prop · H50355 · 2017-11-28 00:00:00 — Å andra sidan kan det förekomma kandidater som deltar i valet utan att ha sitt namn på en tryckt valsedel. Det bör vidare noteras att det – åtminstone rent teoretiskt – kan komma att finnas valsedlar tryckta för partier som inte har anmält sitt deltagande. Det finns nämligen ingen koppling i vallagen mellan anmälan om deltagande i val för partier och rätten att beställa valsedlar. I allmänhet fastställs listor för val till kommunfullmäktige av lokalorganisationernas kongress och listor för val till och av distriktsorganisationens kongress. Listor för val till och en eventuell rikslista för val till fastställs i allmänhet av något av riksorganisationens organ. Många partier genomför provval innan listorna fastställs. 7.5Sidoorganisationer och andra närstående organ I anslutning till samtliga nuvarande riksdagspartier finns det en eller flera politiska organisationer som anges i partiets stadgar och har vissa rättigheter i förhållande till partiet. De arbetar ofta för en viss grupps intressefrågor inom och utanför partiet. Riksdagspartiernas sidoorganisationer består i allmänhet av en eller flera självständiga juridiska personer. Många sidoorganisationer bedriver på samma sätt som partierna verksamhet på central, regional och lokal nivå genom ett antal ideella föreningar. Utmärkande för de nuvarande åtta riksdagspartierna och Feministiskt initiativ är att de i sina stadgar tillerkänner sidoorganisationerna t.ex. rösträtt vid kongressen eller i andra beslutade organ. Riksdagspartierna tillerkänner i sina stadgar inga andra än sidoorganisationerna sådana rättigheter. Samtliga riksdagspartier har emellertid inflytande på olika sätt och i olika hög grad i ett antal bolag, föreningar och stiftelser som bedriver verksamhet av skilda slag inom områden som bl.a. fastighetsförvaltning, tidningsutgivning, tankesmedjor, studieförbund, kursgårdsverksamhet och internationellt utvecklingssamarbete. 7.6Regionala och lokala partier De partier som har mandat i men inte är representerade i är samtliga s.k. sjukvårdspartier, med ursprung i en lokal opinion som agerar för att exempelvis behålla sjukhus, avdelningar och vårdcentraler på en viss ort. Sjukvårdspartier har fått varierande genomslag i landstingsvalen då sådana partier första gången fick representation i i och i . val fick fem regionala sjukvårdspartier sammanlagt 42 mandat i fem olika landsting. sjukvårdsparti är det största sjukvårdspartiet och näst största parti i . I ingår sjukvårdspartiet liksom under föregående mandatperiod i den styrande koalitionen. I fick ett nytt sjukvårdsparti, Vård för pengarna, ett starkt röststöd. Vrinnevilistan, som i valen 2006 och 2010 fick mandat i , ställde inte upp i valet . Det gjorde inte heller sjukvårdsparti som hade haft mandat i . Stödet för sjukvårdspartierna är ofta koncentrerat till några enskilda kommuner inom ett landsting. Exempelvis fick Vård för pengarna totalt av rösterna i . I fick samma parti av rösterna och i kommun . sjukvårdsparti, som fick totalt av rösterna i , hade starkast stöd i kommun, och i kommun . Sjukvårdspartiet i fick totalt av rösterna i . Partiet fick av rösterna i kommun. Det finns även exempel på hur sjukvårdspartier med tiden fått en mer jämn förankring inom ett län. sjukvårdsparti utmärker sig genom att det har haft ett stabilt antal mandat och en bred förankring i länet. I valet till beställde 53 partier valsedlar medan flera tusen partier fick röster och alltså ansågs delta i valet. val fick 181 partier som inte är representerade i mandat i kommunfullmäktige. Dessa partier fick 539 mandat i sammanlagt 142 kommuner. I 50 kommuner ingår 55 sådana partier i det styrande blocket. I sju kommuner – , , , , , och – innehar ett lokalt parti befattningen som ordförande i kommunstyrelsen. Några av dessa partier ställde även upp i riksdagsvalet eller landstingsvalet och vissa blev representerade i fler än en kommun. Exempelvis fick Feministiskt initiativ 25 mandat i 12 kommuner, SPI Välfärden 16 mandat i 12 kommuner och sjukvårdsparti 15 mandat i 7 kommuner. Flertalet av dessa 181 partier är dock helt lokala partier i den meningen att de deltar i val endast till kommunfullmäktige Antalet sådana partier har ökat successivt. upphör men det bildas också nya partier. Lokala partier finns representerade i såväl stora kommuner som i några av de allra minsta kommunerna. Exempel på röstmässigt stora lokala (som i kommunvalet 16 310 röster och FörNyaLund (4 834 ) och Lidingöpartiet (4 230 röster och ). De andelsmässigt största lokala partierna återfinns ofta i relativt små kommuner. kommunlista fick , Åselepartiet och av rösterna i sina kommuner. I valet fick 11 lokala partier och 37 partier av rösterna. Bland de partier som fick av rösterna var 11 partier helt nya. I valet till kommunfullmäktige beställde 235 partier valsedlar. Flera tusen olika partier fick röster och ansågs därmed delta i valet. Samtliga regionala och lokala partier är enligt kommitténs undersökning organiserade som ideella föreningar. I många fall bedriver sådana partier verksamhet genom en juridisk person men det förekommer att verksamheten bedrivs genom flera juridiska personer. Det förekommer också att de har sidoorganisationer. Vissa regionala eller lokala partier har anställda men det vanligaste är att verksamheten i allt väsentligt bedrivs genom medlemmars ideella arbete. Partiernas verksamhet finansieras nästan uteslutande av regionalt eller kommunalt partistöd och, i vissa fall, medlemsavgifter. I vissa partier betalar alla medlemmar med arvoderade politiska uppdrag en viss procent av sitt arvode till partiet. Bidrag från enskilda förekommer . När partierna inleder sin verksamhet krävs emellertid en annan typ av finansiering, exempelvis lån och bidrag från medlemmar. Partierna uppfyller i allmänhet inte kriterierna för att vara bokföringsskyldiga eller ha revisionsplikt enligt lag (jfr avsnitt 6.3.3). En ny lag om insyn i finansiering av partier som ersätter lag Regeringens förslag: En ny insynslag ersätter den nuvarande insyns- Flera bestämmelser i den nuvarande lagen överförs till den nya lagen oförändrade eller med enbart redaktionella eller språkliga Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt över kommitténs förslag att införa en ny lag. 2017/18:55 Några remissinstanser, bl.a. , , Kammarkollegiet, (), kommun och FAR, framför dock synpunkter på vissa av de bestämmelser som enligt kommitténs förslag ska överföras från den nuvarande insynslagen till den nya lagen oförändrade eller med endast redaktionella eller språkliga ändringar. Skälen för regeringens förslag: De utvidgningar och ändringar i förhållande till den nuvarande insynslagen som kommittén föreslår är av omfattande slag. Som kommittén framhåller bör den nya regleringen bygga på de principer som har lagts fast i den nuvarande insynslagen, som avser partier på central nivå, och utformas så att den innebär en enhetlig komplettering till den lagen. Regeringen anser, i likhet med kommittén, att det författningstekniskt lämpligaste alternativet för att säkerställa detta är att ersätta den nuvarande insynslagen med en ny lag. Regeringen föreslår därför att lagen om insyn i finansiering av partier upphävs och att det införs en ny lag med samma beteckning. Den valda lösningen innebär att flera av insynslagens bestämmelser bör överföras till den nya lagen oförändrade eller med endast redaktionella eller språkliga ändringar. De bestämmelser som inte behandlas särskilt i det följande föreslås bli överförda på det sättet till den nya lagen. Några remissinstanser, bl.a. , , (), kommun och FAR, framför synpunkter som tar sikte på vissa av dessa bestämmelser. I likhet med kommittén anser regeringen emellertid att det inte finns skäl att överväga några sakliga ändringar av regelverket i de delarna, som för övrigt inte har lett till några kända tillämpningssvårigheter. De överväganden som ligger till grund för den nuvarande regleringen i dessa delar bör därför stå fast. Till den del som bestämmelserna i den föreslagna lagen i sak stämmer överens med bestämmelser i den nuvarande insynslagen kommer motivuttalandena i det tidigare lagstiftningsärendet alltså att ha betydelse även vid tolkningen och tillämpningen av bestämmelserna i den nya lagen (jfr prop. 2013/14:70 och bet. 2013/14:KU35). Regeringen noterar i sammanhanget att lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i per har ersatt lagen om stöd till riksdagsledamöternas och partigruppernas arbete i , som kommitténs förslag hänvisar till. I sak motsvarar bestämmelserna enligt den nya lagen i allt väsentligt vad som gällde enligt den upphävda lagen och riksdagsstyrelsens föreskrifter (bet. 2016/17:KU3 s. 12). Den nya insynslagen bör därför i stället hänvisa till lagen om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i . Vilka ska vara redovisningsskyldiga? 9.1Kravet på intäktsredovisning ska avse partiers verksamhet även på regional och lokal nivå Regeringens förslag: Skyldigheten att offentligt redovisa intäkter ska avse partiers verksamhet även på regional och lokal nivå. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrar sig över kommitténs förslag i denna del, bl.a. , i , Statskontoret, (), kommun, kommun, , Kommuner och Landsting, , och , tillstyrker eller har inte någon invändning mot förslaget. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, , och Unga feminister anser att den ökade administrativa bördan för partier och de som engagerar sig i dessa som kommitténs förslag kan leda till inte framstår som oproportionerlig i förhållande till dess syfte. (S, V och MP) och är i grunden positiva till kommitténs förslag, men anser att konsekvenserna för partierna av en sannolikt ökad administrativ börda inte har beaktats fullt ut. kommun avstyrker kommitténs förslag och menar att den ökade administrativa börda som av allt att döma blir en följd av kommitténs förslag inte står i proportion till den tilltänkta nyttan. Skälen för regeringens förslag: Ett grundläggande syfte med det nuvarande regelverket om insyn i partifinansiering är att det ska bidra till att förebygga korruption och öka allmänhetens insyn och därmed också öka hela det politiska systemets legitimitet. För medborgarnas och väljarnas vardag är det politiska beslutsfattandet sannolikt av lika stor vikt på de regionala och lokala nivåerna som på den centrala nivån. Som kommittén framhåller bör det därför kunna antas att allmänhetens intresse av insyn är minst lika stort i fråga om partiernas verksamhet i landsting och kommuner som när det gäller den centrala riksnivån, som den nuvarande regleringen avser. Det finns alltså principiella skäl som starkt talar för att man, som kommittén föreslår, bör utvidga den nuvarande skyldigheten att redovisa intäkter så att den omfattar partier på samtliga nivåer och oavsett om verksamheten bedrivs på flera nivåer eller på enbart t.ex. lokal nivå (jfr prop. 2013/14:70 s. 37–38). En fördel med att utvidga kravet på intäktsredovisning till att avse partiernas verksamhet även på regional och lokal nivå är att regleringen kan göras enhetlig för alla partier oavsett vilken eller vilka nivåer de är verksamma på. En sådan ordning bidrar enligt regeringens bedömning till ökad enkelhet och tydlighet vid tillämpningen av reglerna. En reglering som även omfattar partiers verksamhet på regional och lokal nivå skulle också bidra till att i större utsträckning uppfylla Grecos 2017/18:55 rekommendation till om att redovisningen, dvs. insynen, bör omfatta partiernas verksamhet på central, regional och lokal nivå. En ytterligare fördel med en sådan ordning är att den så långt som möjligt kan omfatta i princip samtliga bidrag som ges till ett visst parti. Det minskar också utrymmet för partiet att undvika att redovisa från vem ett bidrag ursprungligen kommer genom att utnyttja andra delar av partiorganisationen för att föra över bidraget till den centrala nivån. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor och uppmärksammar kommer en redovisningsskyldighet som omfattar även regional och lokal nivå medföra att den administrativa bördan ökar för dem som engagerar sig, oftast ideellt, i landstings- och kommunpolitiken. Enligt regeringens uppfattning är det därför angeläget att de krav som i så fall ställs i fråga om att ge in en intäktsredovisning och när det gäller intäktsredovisningens innehåll, är ändamålsenliga och proportionella. Regeringen återkommer till detta i avsnitten 9.8 och 13. Vid en avvägning mellan allmänhetens intresse av insyn i hur partier finansierar sin verksamhet på regional och lokal nivå och intresset av en rimlig administrativ börda för partierna och det allmänna, anser regeringen, i likhet med kommittén, att insynsintresset väger tyngre. Till skillnad från anser regeringen inte att detta medför någon risk av betydelse för att människors vilja att engagera sig politiskt på dessa nivåer allmänt sett skulle komma att minska. Kommitténs förslag att utvidga skyldigheten att offentligt redovisa intäkter till att avse partiers verksamhet även på regional och lokal nivå bör därför genomföras. Regeringen föreslår att lagtexten utformas i enlighet med detta. 9.2Partier som deltar i val till landstings- eller kommunfullmäktige ska redovisa sina intäkter Regeringens förslag: Skyldigheten att offentligt redovisa intäkter ska gälla också för partier som deltar i val till eller kommunfullmäktige. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna, bl.a. , och , tillstyrker eller har inte någon invändning mot kommitténs förslag i denna del. ifrågasätter dock kommitténs bedömning att antalet partier som deltar i val kommer att minska väsentligt som en konsekvens av de ändringar i vallagen som trädde i kraft . () anser att endast partier som har fått mandat och partistöd bör omfattas av det utvidgade kravet på intäktsredovisning. bör en bredare tillämpning övervägas först när det finns erfarenheter av det nya systemet för registrering av partier. instämmer i kommitténs bedömning att antalet partier som deltar i val kan antas bli mindre som en konsekvens av ändringarna i vallagen, men gör en försiktigare prognos i fråga om minskningens omfattning. Skälen för regeringens förslag: Regeringen tar i avsnitt 9.1 ställning för att det nuvarande kravet på intäktsredovisning enligt insynslagen ska utvidgas till att omfatta partiers verksamhet på regional och lokal nivå. Detta aktualiserar frågan om vilka partier med sådan verksamhet som bör omfattas av den nya regleringen. Den nuvarande insynslagen gäller för partier som deltar i val till eller , har mandat i någon av dessa beslutande politiska församlingar eller annars får stöd enligt lagen om statligt stöd till politiska partier (3 §). Intäktsredovisningen enligt insynslagen ska avse partiernas verksamhet på central nivå (4 § andra stycket). Regeringen anser, i likhet med kommittén, att även redovisningsskyldigheten på regional och lokal nivå bör omfatta alla partier som deltar i val på dessa nivåer. Genom en sådan ordning skapas ett enhetligt regelverk för alla nivåer, vilket är en stor fördel från ett insynsperspektiv. Som kommittén anför innebär en sådan lösning också en enhetlig ordning för de partier som är verksamma på de olika nivåerna. Riksdagspartiernas verksamhet på regional och lokal nivå kommer att omfattas av redovisningsskyldigheten även såvitt avser deras distrikts- och lokalorganisationer i landsting och kommuner där de inte har fått mandat. Detsamma kommer att gälla för övriga partier som deltar i val till eller . Vidare kommer ett parti som deltar i val till flera eller kommunfullmäktige men får mandat i endast någon av dem, att bli redovisningsskyldigt för hela sin verksamhet. () anser att enbart partier som har fått mandat och partistöd bör omfattas av redovisningsskyldigheten på regional och lokal nivå. Regeringen konstaterar att kommittén har övervägt – men tagit ställning mot – en sådan ordning, bl.a. eftersom den inte är fördelaktig från ett insynsperspektiv och inte heller för partierna. Att införa en sådan reglering som förordar skulle innebära att den nuvarande ordningen – som i bred enighet har lagts fast av och accepterats av Greco – rubbas. En sådan förändring är inte aktuell. och () uppmärksammar det krav på föranmälan som gäller för partier som vill delta i val och som ska tillämpas första gången i fråga om 2018 års allmänna val till , och kommunfullmäktige. Regeringen instämmer i kommitténs bedömning att uppgiften om antalet partier som beställde valsedlar års allmänna val bör kunna ge en rimlig fingervisning om hur många partier som skulle komma att omfattas, om redovisningsskyldigheten på regional och lokal nivå gäller för partier som ställer upp i valet. Som kommittén konstaterar blir det hur som helst fler partier som omfattas av regleringen än om redovisningsskyldigheten begränsas till att gälla för enbart partier som får mandat. Mot denna bakgrund anser regeringen, i likhet med kommittén och en majoritet av remissinstanserna, att skyldigheten att offentligt redovisa intäkter bör gälla också för partier som deltar i val till landstings- 2017/18:55 fullmäktige eller kommunfullmäktige. Regeringen föreslår därför att kommitténs förslag i denna del ska genomföras. 9.3Kravet på intäktsredovisning ska omfatta samtliga ledamöter och ersättare för ledamöter Regeringens förslag: Skyldigheten att offentligt redovisa intäkter ska också gälla för ledamöter och ersättare för ledamöter av och kommunfullmäktige. Ledamöter och ersättare för ledamöter – även av och – ska vara redovisningsskyldiga oberoende av om de utsetts på grund av sitt personliga röstetal eller inte. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Många remissinstanser, bl.a. , Statskontoret, kommun, , , Kommuner och Landsting, , feminister och , tillstyrker kommitténs förslag i denna del eller lämnar det utan invändning. Skälen för regeringens förslag: Av den nuvarande insynslagen följer att om någon efter ett personval har utsetts till ledamot eller ersättare för en ledamot av eller , ska partiets intäktsredovisning avse även ledamotens eller ersättarens personvalskampanj (4 § tredje stycket). Att kandidater bedriver personvalskampanjer förekommer också inför val till och kommunfullmäktige. Behovet av öppenhet och insyn gör sig inte mindre starkt gällande i fråga om finansieringen av dessa kampanjer. Den redovisningsskyldighet för partier på regional och lokal nivå som regeringen behandlar i avsnitt 9.1 bör därför även avse intäkter till ledamöter och ersättare för ledamöter på dessa nivåer. Sedan valet finns det sammanlagt cirka 25 000 ledamöter och ersättare för ledamöter av , , kommunfullmäktige och . Av dem har knappt 3 300 utsetts till ledamot eller ersättare för en ledamot på grundval av sitt personliga röstetal, cirka 140 till ledamot eller ersättare för en ledamot av eller och cirka 3 160 till ledamot eller ersättare för en ledamot av eller kommunfullmäktige. Den nuvarande ordningen, som innebär att partiernas redovisningsskyldighet endast omfattar dem som har utsetts på grundval av sitt personliga röstetal, kan enligt kommitténs bedömning leda till tillämpningssvårigheter. Kommittén föreslår därför att alla ledamöter och ersättare för ledamöter ska omfattas, dvs. oberoende av om de har utsetts efter ett personval. Många remissinstanser, bl.a. , Statskontoret, kommun, , , Kommuner och Landsting, , feminister och , tillstyrker kommitténs förslag i denna del eller lämnar det utan invändning. Regeringen anser, i likhet med kommittén, att en sådan ordning blir Prop. 2017/18:55 både tydligare och enklare och att den bör gälla på såväl central nivå som regional och lokal nivå. Regeringen föreslår därför att redovisningsskyldigheten enligt den nya insynslagen ska omfatta den som har utsetts till ledamot eller ersättare för en ledamot av , , eller kommunfullmäktige, utan begränsning till dem som har utsetts efter ett personval. Lagtexten bör utformas i enlighet med detta. 9.4Kravet på intäktsredovisning ska omfatta sidoorganisationer Regeringens förslag: Skyldigheten att offentligt redovisa intäkter ska gälla också för verksamhet som partierna bedriver genom sidoorganisationer. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , kommun, Kommuner välkomnar kommitténs förslag i denna del. Övriga remissinstanser yttrar sig inte särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Partierna och deras sidoorganisationer har ett nära samband med varandra i såväl sina egna som allmänhetens ögon. Vilka som är partiernas sidoorganisationer framgår i allmänhet av partiernas stadgar (jfr prop. 2013/14:70 s. 41–42). Typiska exempel på sidoorganisationer är kvinnoorganisationer och ungdomsförbund (prop. 2013/14:70 s. 113 och 115). Enligt den nuvarande insynslagen ska ett partis intäktsredovisning på central nivå omfatta bidrag från andra delar av partiets organisation, inbegripet sidoorganisationer (6 § första stycket 6). Redovisningsskyldigheten enligt insynslagen bör – i linje med Grecos rekommendationer till – så långt som möjligt omfatta de enheter som är kopplade till ett parti eller står under dess kontroll. I annat fall riskerar intäktsredovisningarna att bli ofullständiga och utrymmet för att kringgå insynslagen ökar. Som kommittén uppmärksammar är det t.ex. möjligt att kringgå kravet att bidragsgivares identitet ska anges vid bidrag över ett visst gränsvärde, om identiteten på givaren av ett bidrag som lämnas till sidoorganisationer inte behöver redovisas. Regeringen föreslår därför att redovisningsskyldigheten enligt den nya insynslagen även ska omfatta sådan verksamhet som partierna bedriver genom sidoorganisationer. Redovisningsskyldigheten bör avse hela sidoorganisationens verksamhet, dvs. verksamhet som bedrivs på central, regional och lokal nivå. Lagtexten bör utformas i enlighet med detta. 9.5Varje ideell förening inom partier och sidoorganisationer ska lämna intäktsredovisning om sin verksamhet Regeringens förslag: Intäktsredovisningen ska avse ett partis verksamhet och verksamhet som bedrivs i sidoorganisationer till partiet. Om verksamheten bedrivs genom flera olika ideella föreningar, ska varje sådan förening lämna intäktsredovisning om sin verksamhet. Kommitténs förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , , och tillstyrker kommitténs förslag i denna del. Övriga remissinstanser yttrar sig inte särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag Redovisningsskyldigheten enligt den nuvarande insynslagen omfattar partier som deltar i val till eller . Sådana partier ska, avseende valåret och så länge de har mandat i någon av dessa beslutande politiska församlingar eller annars får visst statligt stöd, redovisa till Kammarkollegiet hur de har finansierat sin politiska verksamhet. Redovisningen ska avse partiets verksamhet på central nivå (3 och 4 §§). Den ska också avse verksamhet som bedrivs i bolag eller någon annan verksamhetsform, om partiet har bestämmande inflytande över verksamheten. Detsamma gäller för en stiftelse som är knuten till partiet (6 § andra stycket). Intäktsredovisningen ska skrivas under av den som är behörig företrädare för partiet på central nivå (11 §). Kravet på intäktsredovisning kommer att omfatta väsentligt fler ideella föreningar Regeringens förslag att skyldigheten för partier att redovisa sina intäkter ska utökas till att även gälla partiers verksamhet på regional och lokal nivå och partiernas sidoorganisationer innebär att väsentligt fler ideella föreningar omfattas av regleringen jämfört med nuvarande ordning (jfr avsnitten 9.1, 9.2 och 9.4). De partier som deltar i val till eller kommunfullmäktige är dels samma partier som deltar i val till eller , dels partier som bedriver verksamhet på enbart regional eller lokal nivå.