjligheten att söka i de gemensamt tillgängliga uppgifterna leder till, får anses vägas väl upp av den ökade effektivitet i brottsbekämpningen som regleringen avser att tillgodose. Vidare har i den brottsbekämpande verksamheten behov av att få fram uppgift om huruvida en person har anmält ett brott eller om han eller hon är målsägande eller vittne i en brottsutredning, liksom av uppgift om en handling har lämnats in av eller expedierats till personen i fråga. Uppgifterna är typiskt sett mindre integritetskänsliga än uppgifter om dem som misstänks för brott. Sökmöjligheterna är nödvändiga för att verksamheten ska kunna bedrivas på ett rationellt och ändamålsenligt sätt. Sådana sökningar bör därför vara tillåtna. En uppgift om att en person har bedömts kunna möta ett ingripande med grovt våld är viktig information för och bör få tas fram vid sökning. I brottsbekämpande verksamhet finns vidare behov av att söka fram uppgifter om att en viss person är eller har varit registrerad som funktionär i en eller flera juridiska personer vilka kan antas ha samband med brottslig verksamhet. Inom den brottslighet som omfattas av verksamhet utgör juridiska personer så gott som alltid ett brottsverktyg. Ofta involveras ett stort antal företag för att dölja brottsligheten och försvåra myndigheternas utredningsarbete. Det är av avgörande betydelse att gemensamma nämnare i dessa företag kan kartläggas. Sökningar som sker i syfte att ta fram dessa uppgifter behöver därför få göras. Det bör framhållas att de sökbegränsningar som föreslås endast omfattar den initiala sökningen. En allmän sökning som görs med hjälp av personnummer eller motsvarande identitetsbeteckning ska alltså endast ge uppgifter om vederbörande tillhör någon eller några av de kategorier som har angetts. Sedan man väl har fått träff på en viss person, exempelvis som misstänkt för brott i en viss förundersökning, ska ytterligare uppgifter kunna tas fram genom en fortsatt behandling i den uppgiftsmängden. Möjligheten att få tillgång till ytterligare uppgifter, kanske hela förundersökningen, avgörs av vilken behörighet den berörda tjänstemannen har och om behandlingen behövs för något av ändamålen i den föreslagna lagen. Som framgår nedan föreslås att sökbegränsningarna inte ska gälla för den som har tillgång till ett enskilt ärende. Möjligheten att vid en sökning få fram vissa typer av personuppgifter kan behöva begränsas ytterligare. Det kan t.ex. handla om personuppgifter av vilka det framgår att någon är eller har varit misstänkt för brott som förekommer i en nedlagd förundersökning. Sådana föreskrifter kan regeringen meddela med stöd av sin restkompetens enligt 8 kap. 7 § regeringsformen, om lagen inte utesluter det. I lagen bör därför införas en bestämmelse som upplyser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om ytterligare begränsningar av tillgången till sådana uppgifter. Sökningar som inte bör omfattas av sökbegränsningarna De integritetsrisker som motiverar inskränkningar i fråga om vilka uppgifter som får tas fram vid sökning på namn och andra direkta personuppgifter gör sig inte gällande i samma utsträckning när det är fråga om sökningar i ett begränsat material, t.ex. en viss handling eller ett visst ärende. Det är från effektivitetssynpunkt dessutom rimligt att en tjänsteman som arbetar i ett elektroniskt dokument får söka fritt i det dokumentet genom att t.ex. använda sedvanliga sökfunktioner i ett ordbehandlingsprogram. Begränsningarna i fråga om vilka uppgifter som får tas fram bör därför inte gälla vid sökning i en viss handling eller i ett visst ärende. En reglering med sådan innebörd bör därför införas, i likhet med vad som gäller för och . I vissa fall bedrivs arbete inom ramen för en begränsad undersökning som avser vissa preciserade slag av brottslighet. I sådant arbete upprättas ofta särskilda uppgiftssamlingar som syftar till att kartlägga brottsligheten. Även i dessa fall är det fråga om begränsat material. Endast de tjänstemän som deltar i undersökningen har tillgång till uppgiftssamlingarna i fråga. Enligt regeringens mening bör det vara möjligt för dessa tjänstemän att göra obegränsade sökningar. Regeringen föreslår därför att sökbegränsningarna inte ska gälla vid sökning i en uppgiftssamling som har skapats för att undersöka viss brottslighet eller vissa kriminella grupperingar och som enbart de som arbetar i undersökningen har åtkomst till. För vissa delar av den brottsbekämpande verksamheten kan begränsningar i sökmöjligheterna leda till problem som motiverar att den personliga integriteten i viss mån får stå tillbaka för kravet på en effektiv brottsbekämpning. Det gäller bl.a. underrättelseverksamhet som avser 2016/17:89 särskilt allvarlig brottslighet som t.ex. grova skattebrott och grova bokföringsbrott. Här finns det ett påtagligt behov av att kunna göra mer omfattande sökningar. Det bör därför, i likhet med vad som gäller enligt polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen, inte införas några begränsningar i möjligheten att söka på namn, personnummer eller samordningsnummer vid sökning som görs för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse eller däröver. En förutsättning för detta bör dock vara att sökningen utförs av tjänstemän som har tilldelats särskild behörighet att utföra sådana sökningar. Dessa tjänstemän bör få utföra mer omfattande sökningar, exempelvis i flera olika uppgiftssamlingar om viss brottslighet eller vissa kriminella grupperingar. Vilka kategorier av tjänstemän som bör tilldelas denna särskilda behörighet och hur många tjänstemän det kan bli fråga om beror på hur organiserar sin verksamhet. Det bör kunna vara fråga om allt ifrån ett fåtal utpekade personer vid en myndighet till samtliga personer på en enhet som har till uppgift att hantera t.ex. underrättelseverksamhet som avser särskilt allvarlig brottslighet. Det bör meddelas föreskrifter om vilka närmare kvalifikationskrav m.m. som bör ställas på dessa tjänstemän och på att myndigheten dokumenterar vilka tjänstemän som har beviljats denna utökade möjlighet att söka efter uppgifter. kan det också finnas behov av att göra mera omfattande sökningar inom ramen för en förundersökning om ett allvarligt brott. I likhet med vad som gäller enligt polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen bör begränsningarna i möjligheten att söka på namn, personnummer eller samordningsnummer inte gälla vid sökning som utförs av särskilt angivna tjänstemän och som görs för att utreda brott för vilket är föreskrivet fängelse eller däröver. Det kan inte uteslutas att det finns andra situationer än de nu nämnda där har särskilda behov av att kunna söka och sammanställa information, t.ex. för att upprätthålla vissa specifika funktioner inom klart avgränsade områden. Mot denna bakgrund bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, i likhet med vad som gäller enligt polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen, ha möjlighet att meddela föreskrifter om ytterligare undantag från de föreslagna sökbegränsningarna. Regeringen bör också, i överensstämmelse med de nämnda lagarna, ha möjlighet att meddela föreskrifter om under vilka förutsättningar sökning får äga rum. Regeringen föreslår att det införs upplysningsbestämmelser genom vilka det framgår att sådana föreskrifter får meddelas. Det görs därvid en uttrycklig hänvisning till 8 kap. 7 § regeringsformen. Förslagen genomförs genom 3 kap. 6 och 7 §§ i den nya lagen. 9.15.1Behovet av ett effektivt informationsutbyte mellan svenska brottsbekämpande myndigheter Regeringens bedömning: En effektiv brottsbekämpning förutsätter att de brottsbekämpande myndigheterna kan utbyta information på ett rationellt sätt. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, däribland , , och framhåller behovet av att de brottsbekämpande myndigheterna kan utbyta information på ett effektivt sätt. Skälen för regeringens bedömning: Samarbetet mellan brottsbekämpande myndigheter har blivit allt viktigare i det brottsförebyggande och brottsutredande arbetet. Ett effektivt och framgångsrikt arbete mot allvarlig och organiserad brottslighet förutsätter att man kan dra nytta av den samlade kunskap om brott och brottslingar som finns inte bara inom brottsbekämpande verksamhet utan också hos andra myndigheters brottsbekämpande verksamheter. Informationsutbyte har även betydelse för bekämpning av mängdbrottslighet. Uppdelningen av den brottsbekämpande verksamheten på olika myndigheter har i stor utsträckning kommit att påverka möjligheterna till informationsutbyte, bl.a. eftersom det kan råda sekretess mellan myndigheterna. Detta har visat sig begränsa effektiviteten i brottsbekämpningen. Av samma skäl som det är viktigt att man inom brottsbekämpande verksamhet på ett effektivare sätt kan tillgodogöra sig den information som finns inom den egna organisationen, är det viktigt att nyttiggöra informationen i samarbete med andra brottsbekämpande verksamheter. Ett förbättrat informationsutbyte gör det möjligt att utnyttja de samlade resurserna effektivare och ökar förutsättningarna för att brott i större utsträckning kan upp snabbt och att felaktiga brottsmisstankar kan avföras från utredning. Behovet av informationsutbyte mellan de brottsbekämpande verksamheterna är särskilt stort när det gäller att kartlägga och begränsa organiserad brottslighet, men det finns även behov av samarbete och informationsutbyte i kampen mot annan allvarlig eller systematisk brottslighet. Det pågår ett fortlöpande arbete med att utveckla system för informationsutbyte inom och mellan brottsbekämpande verksamheter, bl.a. inom ramen för det samverkansarbete som rättsväsendets myndigheter bedriver och som syftar till att utveckla det elektroniska informationsflödet genom hela rättskedjan (Ju2012/6639). Flera utredningar har också betonat att det måste skapas förutsättningar för ett förbättrat utbyte av information mellan de brottsbekämpande myndigheterna (se t.ex. betänkandena SOU 2002:113, SOU 2005:117, SOU 2006:18 och SOU 2011:80). Den gemensamma uppfattningen hos dessa utredningar har varit att den brottsbekämpande verksamheten hos en myndighet ska kunna lämna information till sådan verksamhet hos en annan myndighet, om den senare myndigheten behöver informationen i sin brottsbekäm- I tidigare avsnitt har det myndighetsöverskridande arbetet mot organiserad brottslighet berörts. ringar har det också blivit enklare att utbyta information vid samverkan mot organiserad brottslighet. Lagen om uppgiftsskyldighet vid samver- kan mot viss organiserad brottslighet innehåller sekretessbrytande bestämmelser som gäller vid särskilt beslutad samverkan mellan myndig- heter för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet av i lagen närmare angivet slag, se propositionen Informationsutbyte vid samverkan mot organiserad brottslighet (prop. 2015/16:167). I det antagna dataskyddsdirektivet, och rådets direktiv (EU) 2016/680 av om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av person- uppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF, lyfts också fram att det är viktigt att medlemsstaterna säkerställer att behöriga myndigheters utbyte av personuppgifter inom unionen, när sådant utbyte krävs enligt unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt, varken begränsas eller förbjuds av skäl som rör skyddet för fysiska personer med avseende på behandlingen av personuppgifter (artikel 1). Å ena sidan innebär ett förbättrat informationsutbyte ett ökat flöde av uppgifter mellan myndigheter vilket kan skapa större risker för intrång i den personliga integriteten, särskilt om de uppgifter som behandlas är av