prop · H403104 · 2017-01-30 00:00:00 — Arbetet för att tillhandahålla service och lättillgänglig information om regler och villkor för företagande bör fortsätta att utvecklas. förslag: Utredningen föreslår att regeringen uppdrar åt berörda myndigheter att samverka och medverka till förbättrad konkurrenskraft inom sektorn. Detta bör skrivas in i respektive myndighets instruktion eller regleringsbrev. Remissinstanserna: och i stödjer förslaget att uppdra åt berörda myndigheter att medverka till förbättrad konkurrenskraft inom sektorn. anser att staten har ett ansvar för att regler är väl avvägda mellan olika mål och intressen. LRF stödjer förslaget om att samverkan och medverkan för ökad konkurrenskraft bör skrivas in i respektive myndighets instruktion eller regleringsbrev. Ett fåtal myndigheter är dock tveksamma till förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Företagen i livsmedelskedjan måste, liksom samtliga företag, förhålla sig till den offentliga förvaltningen för att kunna utöva sin verksamhet. Myndigheterna utövar även kontroll och tillsyn över företagen. Antalet myndighetskontakter som krävs för att starta och driva en verksamhet i livsmedelssektorn kan vara betydande. Utöver myndigheternas roll vid regelutveckling och tillämpning av regler behöver företagen t.ex. anmäla, registrera och söka tillstånd hos olika myndigheter beroende på vilken typ av verksamhet som bedrivs. Nationella förutsättningar är allt viktigare ur ett företagarperspektiv eftersom EU-medlemskapet gör att svenska företag verkar i fri konkurrens inom EU:s inre marknad. Liksom och remissinstanserna anser regeringen att myndigheter bör samverka och medverka till förbättrad konkurrenskraft inom sektorn. Det är viktigt att dubbelregleringar undviks och att myndigheternas arbete samordnas. Eftersom företag i livsmedelskedjan måste förhålla sig till den offentliga förvaltningen så är det viktigt att myndigheter inom ramen för sitt huvudsakliga uppdrag, i sitt arbete och vid utformning av regler beaktar effekterna på de svenska livsmedelsföretagens konkurrenskraft och väger dessa effekter mot effekterna för andra samhällsmål. Sådana analyser och avvägningar ska göras utan att äventyra övriga målsättningar inom området som t.ex. säkra livsmedel, djurskydd och redlighet eller relevanta miljömål. Regeringen gör därför bedömningen att det bör utredas hur relevanta myndigheter i ökad utsträckning kan väga in ökad konkurrens- kraft för företagen i sitt arbete. 2016/17:104 En viktig faktor för ökad konkurrenskraft för företagen är att det ska vara lätt för företagen att få information om gällande regelverk, kontroller och annat som påverkar villkoren för företagande. Statliga och kommunala myndigheter bör därför samverka och eftersträva att företag på ett samlat ställe ska kunna få relevant information om t.ex. regler och kontroller. Regeringen har genom satsningen ”Digitalt först” utsett fem prioriterade områden som ska anlyseras ur ett digitaliseringsperspektiv. Ett av de områdena är livsmedelskedjan. har fått i uppdrag att vara utvecklingsmyndighet inom livsmedelsområdet, tillsammans med (dnr N2016/01646/EF). Ett råd för digitalisering av det offentliga har också tillsatts av regeringen med uppdrag att identifiera och diskutera utmaningar under genomförandet av regeringens satsning på ”Digitalt först” och vid behov föreslå åtgärder (dnr N2015/07452/EF). Regeringens bedömning är att arbetet för att tillhandahålla service och lättillgänglig information om de regler och villkor som gäller för företagande bör fortsätta att utvecklas. Dynamiskt företagande och strukturutveckling Regeringens bedömning: Strukturomvandling i jordbruks- och träd- gårdsnäringen bör underlättas och företagen bör ges möjlighet att bedriva verksamheten i effektiva företagsformer oavsett storlek. Jordförvärvslagstiftningen bör ses över. bedömning och förslag: Utred- ningen bedömer att jordförvärvslagstiftningen, i dess nuvarande utform- ning, har en hämmande inverkan på konkurrenskraften i svenskt jordbruk genom att försvåra extern kapitalförsörjning. jordförvärvslagen (1979:230) ändras så att aktiebolag lättare kan för- Utredningen föreslår att regeringen, ur ett helhets- perspektiv, låter utreda konsekvenserna av att ändra jordförvärvslagstift- ningen, med hänsyn till skogs- och jordbruk, konkurrenskraft, resursan- vändning, äganderätt, miljö samt sociala faktorer. Utredningen bedömer att arrendemarknaden har stor betydelse för Det är viktigt att arrende är en attraktiv upplåtelse- föreslår att regeringen beaktar Tomt- rätts- och arrendeutredningens förslag (SOU 2014:32) om förändrat besittningsskydd vid sidoarrenden. slår, till skillnad från Tomträtts- och arrendeutredningen, att full avtals- frihet ska råda vid fastställelse av arrendeavgiften. Remissinstanserna: Det stora flertalet av de remissinstanser som sva- rat, varav flera länsstyrelser, samt lantbrukets organi- sationer delar utredarens bedömning att strukturomvandlingen kommer att fortsätta och att det gynnar konkurrenskraften. att fastighetsstrukturen i svenskt jordbruk medför begränsningar för möj- ligheten att utveckla företagen och därmed att höja produktiviteten. pekar på att lantbrukets strukturrationalisering har geografiska begräns- ningar i norra och skogs- och mellanbygder. styrelser och lantbrukets organisationer delar utredningens bedömning att ägaröverlåtelser i allt högre grad kommer att kräva stora kapitalinsatser och att det innebär stora utmaningar för näringen. i framhåller att moderna jordbruksföretag kräver stora kapitalinsatser och att det inte kan förutsättas att den traditionella formen av familjeföretag, drivna som enskild firma, kan förväntas klara utvecklings- och investeringsbehoven. Remissinstanserna har skilda meningar om utredarens förslag att utreda jordförvärvslagen. Flertalet av länsstyrelserna, , , Jordbruksförvaltarna ställer sig bakom förslaget att utreda jordförvärvslagen. Några länsstyrelser och anser att det är undantagen i jordförvärvslagstiftningen som behöver utvidgas och som bör utredas. LRF anser att en utredning av jordförvärvslagen inte är en prioriterad åtgärd. De menar att frågor kring strukturomvandling och riskkapital i sig är angelägna frågor att se över som privat ägande och ett aktivt brukande av jordbruks- och skogsmark är centrala utgångspunkter. En minoritet av länsstyrelserna och ett fåtal lantbruksorganisationer anser att jordförvärvslagen inte bör utredas. Flera länsstyrelser som är positiva till utredning pekar på behovet av en noggrann konsekvensutredning av vilka effekter som det skulle bli för landsbygden vid eventuella lagändringar. Både bland de remissinstanser som är positiva och negativa till förslaget finns det en oro för att jordbrukare inte ska kunna konkurrera med andra tänkbara kategorier köpare. konstaterar att jordförvärvslagstiftningen inte har lyfts fram av skogssektorn som en viktig konkurrenshämmande faktor. Eftersom jordförvärvslagstiftningen även omfattar skogsmark bör en konsekvensutredning också beröra skogsbruket. Det stora flertalet remissinstanser stödjer utredningens förslag att beakta Tomträtts- och arrendeutredningens förslag om förändrat besittningsskydd vid sidoarrenden. När det gäller förslag om att full avtalsfrihet bör gälla i fråga om hur avgiften för jordbruksarrende ska bestämmas stöds det av flera länsstyrelser, , , , , , och Jordbruksförvaltarna. Däremot finns det lika många instanser, bl.a. LRF, som inte stödjer förslaget om avtalsfrihet. Länsstyrelserna i , , , och pekar på att den övervägande delen av arrendena är muntliga upplåtelser, vilket ger svårigheter att investera i markförbättringar. Vidare anser länsstyrelserna att en bidragande orsak till att markägare är ovilliga att skriva arrendeavtal är det starka besittningsskyddet. pekar på att bestämmelsen om att arrendet måste bestämmas i pengar kan medföra begränsningar i utbudet. och Jordbruksförvaltarna anser att effekten av full avtalsfrihet vid fastställelse av arrendeavgiften i praktiken skulle innebära att besittningsskyddet upphör och att det vore en förenkling. Skälen för regeringens bedömning: har det pågått en strukturomvandling inom jordbruks- och trädgårdsnäringen. För vissa av jordbrukets produktionsgrenar står av företagen för av produktionen. Inom delar av trädgårdsproduk- 2016/17:104 tionen finns inriktningar där endast ett fåtal företag står för huvuddelen av produktionen. Företagens storlek förändras och nya företag tillkommer. Parallellt utvecklar mindre företag med sin bas i de gröna näringarna nya affärsidéer inom t.ex. vidareförädling, entreprenad och besöksnäringen. Sammantaget innebär detta en dynamisk utveckling som är positiv för ökad konkurrenskraft och sysselsättning. Strukturrationaliseringen i jordbruket kommer i allt högre grad att innebära stora kapitalinsatser. Det kommer att kräva en ökad dynamik, nya ägare och nya kategorier av ägare för att kunna överlåta och investera i företag. gör bedömningen att jordförvärvslagen i dess nuvarande utformning, har en hämmande inverkan på konkurrenskraften i svenskt jordbruk genom att försvåra extern kapitalförsörjning. Utredningen anser även att lagen komplicerar överlåtelser av jordbruksmark och ger upphov till onödigt administrativt arbete. Lagen begränsar bl.a. möjligheten för juridiska personer, t.ex. aktiebolag, att förvärva egendom taxerad som lantbruksenhet (lantbruksegendom). Med lantbruksegendom avses fastigheter som inkluderar skogsmark, skogsimpediment, betesmark eller . Aktiebolagsformen kan erbjuda utvecklingsmöjligheter inom tydliga juridiska ramar. För företag som växer och utvecklas är det viktigt att ha möjlighet att anpassa företagsstrukturen och att kunna välja den, för verksamheten, mest effektiva företagsformen. Företag i alla storleksklasser bör ha möjlighet att utvecklas och det är viktigt att det finns goda förutsättningar för företag att växa. Regeringen delar och flera av remissinstansernas bedömning att en fortsatt strukturomvandling är nödvändig för att öka effektiviteten i den svenska jordbruks- och trädgårdsnäringen och för att möta en allt mer omfattande global konkurrens. En allt mindre del av jordbruksföretagen står för en allt större del av produktionen. utvecklar mindre företag nya affärsidéer som inte kräver stor skala. bidrar till en levande landsbygd. Denna omvandling kan även bestå av att företagen ökar sin produktiva areal genom exempelvis investeringar i ny teknik, resurseffektivisering, eller övergång till ekologisk produktion. För att skapa bättre förutsättningar för livsmedelsföretagen att växa och bedriva verksamheten i effektiva företagsformer, oavsett storlek, bör jordförvärvslagstiftningen ses över. En ökad dynamik i ägande och delägarskap är viktig. Jordförvärvslagen är tillämplig på förvärv av lantbruksegendom. Lantbruksegendom kan utgöras av både jordbruks- och skogsmark. Regeringen anser därför, i likhet med en del av remissinstanserna, att det är nödvändigt att översynen även omfattar skogsbruket. Översynen och konsekvensbedömningarna bör därför beakta såväl jordsom skogsbrukets behov och möjligheter i hela landet. av jordbruksverksamheten i bedrivs på arrenderad mark.3 Längden på arrendeavtalen och hur arrendeavgiften sätts påverkar incitamenten att ingå avtal, långsiktigheten i brukandet och i vissa fall även investeringar. Enligt gällande lagstiftning har arrendatorer 3 , Statistiskt meddelande JO 39 (Arrendepriser jordbruksmark). med sidoarrenden som gäller än rätt till förlängning Prop. 2016/17:104 av avtalet, dvs. de har besittningsskydd. Med sidoarrende menas ett jord- bruksarrende som inte omfattar bostad åt arrendatorn. För jordägare som vill ha möjlighet att disponera marken kan besittningsskyddets utformning vara en bidragande orsak till att arrendeavtal inte ingås än . Det förekommer att samma markområde blir föremål för upprepade ettåriga arrendeavtal mellan parterna. Därmed uppstår inte något besittningsskydd för arrendatorn, trots att den totala arrendetiden kan vara mycket lång. Vidare måste, enligt gällande lagstiftning, arrendeavgiften för jordbruksarrende bestämmas i pengar. Avgiften behöver inte vara bestämd till sin storlek utan viss indexreglering av avgiften är möjlig. Däremot är det inte möjligt att knyta arrendeavgiften till det enskilda jordbrukets resultat. En ökad flexibilitet för parterna att beräkna arrendeavgiften på andra sätt kan vara till fördel för såväl arrendatorer som jordägare och göra arrende som upplåtelseform mer attraktivt. Även ett förändrat besittningsskydd kan öka arrendets attraktionskraft, förutsatt att det innebär en lämplig avvägning mellan de intressen som gör sig gällande. För regeringen är det viktigt att företagen ges goda förutsättningar att växa och bli mer effektiva. En väl fungerande arrendemarknad där arrende i hög utsträckning används vid upplåtelse av jordbruksmark kan bidra till detta. Tomträtts- och arrendeutredningens förslag om ändrad avgiftsreglering för jordbruksarrende och förändrat besittningsskydd för sidoarrenden samt förslag om avtalsfrihet vid fastställande av arrendeavgiften bereds inom . Regeringens bedömning: Det finns behov av ett fortsatt utvecklingsarbete och samordning av den offentliga kontrollen av företag i livsmedelskedjan. Den offentliga kontrollen bör vara likvärdig i hela landet och präglas av hög kompetens. Kontrollen bör, så långt som möjligt, vara samordnad och innebära en så liten störning i den ordinarie verksamheten för företagaren som möjligt. En god kunskapsnivå och ett gott informationsutbyte bör främjas för att skapa ett förtroendefullt klimat mellan kontrollmyndigheter och dem som är föremål för kontrollen. bedömning: Utredningen bedömer att och länsstyrelserna bör fortsätta arbetet med att öka samordningen av djurskyddskontrollerna för att lika fall ska bedömas lika. Rättssäkerheten i kontrollerna kan därmed öka. En ökad målstyrning kräver att kontrollen fokuserar på helheten i djurmiljön. Remissinstanserna: Flera länsstyrelser, , , ett par lantbruksorganisationer, några djurskyddsorganisationer och Naturvetarna är positiva till utredningens bedömning om ökad samordning av djurskyddskontrollerna. lyfter fram att en ökad målstyrning kommer att kräva kontinuerliga utbildningsinsatser. Länsstyrelserna i och län pekar på att 2016/17:104 behöver resurser för att ge ökat stöd när det rör riktlinjer och kontrollinstruktioner. Skälen för regeringens bedömning Gemensamt för den offentliga kontrollen av företag i livsmedelskedjan är att den i huvudsak styrs av EU-gemensamma regler. De EU-gemen- samma reglerna omfattar flera lagstiftningsområden, varav de för företagen mer generella och omfattande områdena avser livsmedel, foder, djurhälsa och djurskydd samt kontroll av EU-stöd inom ramen för den gemensamma fiskeri- och jordbrukspolitiken. Därutöver finns EU- gemensamma regler som avser mer begränsade aspekter av produktionen av livsmedel, andra bestämmelser som behandlar t.ex. miljöaspekter och det finns även svenska nationella regler som kompletterar EU-reglerna. Här behandlas fortsättningsvis dock endast kontroller av livsmedel, djurskydd och EU-stöd. Syftet med livsmedelskontrollen är att kontrollera att företagarna har system på plats för att kunna leva upp till lagstiftningens krav på att de livsmedel som sätts på marknaden är säkra och att konsumenterna inte blir vilseledda. Fördelningen av kontrollansvar mellan myndigheter framgår i bilaga 1. EU kontrollerar att medlemsstaternas livsmedelskontroll följer den gemensamma lagstiftningen. Det görs genom en avdelning inom generaldirektoratet för hälsa och livsmedelssäkerhet (tidigare benämnd FVO). Revisionerna gäller livsmedelskontrollen, foderkontrollen, kontroll av animaliska biprodukter, djurhälsa, djurskydd, växtskyddsmedel och offentliga åtgärder mot växtskadegörare. Kritik har riktats mot hur delar av livsmedelskontrollen genomförs. Behov av tydligare statlig styrning, uppföljning och samordning liksom mer samverkan mellan kontrollmyndigheter är några synpunkter som har lämnats. har i sin granskningsrapport – tar staten sitt ansvar? (RiR 2014:2) lämnat en övergripande rekommendation om att regeringen och de ansvariga myndigheterna bör pröva om en tydligare statlig styrning leder till tillräckliga förbättringar i kontrollverksamheten. Regeringen delar delvis denna uppfattning (skr. 2014/15:16). Statskontoret har på uppdrag av regeringen utvärderat avgiftsfinansieringen av livsmedelskontrollen (Avgifter i livsmedelskontrollen, Statskontoret 2015:17). Statskontoret bedömer att i de fall som livsmedelskontrollen på nivå inte utförs i tillräcklig omfattning förklaras det främst av resursbrist, men även av att det finns brister i den avgiftsmodell för livsmedelskontroll som vanligen används och att små kommuner har svårt att leva upp till kraven i EU:s kontrollförordning4. Statskontoret förordar därför ökad samverkan mellan små kommuner. bedömer bl.a. att gemensamma kriterier för riskvärdering, gemensamma effektmål och övergripande kontroll- 4 och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd. strategier behöver tas fram för att bättre styra och prioritera kontrollen samt att skapa förutsättningar för att kunna mäta uppnått resultat. Arbetet med samsyn kring bedömningar för att likrikta kontrollen behöver, enligt verket, fortsätta med utbildning och samverkan mellan myndigheterna (Livsmedelskontrollen, Utveckling, brister och åtgärdsförslag, 2015). Genom EU:s revisioner av livsmedelskontrollen har det också framkommit vissa brister i genomförandet av kontrollen, såväl i avgränsade delar av kontrollen som mer generella brister. Analyserna tyder sammantaget på att det främst är de små kommunerna som har svårt att genomföra offentlig livsmedelskontroll i linje med lagstiftningens krav samt att det fortsatt finns skäl att utveckla den offentliga livsmedelskontrollen genom fortsatt stöd, råd och vägledning till regionala och lokala kontrollmyndigheter. Syftet med djurskyddskontrollen är att kontrollera att bestämmelserna om djurskydd efterlevs. Kontrollen ska bidra till det övergripande målet om ett gott djurskyddsläge i hela landet. Även djurskyddskontrollen har varit föremål för inspektioner från generaldirektoratet för hälsa och livsmedelssäkerhet där likartad kritik som för livsmedelskontrollen har framförts. genomfördes en stor omorganisation av djurskyddskontrollen i i syfte att göra kontrollen mer likvärdig i hela landet och effektiv. Statskontoret har på uppdrag av regeringen utvärderat omorganisationen och konstaterar att kvaliteten i kontrollen har blivit bättre, bl.a. genom att likvärdigheten och samordningen har ökat (Djurskyddskontrollens utveckling, Statskontoret 2011:23). Statskontoret bedömde vidare att det finns ett utrymme för ytterligare effektiviseringar. Statskontoret föreslog bl.a. att styrningen, uppföljningen och utvärderingen av kontrollen ska öka. Sedan Statskontorets rapport överlämnades har regeringen, och länsstyrelserna kontinuerligt arbetat med att utveckla kontrollen på det sätt som Statskontoret har föreslagit. Som exempel på åtgärder och aktiviteter som har vidtagits och som också fortgår kan nämnas att regeringen beslutat att inrätta ett råd för samordning av djurskyddskontrollfrågor (Landsbygdsdepartementet, L2012/00649/DL), att anordnar s.k. kalibreringskurser för djurskyddsinspektörerna i syfte att stärka kompetensen och öka samsynen i olika djurskyddsfrågor och att länsstyrelserna utvecklar nyckeltal och indikatorer för bättre uppföljning, utvärdering och styrning av kontrollen. För EU-stödkontrollerna är syftet att säkerställa att stödmottagarna uppfyller angivna stödvillkor. För vissa EU-stöd kontrolleras även att stödmottagarna följer gemensamma regler inom områdena miljö, folkhälsa och djurskydd, s.k. tvärvillkor. Kontrollen av företag i livsmedelskedjan ska vara ändamålsenlig, likvärdig, rättssäker och så effektiv som möjligt. Den ska, utöver de syften som 2016/17:104 har nämnts inledningsvis, även bidra till att konsumenterna har ett högt förtroende för livsmedel på den svenska marknaden, vilket också är vik- tigt vid internationell handel med livsmedel. motverkar också illojal konkurrens mellan de företag som följer reglerna och företag som inte gör det. För att kontrollen ska uppfattas som legitim av företagarna är det grundläggande att företagaren har god förståelse för varför kontrollen Trots de brister som har påtalats ovan utförs kontroll med mycket god kvalitet av våra myndigheter och flera åtgärder har redan vidtagits av regeringen, , och läns- styrelserna för att effektivisera kontrollen i olika delar. med information så har myndigheterna också vidtagit flera åtgärder för att möta de synpunkter som framkom under den s.k. Förenklingsresan som genomfördes av tillsammans med LRF m.fl. 2013 (Förenklingsresan – handlingsplan för en enklare vardag för lantbrukare och Förenklingsresan –2014 – från köksbordsprat till 100 konkreta Under Förenklingsresan framkom bl.a. att lantbrukare upplever det problematiskt och tidskrävande med s.k. oaviserade kontroller, att behöva tala med flera olika kontrollanter och myndigheter och att vara föremål för kontrollbesök från många olika myndigheter och Det finns också en rädsla hos företagarna att göra fel. Som ett resultat av Förenklingsresan har t.ex. sett över möjligheterna att avisera kontroller i förväg för att kunna föranmäla kontroller i högre utsträckning än tidigare samt genomfört utbildningar i bemötandefrågor för kontrollpersonalen. Det är angeläget att utvecklingsarbetet fortsätter. utvecklingsarbetet ser regeringen att det behövs en kontinuerlig kompe- tensutveckling för inspektörerna. Eftersom kontrollansvaret för livsme- dels- och djurskyddskontrollen är fördelat på flera kontrollmyndigheter är det även viktigt med bra ledning och samordning av kontrollarbetet för att kontrollen ska vara likvärdig i hela landet. har båda ansvar för att leda och samordna kontrollen inom sina respektive ansvarsområden. För att underlätta för företagarna i deras vardag kan ett samordnat kontrollbesök av olika myndigheter utifrån deras respektive ansvarsom- råden vara betydelsefullt, särskilt för primärproducenterna som får kontroller av flera olika myndigheter vid skilda tillfällen. dessa problem är för det enskilda företaget kan bero på verksamhetens Regeringen är positiv till att öka samordningen av kontroller och anser att sådana ansträngningar bör fortsätta. Lika viktigt som att företagare har god förståelse för varför kontrollen utförs, är att myndig- heter och kontrollanter har god kunskap och förståelse för företagens situation och förutsättningar. Kontrollarbetet måste byggas på ömsesidig respekt och ömsesidigt förtroende. Det är t.ex. viktigt med bra bemö- tande och tydlig återkoppling i samband med kontrollen. arbetar redan aktivt med detta och det är, enligt regeringens bedömning, betydelsefullt att detta arbete fortsätter. En inspektör kan dock inte ge alltför konkreta och styrande råd i samband med kontrollen eftersom det då finns en risk för att det uppstår en intressekonflikt eller en jävssitua- Det finns däremot utrymme för myndigheterna och privata rådgiv- ningsorgan att arbeta tillsammans för att identifiera och fylla företagens Prop. 2016/17:104 behov av kunskaps- och kompetenshöjning genom t.ex. enskild rådgiv- ning av privata aktörer. Regeringen har tidigare aviserat att digitalisering av livsmedelskedjan är ett prioriterat område. Digitalisering kan bidra till effektivisering och en likvärdig kontroll i hela landet, bl.a. genom att ge bättre stöd, råd och vägledning till både inspektörer och företagare. Sammanfattningsvis konstaterar regeringen att det har tagits många initiativ för att förbättra kontrollen i livsmedelskedjan och att myndigheterna arbetar aktivt med frågorna.