prop · H403171 · 2017-04-11 00:00:00 — 1 § Kommuner och landsting ska ha en god ekonomisk hushållning i sin verksamhet och i sådan verksamhet som bedrivs genom sådana juridiska personer som avses i 10 kap. 2–6 §§. Fullmäktige ska besluta om riktlinjer för god ekonomisk hushållning för kommunen eller . Om kommunen eller har en sådan resultatutjämningsreserv som avses i 14 §, ska riktlinjerna även omfatta hanteringen av den. I paragrafen finns bestämmelser om kommuners och landstings Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 1 § KL 1990/91:117 s. 210, prop. 1999/2000:115 s. 66 och prop. 2011/12:172 s. 40). Enligt första meningen ska kommuner och landsting ha en god ekonomisk hushållning i all sin verksamhet, även den som bedrivs av andra juridiska personer. Kravet på en god ekonomisk hushållning är en Frågan om kommunala beslut är förenliga med god ekonomisk hushållning kan inte bli föremål för domstolsprövning enligt 13 kap. (RÅ 2000 ref. 1). En god ekonomisk hushållning med en ekonomi i balans är en viktig förutsättning för att kommuner och landsting ska kunna utföra sina verksamheter på ett effektivt sätt. Det måste anses höra till god ekonomisk hushållning att kommuner och landsting som säljer Prop. 2016/17:171 anläggningstillgångar eller får försäkringsersättning för sådan egendom använder motsvarande belopp för att investera i andra anläggningstillgångar eller för att betala skulder som tagits för att förvärva tillgångarna. I vissa särskilda fall kan medel från försäljning av en anläggningstillgång användas för löpande behov utan att det kan anses strida mot god ekonomisk hushållning, exempelvis då ett vikande befolkningsunderlag eller en förändrad verksamhetsinriktning gör behovet av anläggningstillgången avsevärt mindre. Det hör till god ekonomisk hushållning att sett av inte för lång varaktighet ha balans mellan intäkter och kostnader, se även kommentarerna till 5 och 12 §§. Enligt andra meningen ska fullmäktige besluta om riktlinjer för god ekonomisk hushållning. Riktlinjerna bör innehålla en uttolkning av vad god ekonomisk hushållning innebär för kommunen respektive . Kravet på riktlinjer för hushållningen är ägnat att ge stadga åt den nödvändiga framförhållningen på än budgetåret och den treårsperiod som gäller för förmögenhetsskyddet. Tredje meningen anger att om en kommun eller ett landsting har infört en resultatutjämningsreserv enligt 14 §, ska riktlinjerna för god ekonomisk hushållning omfatta hanteringen av reserven. 2 § Kommuner och landsting ska förvalta sina medel på ett sådant sätt att krav på god avkastning och betryggande säkerhet kan tillgodoses. Paragrafen reglerar hur medelsförvaltningen ska skötas. Paragrafen motsvarar 8 kap. 2 § KL (prop. 1990/91:117 s. 211). Bestämmelsen kompletterar den allmänna bestämmelsen om god ekonomisk hushållning i 1 §. Kommuner och landsting bör förvalta sina medel så att de ger en god avkastning. Med betryggande säkerhet avses att medlen inte ska riskeras genom placeringar som är tveksamma eller svårbedömda från rättslig synpunkt (prop. 1990/91:117 s. 110). Placeringar som fordrar sådana specialkunskaper som kommunerna och landstingen kan ha svårt att leva upp till bör inte heller leva upp till kravet på betryggande säkerhet. Målet för den ekonomiska förvaltningen är detsamma som huvudsyftet med hela den kommunala verksamheten, att kommunerna och landstingen ska kunna fullgöra de uppgifter som ankommer på dem. 3 § Fullmäktige ska besluta om riktlinjer för medelsförvaltningen. Genom paragrafen åläggs fullmäktige att besluta om riktlinjer för den ekonomiska förvaltningen. Paragrafen motsvarar 8 kap. 3 § KL (prop. 1990/91:117 s. 211). Övervägandena finns i avsnitt 14.2. Fullmäktiges riktlinjer bör avse placering och upplåning av medel och sådana organisatoriska regleringar som kan vara påkallade. 4 § Fullmäktige ska utöver vad som följer av 3 § besluta om riktlinjer för förvaltningen av medel avsatta för pensionsförpliktelser. I riktlinjerna ska det 2016/17:171 anges hur medlen ska förvaltas. Tillåten risk vid placering av medlen ska då fastställas. Det ska också anges hur uppföljning och kontroll av förvaltningen ska Enligt paragrafen ankommer det på fullmäktige att meddela särskilda riktlinjer för förvaltningen av avsatta pensionsförpliktelser. Paragrafen motsvarar huvudsakligen 8 kap. 3 a § första stycket KL (prop. 1997/98:52 s. 5–7). Enligt paragrafen ska fullmäktige besluta om riktlinjer för pensionsmedelsförvaltningen där det ska anges hur medlen ska förvaltas, vilken risk som är tillåten och hur uppföljning och kontroll ska ske. ska skötas med ledning av god sed på finansmarknaden. Ändamålet med medelsförvaltningen av avsatta pensionsförpliktelser är att kommuner och landsting ska kunna infria sina pensionsåtaganden utan nedskärningar i den övriga verksamheten. Enligt 6 kap. 11 § är det en uppgift för styrelsen att följa medelsförvaltningen och påkalla beslut av fullmäktige så snart det finns anledning att ändra riktlinjerna. Riktlinjerna bör innehålla preciserade regler för medelsförvaltningen med utgångspunkt från god sed på finansmarknaden. 5 § Kommuner och landsting ska upprätta en budget för nästa kalenderår (budgetår). Budgeten ska upprättas så att intäkterna överstiger kostnaderna. Undantag från andra stycket får göras 1.i den utsträckning som medel från en resultatutjämningsreserv tas i anspråk enligt 14 §, eller 2.om det finns synnerliga skäl. I paragrafen finns bestämmelser om kommuners och landstings budget. Paragrafen motsvarar 8 kap. 4 § första, tredje och fjärde styckena KL 1990/91:117 s. 212, prop. 1996/97:52 s. 93, prop. 2003/04:105 s. 25 och prop. 2011/12:172 s. 41). Av första stycket framgår att en budget ska upprättas för varje I andra stycket anges ramar för budgeten, intäkterna ska som huvudregel överstiga kostnaderna. I tredje stycket anges två undantag från huvudregeln i andra stycket. Undantag får göras i följande fall. Enligt första punkten om medel från en resultatutjämningsreserv tas i anspråk för budgeten. Dessa medel medverkar till balans i budgeten så långt de räcker. Enligt andra punkten om det finns synnerliga skäl. underbalansera budgeten bör bara användas och med stor Ett exempel på vad som skulle kunna utgöra synnerliga skäl är om en kommun eller ett landsting efter en finansiell analys konstaterar att det finns eget kapital och realiserbara tillgångar av en omfattning som överstiger rimliga krav på finansiell handlingsberedskap. I ett sådant läge bör det finnas möjligheter att anta finansiella mål som anger att det egna kapitalet tillåts minska. För att en minskning av det egna kapitalet inte ska anses bryta mot kravet på god ekonomisk hushållning ska det finnas kapital som täcker kommunens hela pensionsåtagande. Därutöver ska det finnas en buffert med realiserbara tillgångar som kan användas för delfinansiering av framtida investeringar. När dessa delar är täckta måste de egna förutsättningarna definieras utifrån hur stor skuldsättningen är, vilken riskexponering som kan bli aktuell och penningflödet. Ytterligare exempel på vad som skulle kunna utgöra synnerliga skäl för att avvika från kravet på att upprätta en budget i balans är större omstruktureringsåtgärder i syfte att uppnå en god ekonomisk hushållning. Det kan exempelvis röra sig om en kommun eller ett landsting med befolkningsminskning som behöver omstrukturera sin verksamhet för att få en mer anpassad verksamhet och framtida minskade kostnader. Normala verksamhetsförändringar som kontinuerligt genomförs i syfte att effektivisera verksamheten ska däremot hanteras inom ramen för balanskravet (prop. 2003/04:105 s. 25). 6 § I budgeten ska skattesatsen och anslagen anges. Av budgeten ska det vidare framgå hur verksamheten ska finansieras och hur den ekonomiska ställningen beräknas vara vid budgetårets slut. De finansiella mål som är av betydelse för en god ekonomisk hushållning ska anges. Budgeten ska även innehålla en plan för verksamheten under budgetåret. I planen ska det anges mål och riktlinjer som är av betydelse för en god ekonomisk hushållning. Budgeten ska också innehålla en plan för ekonomin för en period av . Budgetåret ska då alltid vara periodens första år. Planen ska innehålla sådana finansiella mål som anges i första stycket. I paragrafen finns bestämmelser om budgetens innehåll. Paragrafen motsvarar i huvudsak innehållet i 8 kap. 5 § KL (prop. 1990/91:117 s. 212 f., prop. 1996/97:52 s. 93, prop. 2003/04:105 s. 26). I första stycket anges att budgeten ska innehålla skattesatsen och anslagen samt hur verksamheten ska finansieras och hur den ekonomiska ställningen beräknas vara vid budgetårets slut. De finansiella mål som är av betydelse för en god ekonomisk hushållning ska anges. De finansiella målen måste utgå från vad som i normalfallet är att betrakta som god ekonomisk hushållning och därefter anpassas av varje kommun och landsting efter egna förhållanden. Av andra stycket framgår att budgeten även ska innehålla en plan för verksamheten under budgetåret. Planen ska i sin tur innehålla mål och riktlinjer för verksamheten som är av betydelse för god ekonomisk hushållning. Det är viktigt att innehållet i målen och riktlinjerna är realistiska och innefattar handlingsberedskap (prop. 2003/04:105 s. 11). Målen och riktlinjerna ska kontinuerligt utvärderas och omprövas. Enligt tredje stycket ska budgeten innehålla en treårsplan för ekonomin som även ska innehålla de finansiella målen enligt första stycket. Treårsplanen ska alltid omfatta budgetåret och de två följande kalenderåren. 7 § Fullmäktige får besluta att inte anvisa några medel till en nämnd. 2016/17:171 I paragrafen anges att fullmäktige får besluta att inte anvisa några medel till en nämnd. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.2 Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Om kommunen eller valt en organisationsform där vissa nämnder, s.k. utförarnämnder, ska finansiera sin verksamhet genom att få beställningar av s.k. beställarnämnder kan fullmäktige välja att inte anslå några medel till en utförarnämnd. Denna får i stället sina medel från beställarnämnderna. 8 § Förslag till budget ska upprättas av styrelsen före oktober månads utgång. Förslag till budget för revisorernas verksamhet ska upprättas av fullmäktiges presidium senast . Om det finns särskilda skäl för det, får budgetförslaget upprättas . I så fall ska styrelsen före oktober månads utgång föreslå skattesatsen för den kommunalskatt eller landstingsskatt som ingår i den preliminära inkomstskatten under . I paragrafen regleras när budgetförslaget ska upprättas. Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 6 § KL (prop. 1990/91:117 s. 214). Övervägandena avseende första stycket andra meningen finns i avsnitt 11.3. Av första stycket framgår att budgetförslaget och förslaget till budget för revisorerna ska upprättas före oktober månads utgång. Styrelsen upprättar förslaget till budget, utom i den del som avser budget för revisorernas verksamhet, som upprättas av fullmäktiges presidium. Presidiet upprättar förslaget självständigt i förhållande till styrelsen men bestämmelsen hindrar inte presidiet från att samråda med styrelsen, en annan nämnd eller revisorerna vid beredning av förslaget. Av andra stycket framgår att om det finns särskilda skäl får budgetförslaget upprättas . Särskilda skäl kan exempelvis vara att budgetarbetet komplicerats till följd av en ändring i majoritetsförhållandena i fullmäktige (prop. 1975/76:187 s. 504). 9 § Styrelsen bestämmer när övriga nämnder senast ska lämna in sina särskilda budgetförslag till styrelsen. Paragrafen anger att styrelsen bestämmer när övriga nämnder ska lämna in sina budgetförslag till den. Paragrafen motsvarar 8 kap. 7 § KL (prop. 1990/91:117 s. 215). 10 § Budgeten fastställs av fullmäktige före november månads utgång. De år då val av fullmäktige har hållits i hela landet ska budgeten fastställas av nyvalda fullmäktige. Paragrafen reglerar när budgeten ska fastställas. Paragrafen motsvarar huvudsakligen 8 kap. 8 § KL (prop. 1990/91:117 s. 214). Övervägandena finns i avsnitt 14.2. 11 § Om budgeten på grund av särskilda skäl inte kan fastställas månads utgång, ska fullmäktige ändå fastställa skattesatsen och, i förekommande fall, avgiftssatsen för begravningsavgiften enligt 9 kap. begravningslagen Prop. 2016/17:171 (1990:1144) . Budgeten ska därefter fastställas före december månads utgång. Fullmäktige får då fastställa en annan skatte- eller avgiftssats än den som har bestämts tidigare. Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 9 § KL (prop. 1990/91:117 s. 214). Av första stycket framgår att om budgeten på grund av särskilda skäl inte kan fastställas före november månads utgång ska fullmäktige ändå fastställa skattesatsen och begravningsavgiften . Att bestämma begravningsavgift har aktualitet enbart i de kommuner som har hand om begravningsväsendet. Av andra stycket framgår att budgeten måste fastställas innan december månads utgång även om särskilda skäl förelegat för att inte fastställa den enligt första stycket. Fullmäktige är oförhindrad att vid ett sådant beslut ändra den skatte- eller avgiftssats som fastställts enligt första stycket. 12 § Om balanskravsresultatet enligt 4 kap. 3 a § lagen (1997:614) om redovisning för ett visst räkenskapsår är negativt, ska det regleras under de närmast följande tre åren. Fullmäktige ska anta en åtgärdsplan för hur regleringen ska ske. Beslut om reglering ska fattas senast i budgeten det tredje året då det negativa balanskravsresultatet uppkom. Paragrafen avser reglering av ett negativt balanskravsresultat. Paragrafen motsvarar 8 kap. 5 a § KL (prop. 1996/97:52 s. 94 f., prop. 2003/04:105 s. 26 och prop. 2011/12:172 s. 41). Av första stycket framgår att ett negativt balanskravsresultat för ett visst räkenskapsår ska regleras under de närmast följande tre åren. Kravet på reglering innebär att en negativ förändring av det egna kapitalet ska återställas (prop. 1996/97:52 s. 38). I andra stycket anges att fullmäktige ska anta en åtgärdsplan för sådan reglering enligt första stycket. Bestämmelsen i tredje stycket anger att beslutet om reglering ska fattas i budgeten senast det tredje året då det negativa balanskravsresultatet uppkom. 13 § Fullmäktige får besluta att en reglering av ett negativt balanskravsresultat inte ska göras om det finns synnerliga skäl. I paragrafen anges förutsättningarna för att inte reglera ett negativt balanskravsresultat. Paragrafen motsvarar 8 kap. 5 b § KL (prop. 1996/97:52 s. 94 f., prop. 2003/04:105 s. 26 och prop. 2011/12:172 s. 41). Bestämmelsen innebär att fullmäktige får besluta att en reglering av negativt balanskravsresultat enligt 12 § inte ska göras om det finns synnerliga skäl. Som exempel på när synnerliga skäl för att underlåta att reglera ett negativt balanskravsresultat kan finnas, kan nämnas de 2016/17:171 situationer då en kommun eller ett landsting vid upprättandet av budgeten gjort ett undantag från kravet på en budget i balans med hänvisning till 5 § tredje stycket 2. Det är också möjligt att endast delvis reglera ett negativt resultat eller att reglera detta än vad som förutsätts i 12 § med stöd av denna bestämmelse. 14 § Kommuner och landsting får till en resultatutjämningsreserv reservera medel som får användas för att utjämna intäkter över en konjunkturcykel. Reservering får göras med högst ett belopp som motsvarar det lägsta av antingen den del av årets resultat eller den del av årets resultat efter balanskravsjusteringar enligt 4 kap. 3 a § lagen (1997:614) om redovisning, som överstiger 1.en procent av summan av skatteintäkter samt generella statsbidrag och kommunalekonomisk utjämning, eller av summan av skatteintäkter samt generella statsbidrag och kommunalekonomisk utjämning, om kommunen eller har ett negativt eget kapital, inklusive ansvarsförbindelsen för pensionsförpliktelser. Paragrafen innehåller bestämmelser om resultatutjämningsreserver, Paragrafen motsvarar i huvudsak 8 kap. 3 d § KL (prop. s.40 f.). I första stycket ges kommuner och landsting möjlighet att reservera medel till en resultatutjämningsreserv för att utjämna intäkter över en konjunkturcykel. Andra stycket anger till vilket belopp sådan reservering högst får göras. Reservering får göras med högst ett belopp som motsvarar den del av årets resultat, eller den del av årets resultat efter balanskravsjusteringar i kommunen eller enligt 4 kap. 3 a § lagen (1997:614) om redovisning, som överstiger följande: Enligt första punkten, en procent av summan av skatteintäkterna, de generella statsbidragen och den kommunalekonomiska utjämningen. Denna bestämmelse förutsätter att kommunen eller inte har ett negativt eget kapital, inklusive ansvarsförbindelsen för pensionsförpliktelser. Enligt andra punkten, av summan av skatteintäkter, generella statsbidrag och kommunalekonomisk utjämning. Denna bestämmelse gäller för kommuner och landsting som har ett negativt eget kapital inklusive ansvarsförbindelsen för pensionsförpliktelser, Besluten om att reservera till respektive använda medel från resultatutjämningsreserven bör i första hand fattas i samband med besluten om budgeten och kan vid behov revideras i samband med fullmäktiges behandling av årsredovisningen. 15 § Om fullmäktige beslutar om en utgift under löpande budgetår, ska beslutet också innefatta en anvisning om hur utgiften ska finansieras. I paragrafen regleras vad som gäller för utgiftsbeslut som fattas under ett 1990/91:117 s. 214). Bestämmelsen anger att fullmäktige måste ange hur en utgift under Prop. 2016/17:171 löpande budgetår ska finansieras. 16 § Fullmäktige ska behandla minst en delårsrapport som upprättats enligt 9 kap. 1 § lagen (1997:614) om redovisning. Paragrafen innebär att minst en delårsrapport, som ska upprättas enligt 9 kap. 1 § lagen (1997:614) om redovisning, ska behandlas av fullmäktige. Paragrafen motsvarar 8 kap. 20 a § KL (prop. 2003/04:105 s. 27). Bestämmelsen innebär inget krav på att fullmäktige formellt ska godkänna rapporten. 17 § Styrelsen och övriga nämnder ska fortlöpande föra räkenskaper över de medel som de förvaltar. Paragrafen innehåller bestämmelse om att det är styrelsens och de övriga nämndernas ansvar att föra räkenskaper över de medel de förvaltar. Paragrafen motsvarar 8 kap. 14 § första stycket KL (prop. 1990/91:117 s. 215). 18 § Styrelsen bestämmer när övriga nämnder senast ska redovisa sin medelsförvaltning under föregående budgetår till styrelsen. Paragrafen anger att styrelsen bestämmer när nämnderna ska redovisa sin medelsförvaltning till den. Paragrafen motsvarar 8 kap. 15 § KL (prop. 1990/91:117 s. 215). 19 § När styrelsen har fått övriga nämnders redovisningar, ska den upprätta en årsredovisning. Paragrafen anger att styrelsen ska upprätta en årsredovisning när den fått övriga nämnders redovisningar. Paragrafen motsvarar 8 kap. 16 § första stycket KL (prop. 1990/91:117 s. 215). 20 § Årsredovisningen ska lämnas över till fullmäktige och revisorerna möjligt och året som redovisningen avser. Paragrafen anger när styrelsen senast ska lämna över årsredovisningen till fullmäktige och revisorerna. Paragrafen motsvarar 8 kap. 17 § KL (prop. 1990/91:117 s. 216, prop. 1996/97:52 s. 95 och prop. 1998/99:66 s. 98). 21 § Årsredovisningen ska godkännas av fullmäktige. Det ska ske innan fullmäktige beslutar om ansvarsfrihet enligt 5 kap. 24 §. 2016/17:171 I paragrafen finns bestämmelser om att årsredovisningen ska godkännas av fullmäktige och att det ska ske innan fullmäktige fattar beslut om ansvarsfrihet. Paragrafen motsvarar delvis 8 kap. 18 § KL (prop. 1990/91:117 s. 216, prop. 1996/97:52 s. 95 och prop. 1998/99:66 s. 98). Övervägandena avseende när fullmäktige ska godkänna årsredovisningen finns i avsnitt 11.6. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen i första meningen anger att årsredovisningen ska godkännas av fullmäktige. Bestämmelsen i andra meningen anger att fullmäktige måste ta ställning till frågan om årsredovisningen ska godkännas innan ställning tas till om ansvarsfrihet ska beviljas eller inte. Frågan om årsredovisningens godkännande är av betydelse för frågan om ansvarsfrihet ska beviljas eller inte. Därför ska fullmäktige behandla denna fråga först. Enligt 5 kap. 32 § ska revisorerna och deras sakkunniga ges tillfälle att yttra sig innan fullmäktige godkänner årsredovisningen, vid fullmäktiges behandling av revisionsberättelsen. 22 § Kommuner och landsting får inte upplåta panträtt i sin egendom till säkerhet för en fordran. Vid förvärv av egendom får de dock överta betalningsansvaret för lån som har tagits upp mot säkerhet av panträtt i egendomen. Paragrafen innehåller ett förbud mot upplåtelse av panträtt i kommuners och landstings egendom. Paragrafen motsvarar 8 kap. 13 § KL (prop. 1990/91:117 s. 214). Förbudet i första stycket baseras på att säkerheten för en kommuns eller ett landstings lån och andra åtaganden är den egendom som kommunen äger och kommunens egen skattekraft. För tilltron till kommunerna och landstingen som låntagare är det viktigt att långivare kan utgå från att krediten kan baseras på båda dessa faktorer (prop. 1978/79:53 s. 18). Pantsättningsförbudet har till syfte att bidra till att stärka kommunernas och landstingens ställning som låntagare på den allmänna finansmarknaden. I andra stycket anges att pantsättningsförbudet inte hindrar att en kommun eller landsting vid förvärv av egendom får överta betalningsansvaret för lån som tidigare tagits upp mot säkerhet av panträtt i egendomen. 23 § Bestämmelser om skyldighet för styrelsen att underrätta vissa myndigheter om skattesatsen och om avgiftssatsen för begravningsavgiften finns i lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. I paragrafen hänvisas, avseende skatte- och avgiftssatsen för begravningsavgift, till lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. Paragrafen motsvarar 8 kap. 11 § KL (prop. 1990/91:117 s. 214). 24 § Bestämmelser om bokföring och årsredovisning finns i lagen (1997:614) om redovisning. I paragrafen hänvisas, avseende bokföring och redovisning, till lagen (1997:614) om redovisning. Paragrafen motsvarar 8 kap. 14 § andra stycket och 16 § andra stycket KL (prop. 1996/97:52 s. 95). I kapitlet finns bestämmelserna om den kommunala revisionen. Kapitlet bygger på 9 kap. KL. Paragrafernas ordning innebär att frågan om revisionens uppgifter behandlas före valet av revisorer. Bestämmelser om kommunalförbund återfinns i 9 kap. Jävsbestämmelserna har ordnats så att först kommer bestämmelserna som anger när man är jävig. Därefter kommer bestämmelserna som reglerar vad som gäller när någon är jävig. Sist kommer bestämmelsen om hur man överklagar ett beslut om jäv. Det innebär att jävsbestämmelserna i detta kapitel har gjorts likalydande med jävsbestämmelserna i 6 kap. Styrelsen och övriga nämnder. 1 § Revisorerna granskar i den omfattning som följer av god revisionssed all verksamhet som bedrivs inom nämndernas eller fullmäktigeberedningarnas verksamhetsområden. De granskar på samma sätt, genom de revisorer eller lekmannarevisorer som utsetts i juridiska personer enligt 10 kap. 2–6 §§, även verksamheten i de juridiska personerna. Revisorerna prövar om verksamheten sköts på ett ändamålsenligt och från ekonomisk synpunkt tillfredsställande sätt, om räkenskaperna är rättvisande och om den interna kontrollen som görs inom nämnderna är tillräcklig. Om revisorerna i sin granskning finner att det föreligger misstanke om att brott av förmögenhetsrättslig karaktär förövats eller om att allmän förvaltningsdomstols avgörande åsidosatts, ska de anmäla förhållandet till berörd nämnd. Om nämnden efter en sådan anmälan inte vidtar åtgärder utan oskäligt dröjsmål, är revisorerna skyldiga att rapportera det till fullmäktige. Revisorerna får dock avstå från att anmäla misstanke om brott till fullmäktige om nämnden funnit att det inte föreligger en sådan misstanke. I paragrafen finns bestämmelser om revisorernas granskningsverksamhet.