prop · H50334 · 2017-10-24 00:00:00 — tidsbegränsat uppehållstillstånd på grund av att den som har ICT-tillstånd eller ICT-tillstånd för rörlighet för längre vistelse har fått sitt tillstånd Prop. 2017/18:34 förlängt under vistelsen här. Det är vidare rimligt att en familjeåterförening som redan har skett i en annan EU-stat tillåts fortsätta om anknytningspersonen flyttar från en EU-stat till en annan i enlighet med direktivets bestämmelser om rörlighet för längre vistelse. En ansökan bör därför kunna ges in och prövas efter inresan om anknytningspersonen redan har ett ICT-tillstånd utfärdat av en annan EU- stat. Det bör dock gälla under förutsättning att familjemedlemmen har ett uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning i den EU-stat som har beviljat anknytningspersonen . Bestämmelser med den innebörden bör tas in i det nya kapitlet i utlänningslagen. I avsnitt 12 föreslås att den som har ett ICT-tillstånd eller ett ICT- tillstånd för rörlighet för längre vistelse ska ges möjlighet att under vistelsen i ansöka om och beviljas ett nationellt uppehålls- tillstånd och arbetstillstånd enligt gällande regler för arbetskrafts- invandring. Frågan om ett fortsatt uppehållstillstånd för familje- medlemmen bör även i ett sådant fall kunna prövas och beviljas när familjemedlemmen befinner sig i . Regelverket bör utformas i enlighet med detta. 13.6Återkallelse av uppehållstillstånd för familjemedlemmar Regeringens förslag: Ett uppehållstillstånd som har beviljats en familjemedlem till den som har ett ICT-tillstånd eller ett ICT-tillstånd för rörlighet för längre vistelse får återkallas om anknytningen till den som har ett ICT-tillstånd eller ett ICT-tillstånd för rörlighet för längre vistelse bryts eller ett sådant tillstånd återkallas eller om familjemedlemmen utgör ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i anser att resonemanget om en obligatorisk återkallelsegrund vid hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa borde ha lika stark bäring på familjemedlemmars uppehållstillstånd, oavsett att den EU-rättsliga regleringen för dessa personer finns i familjeåterföreningsdirektivet. Skälen för regeringens förslag: När det gäller bestämmelser om återkallelse av uppehållstillstånd för familjemedlemmar innehåller ICT- direktivet inte några särskilda sådana bestämmelser. Däremot finns det sådana bestämmelser i familjeåterföreningsdirektivet. Den grundläggande förutsättningen för att en familjemedlem ska beviljas ett uppehållstillstånd på grund av anknytning är, som framgår ovan, att den person som är föremål för företagsintern förflyttning har beviljats ett ICT-tillstånd eller ett ICT-tillstånd för rörlighet för längre vistelse. Giltighetstiden för familjemedlemmens tillstånd ska vidare vara densamma som för ICT-tillståndet eller ICT-tillståndet för rörlighet för längre vistelse. Om utlänningens tillstånd återkallas och han eller hon utvisas från , bör det finnas möjlighet att även återkalla 2017/18:34 familjemedlemmarnas uppehållstillstånd. Vid bedömningen av om återkallelse bör ske bör beaktas bl.a. hur som återstår av tillståndstiden, om det inverkar på barns skolgång eller det annars finns skäl att låta familjemedlemmarna stanna kvar i till dess tillstånden löper ut. I 7 kap. 3 § UtlL anges under vilka förutsättningar som ett uppehålls- tillstånd får återkallas för en utlänning som har rest in i landet. Det gäller bl.a. om ett tidsbegränsat uppehållstillstånd beviljats med stöd av bestämmelserna om familjeåterförening i 5 kap. 3 och 3 a §§ UtlL och förhållandet upphör. Återkallelse kan då även ske av ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som beviljats makens eller sambons barn. En motsvarande återkallelsegrund finns när det gäller EU-blåkort (6 a kap. 13 § UtlL) och bör finnas även när det gäller ICT-tillstånd och ICT- tillstånd för rörlighet för längre vistelse. Enligt artikel 6.2 i familjeåterföreningsdirektivet får en medlemsstat också återkalla ett uppehållstillstånd för en familjemedlem av hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa och enligt regeringens mening bör en sådan återkallelsegrund finnas för familjemedlemmar till den som har ICT-tillstånd eller ICT-tillstånd för rörlighet för längre vistelse. Även om det sannolikt är möjligt att föra ett resonemang kring att en sådan bestämmelse skulle kunna göras obligatorisk är det rimligt att nu utforma bestämmelsen på samma sätt som för familjemedlemmar till den som har EU-blåkort respektive så som familjeåterföreningsdirektivet i övrigt har genomförts, jfr t.ex. 5 kap. 17 a § första stycket 3 UtlL. Eventuella förändringar får göras samlat för samtliga sådana regler. Mot bakgrund av att det föreslås att bestämmelser om uppe- hållstillstånd för familjemedlemmar till den som har ett tillstånd för företagsintern förflyttning ska tas in i det nya kapitlet i utlänningslagen bör även bestämmelser om återkallelse av uppehållstillstånd för familjemedlemmar finnas i det nya kapitlet. 13.7Samhällsorientering för familjemedlemmar till innehavare av ICT-tillstånd Regeringens förslag: Familjemedlemmar som har beviljats uppehållstillstånd på grund av anknytning till den som har ett ICT- tillstånd eller ett ICT-tillstånd för längre vistelse ska erbjudas samhällsorientering. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens förslag: Av lagen (2013:156) om samhällsorientering för vissa nyanlända invandrare framgår att det finns en skyldighet för kommuner att erbjuda samhällsorientering till nyanlända som omfattas av lagen. Lagen omfattar bl.a. familje- medlemmar till personer som har beviljats uppehållstillstånd för arbete enligt utlänningslagens bestämmelser om arbetskraftsinvandring eller Till den grupp som lagen omfattar är det rimligt att föra även familjemedlemmar till personer som är föremål för företagsintern Prop. 2017/18:34 förflyttning. Även familjemedlemmar till personer med ICT-tillstånd eller ICT-tillstånd för rörlighet för längre vistelse föreslås därför omfattas av lagen. 14 Rättigheter som följer av ett tillstånd 14.1Rätt till inresa och vistelse Regeringens bedömning: Direktivets krav i fråga om rätt till inresa och vistelse i för den som har ett ICT-tillstånd eller ett ICT- tillstånd för rörlighet för längre vistelse tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte några författningsändringar. När det gäller tillstånd avseende rörlighet för kortare vistelse tillgodoses kravet genom förslaget i avsnitt 10.1. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Av artikel 17 a följer att den som har ett ICT-tillstånd för tillståndet ska ha rätt att resa in och vistas här i landet. Enligt andra stycket gäller det även för personer som omfattas av rätt till rörlighet för längre eller kortare vistelse. Att en utlänning som har beviljats uppehållstillstånd har rätt att resa in och vistas i framgår av 2 kap. 4 § UtlL. Direktivets artikel om rätt till inresa och vistelse för den som har ett ICT-tillstånd eller ett ICT- tillstånd för rörlighet för längre vistelse tillgodoses således genom gällande rätt och någon författningsändring är därför inte nödvändig. Möjligheten till att resa in och vistas i vid rörlighet för kortare vistelse tillgodoses genom förslaget i avsnitt 10.1 om att en utlänning som har beviljats ett ICT-tillstånd av en annan EU-stat har rätt att resa in, vistas och arbeta här . Fri tillgång till svenskt territorium Regeringens bedömning: Direktivets krav i fråga om fri tillgång till svenskt territorium för den som har ett ICT-tillstånd eller har utnyttjat rätten till rörlighet för längre eller kortare vistelse tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte några författningsändringar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Av artikel 17 b följer att den som har ett tillstånd för företagsintern förflyttning för 2017/18:34 tillståndet ska ha fri tillgång till hela territoriet i enlighet med vad som föreskrivs i nationell rätt. Enligt andra stycket gäller bestämmelsen även för personer som har utnyttjat rätten till rörlighet för längre eller kortare vistelse. Enligt bestämmelsen i artikel 2.1 i fjärde tilläggsprotokollet till , som gäller som svensk lag, har var och en som befinner sig lagligen inom rikets territorium rätt att fritt röra sig där och att fritt välja sin bosättningsort om inte annat föreskrivs i lag med hänsyn till bl.a. allmän säkerhet och allmän ordning (artikel 2.3). Den som har ett ICT-tillstånd eller ett ICT-tillstånd för rörlighet för längre vistelse eller befinner sig i för rörlighet för kortare vistelse har tillgång till det svenska territoriet genom den rätt till inresa och vistelse som ett ICT-tillstånd ger. Direktivets bestämmelse om fri tillgång till svenskt territorium, med de begränsningar som får föreskrivas i nationell lagstiftning, tillgodoses således av gällande rätt. 14.3Rätt att bedriva specifik yrkesverksamhet Regeringens bedömning: Direktivets krav i fråga om rätt att utöva de specifika arbetsuppgifterna för vilka tillståndet beviljades tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte några författningsändringar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Av artikel 17 c följer att den som har ett tillstånd för företagsintern förflyttning ska ha rätt att utöva de specifika arbetsuppgifter för vilka tillståndet beviljades. Enligt andra stycket gäller bestämmelsen även för personer som har utnyttjat rätten till rörlighet för längre eller kortare vistelse. Enligt 2 kap. 7 § UtlL är ett arbetstillstånd ett tillstånd att arbeta i . Det finns inget som hindrar en utlänning som har ett uppehålls- och arbetstillstånd i från att också utföra den specifika arbetsuppgiften. Av artikel 5.2 e i ICT-direktivet följer att en utlänning måste uppfylla kraven för att utöva ett reglerat yrke om ICT-tillståndet eller ICT-tillståndet för rörlighet för längre vistelse avser ett sådant yrke (se vidare avsnitt 8.5). När yrkeskvalifikationerna väl är erkända finns det inget som hindrar utlänningen från att utöva det reglerade yrket. Direktivets krav i denna del tillgodoses genom gällande ordning och kräver därför inte någon författningsändring. 15 Likabehandling under vistelsen i Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling i fråga om arbets- och anställningsvillkor tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte några särskilda bestämmelser eller författningsändringar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: vid påpekar att det kan ifrågasättas om gällande rätt tillgodoser direktivets krav i artikel 18.1, med hänsyn främst till att tillämpnings- området för utstationeringsdirektivet, till skillnad från ICT-direktivet, är begränsat till tillhandahållande av tjänster över gränserna. Även tar upp frågan om utstationeringsdirektivets tillämpningsområde i förhållande till ICT-direktivet. Skälen för regeringens bedömning: ICT-direktivets artikel 18.1 föreskriver att, oavsett vilken rätt som gäller för anställningsförhållandet, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5.4 b, personer som är föremål för företagsintern förflyttning och som beviljats inresa enligt direktivet åtminstone ska behandlas på samma sätt som personer som omfattas av utstationeringsdirektivet när det gäller arbets- och anställ- ningsvillkor i enlighet med artikel 3 i utstationeringsdirektivet i den medlemsstat där arbetet utförs. Enligt artikel 3 i utstationeringsdirektivet ska medlemsstaterna se till att de utstationerande företagen garanterar de utstationerade arbets- tagarna de arbets- och anställningsvillkor i värdlandet som gäller på föl- jande områden: a) längsta arbetstid och kortaste vilotid, b) minsta antal betalda semesterdagar , c) minimilön, d) villkor för att ställa arbetstagare till förfogande, e) säkerhet, hälsa och hygien på arbetsplatsen, f) skyddsåtgärder med hänsyn till arbets- och anställningsvillkor för gravida kvinnor och kvinnor som fött barn samt för barn och unga och g) likabehandling av kvinnor och män samt andra bestämmelser om icke-diskriminerande behandling. De i utstationeringsdirektivet uppräknade villkoren utgör den s.k. hårda kärnan av minimivillkor. Bestämmelser i svensk rätt som motsvarar detta finns, som anges ovan i avsnitt 8.8, i 5–5 b §§ utstationeringslagen. Utstationeringslagen är inte begränsad till att endast omfatta arbetsgivare inom EU eller EES, utan den gäller alla utstationerande arbetsgivare oavsett vilket land de är etablerade i, dvs. även arbetsgivare som är etablerade i tredje land och som kan omfattas av ICT-direktivet. I promemorian görs bedömningen att direktivets krav tillgodoses genom gällande rätt. vid ifrågasätter bedömningen och anför att tillämpningsområdet för utstationeringsdirektivet, till skillnad från ICT-direktivet, är begränsat till att arbetsgivaren tillhandahåller tjänster över gränserna. Även tar upp frågan om tillämpningsområdet för utstationeringsdirektivet i förhållande till ICT-direktivet. Enligt samfundets mening kan det inte uteslutas att rättsliga avgöranden – 2017/18:34 exempelvis rörande koncernbegreppet – kan komma att klargöra att tillämpningsområdet för utstationeringsdirektivet skiljer sig från ICT- direktivet. Det kan i och för sig konstateras att tillämpningsområdet för ICT- direktivet och utstationeringslagen sett till ordalydelsen inte är identiskt. Företagsinterna förflyttningar inom ramen för ICT-direktivet torde dock i allmänhet utgöra ett tillhandahållande av tjänster över gränserna och därmed omfattas av utstationeringslagen. Vidare avses med utstationerad arbetstagare, enligt 4 § utstationerings- lagen, varje arbetstagare som vanligen arbetar i ett annat land men som utför arbete i , t.ex. när en arbetsgivare sänder arbetstagare till till en arbetsplats eller till ett företag som tillhör koncernen. Det kan således konstateras att både utstationerings- direktivet och ICT-direktivet använder begreppet koncern (group of undertakings på engelska), vilket talar för att begreppet ska ges samma tolkning i de båda EU-instrumenten. Mot denna bakgrund bedömer regeringen att direktivets krav i artikel 18.1 tillgodoses genom gällande rätt. Enligt artikel 4.2 i ICT-direktivet får medlemsstaterna anta förmån- ligare bestämmelser för tredjelandsmedborgare när det gäller artikel 18. Det finns alltså inget hinder mot att personer som är föremål för företagsintern förflyttning behandlas mer förmånligt än vad som gäller för arbetstagare som utstationeras inom ramen för utstationerings- direktivet. trädde nya utstationeringsregler i kraft som innebär att begränsningarna i rätten att vidta stridsåtgärder endast ska gälla i förhållande till arbetsgivare etablerade inom EES-området (se prop. 2016/17:107). Begränsningarna i rätten att vidta stridsåtgärder i utstationeringssituationer gäller därför inte i förhållande till en arbetsgivare som utstationerar arbetstagare från tredje land. Arbetstagare som utstationeras till från tredje land behandlas genom lagändringen mer förmånligt än arbetstagare som utstationeras till inom ramen för utstationeringsdirektivet. Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling i fråga om föreningsfrihet tillgodoses genom gällande rätt och kräver inte Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har något att invända Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 18.2 a ska personer som är föremål för företagsintern förflyttning likabehandlas med svenska medborgare i fråga om föreningsfrihet och frihet att tillhöra en arbetstagar- eller arbetsgivarorganisation eller någon annan organisation vars medlemmar utövar ett visst yrke. Likabehandling ska även gälla i fråga om rättigheter och förmåner som sådana organisationer Nationella bestämmelser om allmän ordning och allmän säkerhet ska dock inte åsidosättas. Av 2 kap. 25 § första stycket 1 regeringsformen följer att utlänning här Prop. 2017/18:34 i riket är likställd med svensk medborgare i fråga om föreningsfrihet om inte annat följer av särskilda föreskrifter i lag. Några föreskrifter som begränsar utlänningars möjligheter till föreningsfrihet eller frihet att tillhöra en arbetstagar- eller arbetsgivarorganisation finns inte. Enligt 2 kap. 11 § diskrimineringslagen är diskriminering förbjuden i fråga om medlemskap eller medverkan i en arbetstagarorganisation, arbetsgivar- organisation eller yrkesorganisation och förmåner som en sådan organisation tillhandahåller sina medlemmar. ICT-direktivets krav tillgodoses således genom gällande rätt och kräver inte några författningsändringar. Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling i fråga om erkännande av examensbevis, utbildningsbevis och andra yrkeskvalifikationer tillgodoses genom gällande rätt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Universitets- och högskolerådet påpekar att det generella bedömningsuppdraget som regleras i förordningen (2012:811) med instruktion för Universitets- och högskolerådet inte omfattar prövning av kvalifikationer för tillträde till reglerat yrke. Skälen för regeringens bedömning Enligt artikel 18.2 b ska personer som är föremål för företagsintern förflyttning likabehandlas med svenska medborgare i fråga om erkännande av examensbevis, utbildningsbevis för teoretiska utbildningar och andra yrkeskvalifikationer i enlighet med relevanta nationella förfaranden. Erkännande av examens- och utbildningsbevis Möjligheten att få ett utländskt examens- eller utbildningsbevis bedömt och erkänt är densamma oavsett sökandens medborgarskap (4 § förordningen med instruktion för Universitets- och högskolerådet). Universitets- och högskolerådet svarar för bedömningar av utländska utbildningar på gymnasial och eftergymnasial nivå. Ovanstående gäller oavsett i vilket land utbildningen genomförts. Direktivets krav på likabehandling när det gäller erkännande av examens- och utbildnings- bevis tillgodoses således genom gällande rätt. I den utsträckning som erkännande av yrkeskvalifikationer skulle bli aktuellt är möjligheten att få dessa kvalifikationer erkända inte beroende av sökandens medborgarskap. Som Universitets- och högskolerådet påpekar omfattas inte prövning av yrkeskvalifikationer för tillträde till 2017/18:34 reglerade yrken av det generella bedömningsuppdraget i förordningen med instruktion för Universitets- och högskolerådet. Den bedömningen görs i stället av den myndighet som är behörig att erkänna yrkeskvalifikationer för det aktuella yrket. En närmare reglering av prövningen av erkännande av yrkeskvalifikationer som omfattas av yrkeskvalifikationsdirektivet finns i lagen (2016:145) om erkännande av yrkeskvalifikationer och i förordningen (2016:157) om erkännande av yrkeskvalifikationer. ICT-direktivets krav på likabehandling när det gäller erkännande av yrkeskvalifikationer tillgodoses därför genom gällande rätt. Regeringens förslag: En utlänning som har ett ICT-tillstånd eller ett ICT-tillstånd för rörlighet för längre vistelse i för en period som överstiger , och som kan härleda rättigheter i fråga om familjeförmåner från , ska jämställas med svenska medborgare när det gäller rätt till studiehjälp i form av studiebidrag och extra tillägg. Likabehandlingen ska även omfatta familje- medlemmar som har uppehållstillstånd i . Regeringens bedömning: Direktivets krav på likabehandling i fråga om social trygghet tillgodoses i övrigt genom gällande rätt och kräver inte några författningsändringar. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med Remissinstanserna: () efterfrågar ett klargörande av om ett ICT-tillstånd, ICT-tillstånd för rörlighet för längre vistelse eller ett uppehållstillstånd på grund av anknytning i sig innebär att CSN ska kontakta för prövning av om CSN har vidare vissa påpekar att den inte kommer att ha kännedom om vilka personer som har beviljats ICT-tillstånd för rörlighet för längre vistelse i och därför kan omfattas av de svenska sociala trygghetssystemen, eftersom förslaget inte innehåller något krav på att informera om utfärdade och återkallade tillstånd. Skälen för regeringens förslag och bedömning Enligt artikel 18.2 c ska personer som är föremål för företagsintern förflyttning likabehandlas med medborgarna i den medlemsstat där arbetet utförs när det gäller bestämmelser i nationell rätt om de grenar av den sociala tryggheten som anges i artikel 3 i förordning (EG) nr 883/2004, om inte rätten i ursprungslandet är tillämplig genom bilaterala avtal eller genom den nationella rätten i den medlemsstat där arbetet utförs, vilka säkerställer att den person som är föremål för företagsintern förflyttning omfattas av lagstiftningen om social trygghet i ett av dessa Vid rörlighet inom EU, och utan att det påverkar bilaterala avtal som säkerställer att den person som är föremål för företagsintern förflyttning omfattas av ursprungslandets nationella rätt, ska förordning (EU) nr 1231/2010 tillämpas på motsvarande sätt. De förmånsslag som räknas upp i artikel 3 i förordning (EG) nr 883/2004 är t.ex. förmåner vid sjukdom, ålderdom, olycksfall i arbetet och familjeförmåner. I skäl 38 anges att eftersom den person som är föremål för företagsintern förflyttning samt vederbörandes medföljande familjemedlemmar endast tillfälligt vistas i en medlemsstat, bör direktivet inte påverka medlemsstaternas rätt att, under vissa villkor begränsa likabehandlingen i fråga om familjeförmåner. I artikel 18.3 anges att medlemsstaterna, utan att det påverkar tillämpningen av förordning (EU) 1231/2010, får besluta att familjeförmåner inte ska tillämpas för personer som är föremål för företagsintern förflyttning och som har fått tillstånd att vistas och arbeta på en medlemsstats territorium för en period som inte överstiger . De svenska studiestödsförfattningarna bygger i stor utsträckning på bestämmelser om medborgarskap. Vissa grupper av utländska med- borgare, som kan härleda rättigheter i fråga om sociala förmåner eller familjeförmåner från främst , jämställs dock med svenska med- borgare (1 kap. 4–7 §§ studiestödslagen [1999:1395]). För att genomföra ICT-direktivet bör personer som har beviljats ett tillstånd i enligt direktivet jämställas med svenska medborgare när det gäller rätt till s.k. familjeförmåner enligt förordning (EG) nr 883/2004. Av artikel 2.1 i den förordningen följer att den är tillämplig även på medföljande familjemedlemmar. Även familjemedlemmar till tillståndsinnehavaren bör därför omfattas av rätten till s.k. familje- förmåner. På studiestödsområdet anses studiehjälp i form av studiebidrag och extra tillägg vara familjeförmåner. Inackorderingstillägget inom studiehjälpen och studiemedel betraktas däremot EU-rättsligt som sociala förmåner och inte som familjeförmåner. Studiehjälp ges främst till ungdomar i gymnasieskolan. I praktiken kommer det således främst kunna bli aktuellt med studiehjälp till medföljande barn i gymnasie- åldern. I likhet med vad som gäller för familjemedlemmar till vissa gästforskare och till innehavare av s.k. EU-blåkort bör det för likabehandling krävas att familjemedlemmarna själva har uppe- hållstillstånd i (1 kap. 7 § studiestödslagen). CSN efterfrågar om myndigheten ska kontakta för prövning av om är tillämpliga. Sådana frågor av mer praktisk natur som kan uppkomma i samband med handläggning av ärenden om studiehjälp till personer som har beviljats ett tillstånd i enligt direktivet bör så långt som möjligt hanteras på samma sätt som ärenden om studiehjälp till familjemedlemmar till vissa gästforskare och till innehavare av s.k. EU-blåkort.