prop · H50322 · 2017-11-01 00:00:00 — Kammarrätten i anser att det uttryckligen bör framgå att förslagen om ett krav på att inte bidra till finansiella obalanser på kreditmarknaden och ett amorteringskrav för sådana kreditgivare som driver verksamhet enligt bolånelagen bara gäller nya krediter. Skälen för regeringens förslag: Lagändringarna bör träda i kraft . Det bedöms vara . Såsom Kammarrätten i föreslår, bör det i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna anges att de nya bestämmelserna ska tillämpas på krediter som lämnas efter ikraftträdandet. Lagrådet framhåller att det bör klargöras hur punkt 2 i de föreslagna ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna (se avsnitten 2.1 och 2.2) ska tillämpas i de fall föreskrifter träder i kraft efter lagens ikraftträdande. Avsikten är att föreskrifter ska tillämpas på krediter som lämnas efter föreskrifternas ikraftträdande. Verktyg för makrotillsyn ska motverka makroekonomiska och finansiella stabilitetsrisker. Hushållens höga och ökande skuldsättning med därtill förknippade risker har varit föremål för relativt omfattande analys. Hushållens skuldsättning från monetära finansinstitut (MFI) har i genomsnitt ökat med , med rekordökningen . /17 uppgick hushållens skulder till , vilket motsvarade av bruttonationalprodukt (BNP). motsvarade hushållens skuldsättning av BNP, vilket innebär att skulderna har vuxit mer än dubbelt så snabbt som BNP . Den höga och ökande skuldsättningen hos hushållen innebär att hushållens känslighet för bl.a. räntehöjningar, inkomstbortfall och prisnedgångar på bostäder ökar. De senaste årens snabbt stigande bostadspriser kan dessutom innebära ökade risker på bostadsmarknaden. Om en betydande nedgång i bostadspriserna inträffar, kan en lågkonjunktur med stora negativa realekonomiska effekter utlösas. har vidtagits när det gäller hushållens framför allt i fråga om bolån som motsvarar av hushållens infördes ett bolånetak. Det har inneburit att antalet hushåll som tecknar bolån med högre belåningsgrad än har minskat kraftigt. Hushållens totala skulder har trots detta fortsatt att växa i en takt som är högre än både tillväxttakten i disponibla inkomster och i BNP. För att motverka makroekonomiska och finansiella stabili- tetsrisker infördes ett amorteringskrav. tillämpas av kreditinstitut – syftar till att stärka hushållens motståndskraft mot ekonomiska störningar. Förslaget om ett krav på att bl.a. kreditinstitut ska driva sin verksamhet på ett sådant sätt att de inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden – och de verktyg för makrotillsyn som kan införas i enlighet med det – innebär att ges stort utrymme att motverka finansiella obalanser på kreditmarknaden. makrotillsyn kan vid behov införas skyndsamt och enligt ett i förhand Fastighetsägarna efterlyser en analys av hur förslaget ska vägas mot andra samhällsviktiga intressen. efterlyser en analys av förslagets effekter på bostadsbyggande och Den främsta anledningen till att finanskrisen och 2009 var så skadlig för realekonomin i de mest berörda länderna var den stora skulduppbyggnad som hade skett, framför allt hos hushåll samt i bygg- och fastighetssektorerna. De verktyg för makrotillsyn som kan införas enligt förslagen hade kunnat motverka dessa obalanser om de berörda myndigheterna i de länderna hade haft tillgång till dem. kunde det ha lett till minskat utbud och efterfrågan av krediter eller ökade kostnader för viss typ av kreditgivning. samhällsekonomiskt plan finns ett värde i att utbudet av krediter som kan medföra makroekonomiska och finansiella stabilitetsrisker begränsas. Förslaget kan leda till att kreditmarknaden blir mer motståndskraftig mot störningar och mer långsiktigt uthållig. När ett verktyg för makrotillsyn enligt förslaget övervägs, utformas eller kalibreras behöver såväl de risker som det aktuella verktyget motverkar som de kostnader som verktyget kan medföra för kreditgivare och kredittagare beaktas. slag av verktyg för makrotillsyn kan i sin tur minska kredittillväxten, vilket i sin tur kan dämpa tillväxttakten i ekonomin och öka arbets- Verktyg för makrotillsyn när det gäller bolån kan dessutom leda till minskad rörlighet på bostadsmarknaden, om verktygen medför att hushåll möter krav eller restriktioner som gör att de skjuter upp eller avstår från att flytta, vilket i sin tur också kan dämpa tillväxttakten i bostadsmarknaden skulle i sin tur kunna försvåra inträde på bostadsmarknaden för potentiella bostadsköpare, eftersom minskad rörlighet innebär lägre omsättning och därmed minskat utbud av bostäder till försäljning på marknaden. De negativa samhällsekonomiska effekter som kan uppstå som ett resultat av att ett verktyg för makrotillsyn införs måste emellertid vägas mot de risker som kan uppstå om finansiella obalanser på kreditmarknaden tillåts växa obehindrat. dessutom mildras genom att verktyg för makrotillsyn innebär att effekterna på den ekonomiska Ett krav på att ska inhämta regeringens medgivande innan verktyg för makrotillsyn införs innebär en förstärkt möjlighet till demokratiskt ansvarsutkrävande. Det innebär att frågan om att införa ett verktyg för makrotillsyn behöver övervägas i två led, dels vid utformning av förslaget om att införa ett verktyg för makrotillsyn, dels vid regeringens ställningstagande till om medgivande ska lämnas. Dessutom medför det ett mer effektivt samspel mellan makrotillsynspolitiken och finanspolitiken. Förslaget om att ett amorteringskrav ska tillämpas av sådana kreditgivare som driver verksamhet enligt bolånelagen – och de verktyg för makrotillsyn som kan införas enligt det – bedöms inte få samhällsekonomiska effekter av betydelse, eftersom amorteringskravet redan tillämpas i stor utsträckning vid kreditgivning. Om sådana kreditgivare som driver verksamhet enligt bolånelagen inte skulle omfattas av förslaget, skulle dessa företag vid kreditgivning kunna lämna krediter under andra förutsättningar än de som gäller för kreditinstitut som driver verksamhet enligt LBF. Det kan i sin tur medföra ökade makroekonomiska och finansiella stabilitetsrisker i form av en urholkad amorteringskultur. Förslaget om att utländska krav som motsvarar amorteringskravet och kravet på att företag ska driva sin verksamhet på ett sådant sätt att de inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden ska kunna erkännas i kan påverka makroekonomiska och finansiella stabilitetsrisker i utlandet, men bedöms inte få samhällsekonomiska effekter av betydelse i . KI efterlyser regelbundna och oberoende utvärderingar av den sammantagna ekonomiska politiken när det gäller makrotillsyn, konjunkturstabilisering, strukturpolitik och fördelningspolitik. Den frågan ryms emellertid inte inom ramen för det förevarande lagstiftningsärendet. Förslaget om ett krav på att bl.a. kreditinstitut ska driva sin verksamhet på ett sådant sätt att institutet inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden – och de verktyg för makrotillsyn som kan införas enligt det – kan påverka kredittagare, dvs. företag och hushåll. Om verktyg för makrotillsyn införs när det gäller bolån påverkas potentiellt många hushåll. Cirka två miljoner hushåll i har bolån. påverkas inte redan ingångna kreditavtal av förslaget. Hur verktyg för makrotillsyn utformas och kalibreras är också avgörande för hur många hushåll som påverkas. Verktyg för makrotillsyn som införs när det gäller bolån innebär att vissa hushåll inte kan ta upp lika stora lån som de annars hade kunnat göra, eller att deras månatliga utgifter kopplade till boendet i fråga om nya lån påverkas. Det kan i sin tur medföra minskad handlingsfrihet för dessa hushåll i förhållande till om verktyg för makrotillsyn inte hade införts. medför det minskade makroekonomiska och finansiella stabilitetsrisker, vilket i sin tur minskar hushållens risker. Vissa verktyg för makrotillsyn som kan införas enligt förslaget kan även ha ett konsumentskyddande syfte, vilket stärker hushållens ställning. Om det i sin tur medför att prisutvecklingen på bostäder dämpas, innebär det att hushållen köper bostäder med lägre belåningsgrad i förhållande till om verktyg för makrotillsyn inte hade införts. Verktyg för makrotillsyn kan även införas när det gäller företagskrediter. Det påverkar sannolikt kreditgivning i de delar av företagssektorn som motsvarar den största finansiella risken, dvs. framför allt bygg- och fastighetssektorerna. I var enligt statistik från Statiska centralbyrån ca 60 000 personer anställda inom området fastighetsverksamhet och ca 280 000 inom området byggverksamhet . Cirka hälften av kreditgivningen till icke-finansiella företag från de fyra största svenska bankerna går till fastighetsrelaterad verksamhet. De fyra största svenska bankerna innehar i sin tur av det svenska banksystemets totala tillgångar. Verktyg för makrotillsyn som kan införas när det gäller företagskrediter i vissa fall kan begränsa företagens möjlighet att t.ex. bygga eller förvärva nya fastigheter, vilket i sin tur kan medföra lägre aktivitet i delar av ekonomin. innebär det minskade makroekonomiska och finansiella stabilitetsrisker, vilket i sin tur kommer företagssektorn till del genom en mer uthållig ekonomisk utveckling. Potentiella stabilitetsrisker kan uppstå i andra delar av företagssektorn än bygg- och fastighetssektorerna, vilket innebär att verktyg för makrotillsyn skulle kunna införas också där. Förslaget om att ett amorteringskrav ska tillämpas av sådana kreditgivare som driver verksamhet enligt bolånelagen – och de verktyg för makrotillsyn som kan införas enligt det – har begränsade effekter för kredittagare, eftersom amorteringskravet redan tillämpas i stor utsträckning vid kreditgivning. Förslaget om att utländska krav som motsvarar amorteringskravet och kravet på att företag ska driva sin verksamhet på ett sådant sätt att de inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden ska kunna erkännas i påverkar inte kredittagare i . finns ca 124 kreditinstitut i . Bolånelagen trädde i kraft . Några tillstånd att driva verksamhet enligt den lagen har ännu inte meddelats. Förslaget om ett krav på att inte bidra till finansiella obalanser på kreditmarknaden – och de verktyg för makrotillsyn som kan införas enligt det – kan medföra minskad kreditgivning och lägre intäkter för företagen. minskar de risker som är förknippade med kreditgivning (kreditrisker och kreditförluster). Förslaget kan medföra ökade kostnader för kreditgivning, dels i form av engångskostnader för utbildning av personal och förändringar av rutiner och datasystem för kreditgivning, dels i form av löpande kostnader för t.ex. ökad administration vid varje enskilt kreditbeslut. Förslaget till krav är en rambestämmelse. Eftersom inga verktyg för makrotillsyn ännu har införts med stöd av kravet, är det inte möjligt att med precision beräkna storleken på de kostnadsökningar förslaget kan medföra. Det finns en risk för att verktyg för makrotillsyn som införs blir relativt sett mer betungande för mindre företag än för större företag. Detta förklaras av att mindre företags kostnader för att anpassa sig till nya regel- verk medför en relativt sett större kostnadsökning än för större företag, som åtnjuter stordriftsfördelar vid anpassningen till nya regelverk. Detta får beaktas när verktyg för makrotillsyn införs. utgör inte större företags skalfördelar ett tillräckligt starkt skäl för att redan nu anpassa förslaget när det gäller mindre företag, eftersom det också kan medföra snedvridning av konkurrensen, om mindre företag inte omfattas av samma regelverk som större företag (regelarbitrage). För att undvika sådan snedvridning omfattas dessutom såväl kreditinstitut som sådana kreditgivare som driver verksamhet enligt bolånelagen av förslaget. Kreditgivning som bidrar till ökade makroekonomiska och finansiella stabilitetsrisker kan dessutom inte anses främja en sund konkurrens mellan företagen. Förslaget om att ett amorteringskrav ska tillämpas av sådana kreditgivare som driver verksamhet enligt bolånelagen – och de verktyg för makrotillsyn som kan införas enligt det förslaget – kan medföra minskad kreditgivning och lägre intäkter för företagen. minskar de risker som är förknippade kreditgivning (kreditrisker och kreditförluster). Förslaget kan medföra ökade kostnader för kreditgivning, dels i form av engångskostnader för utbildning av personal och förändringar av rutiner och datasystem för kreditgivning, dels i form av löpande kostnader för t.ex. ökad administration vid varje enskilt kreditbeslut. Förslaget är en rambestämmelse vilket innebär att det inte är möjligt att med precision beräkna storleken på de kostnadsökningar förslaget kan medföra. Om sådana kreditgivare som driver verksamhet enligt bolånelagen inte skulle omfattas av förslaget, skulle dessa företag kunna lämna krediter under andra förutsättningar än de som gäller för kreditinstitut som driver verksamhet enligt LBF. Det kan i sin tur medföra snedvridning av konkurrensen på kreditmarknaden. För att säkerställa en sund konkurrens mellan företagen finns inte heller skäl att anpassa förslaget när det gäller mindre företag. Förslaget om att utländska krav som motsvarar amorteringskravet och kravet på att företag ska driva sin verksamhet på ett sådant sätt att de inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden ska kunna erkännas i kan medföra ökade kostnader för kreditgivning i form av anpassningar av rutiner och datasystem i värdlandet. kan förslaget medföra att konkurrensförhållandena på de aktuella kreditmarknaderna utjämnas i viss utsträckning, eftersom svenska företag tvingas iaktta de krav som inhemska företag iakttar. För att säkerställa en sund konkurrens mellan företagen finns inte heller skäl att anpassa förslaget när det gäller mindre företag. driver dessutom inte verksamhet i utlandet i samma utsträckning som större företag och träffas bara i begränsad utsträckning av förslaget. Effekter för myndigheter och allmänna förvaltningsdomstolar har ett ansvar för att vidta åtgärder för att motverka finansiella obalanser i syfte att stabilisera kreditmarknaden och ägnar betydande resurser till att analysera de risker som avses. Förslagen medför vissa merkostnader för , t.ex. för tillsyn över att de föreslagna kraven iakttas. De merkostnader som förslagen ger upphov till ska hanteras inom befintliga ekonomiska ramar för myndigheten. 2017/18:22 beslut om ingripande kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol. kan den förväntade måltillströmningen på grund av förslagen antas vara mycket begränsad. De merkostnader som förslagen kan ge upphov till hanteras inom befintliga ekonomiska ramar för domstolarna. Förslagen är utformade som ramverk. I det ligger t.ex. att förslaget om kravet på att kreditinstitut ska driva sin verksamhet på ett sådant sätt att institutet inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden ger stort utrymme att införa lämpliga verktyg för makrotillsyn. En alternativ lösning är att i lag göra en uttömmande uppräkning av de verktyg för makrotillsyn som får införas enligt förslaget. Det är emellertid inte en lämplig ordning. Makrotillsyn är fortfarande ett område under utveckling och nya varianter av tänkbara verktyg för makrotillsyn, som inte har konkretiserats, kan tillkomma. Till det kommer att förhållandena på kreditmarknaden kan förändras och att alltför detaljerade beskrivningar av tänkbara verktyg för makrotillsyn riskerar att medföra oönskade trögheter vid tillämpning av förslaget. Förslagen medför inga behov av speciella informationsinsatser. Förslagen står i överensstämmelse med unionsrätten. efterlyser en djupare analys av hur förslagen påverkar kredittagare. förslag till föreskrifter om amorteringskravet som ska tillämpas av sådana kreditgivare som driver verksamhet enligt bolånelagen och kravet på att kreditinstitut ska driva sin verksamhet på ett sådant sätt att institutet inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden förutsätts – såsom amorteringskravet som ska tillämpas av kreditinstitut (se 5 kap. 2 a § FBF) – åtföljas av en konsekvensutredning där de närmare effekterna av föreskrifterna beskrivs. Det gäller t.ex. hur föreskrifterna påverkar människors möjlighet att komma in på bostadsmarknaden. 8.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse Paragrafen, som är ny, innebär att ett kreditinstituts rörelse, utöver vad som i övrigt följer av denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, ska drivas på ett sådant sätt att institutet inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden, dvs. att sådana obalanser uppstår, upprätthålls eller förstärks. Finansiella obalanser på kreditmarknaden kan i sin tur medföra makroekonomiska och finansiella stabilitetsrisker. I 16 kap. 1 § 4 finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om kravet. De föreskrifter (verktyg för makrotillsyn) som kan införas med stöd av det bemyndigandet utgör olika slag av begränsningar i fråga om kreditgivning till hushåll och företag. Det gäller framför allt olika slag av begränsningar av hur stora lån och ränteutgifter som kredittagare kan anses klara av i förhållande till sina ekonomiska förutsättningar. Begränsningarna kan gälla för individuella lån eller kreditgivarnas samlade utlåning . Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Paragrafen, som är ny, innebär att krav som ställs upp i en offentlig reglering i ett annat land inom EES och som motsvarar kravet i 3 b eller 3 c § får erkännas i . När ett sådant krav har erkänts gäller det för den verksamhet som ett svenskt kreditinstitut driver i det landet. Paragrafen gäller för som driver verksamhet i ett annat land inom EES antingen genom filial eller genom att från erbjuda och tillhandahålla tjänster utan att etablera en filial i det landet och som enligt rörelseregler och, i förekommande fall, regler som genomför e-handelsdirektivet i värdlandet förutsätts iaktta utländska krav som motsvarar amorteringskravet i 3 b § eller kravet i 3 c § på att inte bidra till finansiella obalanser på kreditmarknaden. En föreskrift om erkännande av utländska krav som motsvarar amorteringskravet eller kravet på att företag ska driva sin verksamhet på ett sådant sätt att de inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden som har meddelas med stöd av 16 kap. 1 § 5 innebär att kan ingripa enligt 15 kap. mot ett kreditinstitut som inte uppfyller det utländska kravet. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Ändringen i andra stycket är en följd av att det införs en ny punkt, punkt 5, i 16 kap. 1 §. Ändringen i första stycket 4 är en följd av att det införs en ny paragraf, 6 kap. 3 d §. I linje med Lagrådets förslag bör det framhållas att 6 kap. 3 c § utgör en självständig grund för ingripande enligt 15 kap. (se avsnitt 5). Bestämmelsen i 6 kap. 3 c § och föreskrifter som har meddelats med stöd av bemyndigandet till den bestämmelsen (16 kap. 1 § 4) träffas av den med bestämmelsen avsedda ingripandegrunden, vilket inte är fallet med 6 kap. 3 d § eller föreskrifter som har meddelats med stöd av bemyndigandet till den bestämmelsen (16 kap. 1 § 5). Ändringen i första stycket är en följd av att det införs en ny punkt, punkt 5, i 16 kap. 1 §. Ändringen i punkt 4 och den nya punkt 5 innebär att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om kravet på att företag ska driva sin verksamhet på ett sådant sätt att de inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden enligt 6 kap. 3 c § och erkännande av utländska krav enligt 6 kap. 3 d §. Efterföljande punkter numreras om. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I punkt 1 anges när lagen träder i kraft. Av punkt 2 följer att bestämmelserna i 6 kap. 3 c och 3 d §§ tillämpas på krediter som lämnas efter ikraftträdandet. Det innebär att kraven inte påverkar redan ingångna kreditavtal. 8.2 Förslaget till lag om ändring i lagen Prop. 2017/18:22 (2016:1024) om verksamhet med Paragrafen, som är ny, motsvarar amorteringskravet i 6 kap. 3 b § LBF (se prop. 2015/16:89 s. 23 f.). Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Paragrafen, som är ny, motsvarar kravet i 6 kap. 3 c § LBF på kreditinstitut att driva sin verksamhet på ett sådant sätt att institutet inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Paragrafen, som är ny, motsvarar 6 kap. 3 d § LBF. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Ändringen i första stycket är en följd av att det införs nya punkter, punkterna 10–12, i 7 kap. 1 §. Punkterna 10–12, som är nya, innebär att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om amorteringskravet enligt 4 kap. 12 a §, kravet på att företag ska driva sin verksamhet på ett sådant sätt att de inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden enligt 4 kap. 12 b § och erkännande av utländska krav enligt 4 kap. 12 c §. Efterföljande punkter numreras om. Övervägandena finns i avsnitten 5.2 och 5.3. I punkt 1 anges när lagen träder i kraft. Av punkt 2 följer att bestämmelserna i 4 kap. 12 a–12 c §§ tillämpas på krediter som lämnas efter ikraftträdandet. Det innebär att kraven inte påverkar redan ingångna kreditavtal. I linje med Lagrådets förslag bör det framhållas att 4 kap. 12 a och 12 b §§ utgör självständiga grunder för ingripande enligt 6 kap. (se avsnitt 5). Avsikten är att ingripande ska kunna ske även om inte har meddelat föreskrifter. Bestämmelsen i 4 kap. 12 c § utgör dock inte en självständig ingripandegrund. Förslag till lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse dels att 16 kap. 1 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas två nya paragrafer, 6 kap. 3 c och 3 d §§ och närmast före 6 kap. 3 c och 3 d §§ nya rubriker av följande lydelse. Finansiella obalanser på kreditmarknaden Ett kreditinstituts rörelse ska, utöver vad som i övrigt följer av denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, drivas på ett sådant sätt att institutet inte bidrar till finansiella obalanser på kreditmarknaden. Erkännande av utländska krav Krav som uppställs i en offentlig reglering i ett annat land inom EES och som motsvarar kravet i 3 b eller 3 c § får erkännas i . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.vilken information ett kreditinstitut ska lämna till sina kunder eller till dem som institutet erbjuder sina tjänster, 2.de krav som ska gälla för deltagande i ledningen av ett kreditinstitut enligt 3 kap. 2 § första stycket 4 och 5 och 14 kap. 2 § andra stycket 1, 3.vilka poster som får räknas in i startkapitalet enligt 3 kap. 5–7 §§, 1 Senaste lydelse 2016:346. 4. vilka åtgärder som ett kreditinstitut ska vidta för att uppfylla de krav på soliditet och likviditet, riskhantering, genomlysning, system för hantering av uppgifter om insättare och deras insättningar, amortering, sundhet samt riktlinjer och instruktioner som avses i 6 kap. 1–5 §§, 5. innehållet i en återhämtningsplan enligt 6 a kap. 1 § och en koncernåterhämtningsplan enligt 6 a kap. 2 §, när planerna ska upprättas och hur ofta de ska uppdateras, 6. innehållet i en ansökan om godkännande av avtal gällande koncerninternt finansiellt stöd enligt 6 b kap. 3 § första stycket, 7. vad det beslut som styrelsen i det stödgivande företaget fattar enligt 6 b kap. 8 § ska innehålla, 8. innehållet i en anmälan om givande av koncerninternt finansiellt stöd enligt 6 b kap. 11 §, 9. offentliggörandet av information enligt 6 b kap. 16 §, 10. kreditinstituts mångfaldspolicy vid tillsättandet av styrelse samt resurser för introduktion och utbildning av styrelseledamöter, 11. vilka begränsningar som gäller när ett bankaktiebolag eller ett kreditmarknadsbolag tar emot egna aktier eller aktier i sitt moderbolag som pant enligt 10 kap. 12 §, 12. vilka upplysningar ett kreditinstitut och sådana utländska kreditinstitut som inrättat filial i ska lämna till för dess tillsynsverksamhet, 13. vilka kreditinstitut som ska 8 a §, vad