prop · H403217 · 2017-07-04 00:00:00 — Två remissinstanser, 2030-sekretariatet och , framför i sina remissvar att definitionen bör införas i svensk lagstiftning eftersom det är en del av debatten och skulle gynna svenska hållbara biodrivmedel. Bedömningen är dock att definitionen inte bör införas i svensk lagstiftning eftersom den inte används i någon materiell bestämmelse. Artikeln avser en ändring av artikel 3 i ILUC-direktivet där de bindande målen om förnybar energi regleras. Artikeln reglerar bl.a. hur vissa biodrivmedel och flytande biobränslen får räknas vid uppfyllandet av målet. För att ska kunna rapportera korrekt behöver tillsynsmyndigheten samla in information bl.a. om vilka råvaror som används vid produktion av biodrivmedel. Ändringar i bestämmelserna om rapportering i hållbarhetslagen behöver därför göras, jfr avsnitt 10. Här följer en beskrivning av innehållet i artikeln. Av punkterna a och b (iv) framgår att det högsta bidraget från biodrivmedel och flytande biobränslen som producerats av spannmål, andra stärkelserika grödor, socker och oljegrödor och av grödor som odlats som huvudgrödor för i första hand energiändamål på jordbruksmark högst får vara av den totala energianvändningen i transporter i medlemsstaterna 2020. Om biodrivmedel från dessa råvaror används kan de inte tillgodoräknas för måluppfyllelse. Biodrivmedel som producerats från någon av de råvaror som anges i bilaga IX till ILUC- direktivet ska inte räknas med till denna gräns. I bilaga IX återfinns bl.a. material som innehåller både cellulosa och lignin (såsom biomassa från skog och vedartade energigrödor) samt material som främst består av cellulosa och hemicellulosa men som har ett lägre lignininnehåll än material som innehåller både cellulosa och lignin (såsom gräsartade energigrödor med lågt stärkelseinnehåll, till exempel rajgräs, jungfruhirs, miskantus, italienskt rör och andra sådana täckgrödor före och efter huvudgrödor, samt rester från livsmedels- och fodergrödor såsom halm, stjälkar, agnar och skal). Råvaror som utgör avfall eller restprodukter enligt 1 kap. 2 § hållbarhetslagen omfattas inte heller av begränsningen om . Av punkterna b (i), b (iii) och f framgår att medlemsstaterna kan räkna energiinnehållet från vissa energislag i måluppfyllelsen. El från förnybara energikällor i eldrivna järnvägstransporter ska anses ha 2,5 gånger energiinnehållet och el från förnybara energikällor i eldrivna vägfordon ska anses ha 5 gånger energiinnehållet. Råvaror som anges i bilaga IX till direktivet ska anses ha 2 gånger energiinnehållet. Även förnybara flytande och gasformiga transportdrivmedel av icke-biologiskt ursprung ska tas med vid beräkningen av andel förnybar energi i transportsektorn och anses ha 2 gånger energiinnehållet. Av punkten e framgår att varje medlemsstat ska sätta upp ett mål för minsta konsumtionsnivå av biodrivmedel framställda av råvaror och andra drivmedel i bilaga IX, del A. Införandet av ett sådant mål behandlas i avsnitt 13. Av punkten framgår vidare att medlemsstaterna vid utformandet av politik för att främja produktion av drivmedel från råvaror som ingår i förteckningen i bilaga IX ska ta vederbörlig hänsyn till den avfallshierarki som framgår av artikel 4 i avfallsdirektivet. har inga särskilda styrmedel för att främja biodrivmedel från råvaror som ingår i bilaga IX. Medlemsstaterna ska också, enligt artikeln, bl.a. se till att lämpliga åtgärder vidtas om bedrägerier upptäcks. Medlemsstaterna ska rapportera till kommissionen om de åtgärder som de har vidtagit. Av 4 kap. 1–3 §§ hållbarhetslagen och 2 § hållbarhetsförordningen framgår att bl.a. har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen av regelverket och att myndigheten får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter som omfattas av tillsynen. Myndigheten har även möjlighet att återkalla ett hållbarhetsbesked enligt 3 kap. 1 d § hållbarhetslagen. Arbetet med att vidta åtgärder om bedrägerier upptäcks säkerställs genom denna tillsyn. Några genomförandeåtgärder med anledning av ändringarna i ILUC-direktivet behöver därför inte vidtas i denna del. Artikeln berör genomförandeakter. Inga särskilda genomförandeåtgärder krävs. Artikeln berör ändringar av reglerna om statistisk överföring. Inga särskilda genomförandeåtgärder krävs. Artikeln avser en ändring av de minimikrav som ställs på minskning av växthusgasutsläppen för att biodrivmedel och flytande biobränslen ska anses som hållbara. Artikeln föranleder ändringar i hållbarhetslagen, se avsnitt 9. Artikeln rör kommissionens godkännande av internationella certifieringssystem. Inga särskilda genomförandeåtgärder krävs. Artikeln rör ändringar av reglerna om växthusgasberäkningar. Bedömningen är att ändringarna, med stöd av det befintliga bemyndigandet i 2 kap. 1 § hållbarhetslagen, bör genomföras i föreskrifter. Artikel 21 i förnybartdirektivet som reglerar vilka biodrivmedel som skulle räknas dubbelt vid uppfyllande av nationella kvoter och vid rapportering av förnybar energi till kommissionen upphävs. Artikeln har ersatts av en ny bilaga, bilaga IX. Inga särskilda genomförandeåtgärder krävs. 2016/17:217 Artikel 2.9 Genom artikeln ändras reglerna om medlemsstaternas rapportering till kommissionen. Inga särskilda genomförandeåtgärder krävs. Artikeln rör kommissionens övervakning och rapportering. Inga särskilda genomförandeåtgärder krävs. Artikel 2.11 och 2.12 Artikeln rör kommittéförfaranden och delegerade akter. Inga särskilda genomförandeåtgärder krävs. Artikeln rör kommissionens utvärdering av lagstiftningen. Inga särskilda genomförandeåtgärder krävs. Bilaga II(1) Bilagan rör växthusgasberäkningsmetoden. Bedömningen är att den, med stöd av det befintliga bemyndigandet i 2 kap. 1 § hållbarhetslagen, bör genomföras i föreskrifter. Bilaga II(2) En ny bilaga VIII om preliminära beräknade utsläpp som orsakas genom indirekt ändring av markanvändning till följd av produktion av biodrivmedel från spannmål och andra stärkelserika grödor, socker och oljegrödor införs i förnybartdirektivet. Enligt bilagan har spannmål och andra stärkelserika grödor ett preliminärt beräknat utsläpp om koldioxidekvivalenter per megajoule (gCO2eq/MJ), socker ett utsläpp om CO2eq/MJ och oljegrödor ett utsläpp om CO2eq/MJ. Andra råvaror än de uppräknade samt råvaror vars produktion har lett till direkt ändrad markanvändning anses inte ha några utsläpp från indirekt ändrad markanvändning. De beräknade utsläppen används inte i den växthusgasberäkningsmetod som fastställer om biodrivmedlet uppfyller hållbarhetskriterierna och behöver inte införas i hållbarhetslagen. Värdena ska dock rapporteras inom ramen för rapporteringen enligt drivmedelslagen – se avsnitt 6. Bilaga II(3) En ny bilaga IX införs i förnybartdirektivet som specificerar vilka råvaror som ska dubbelräknas vid medlemsstaternas rapportering av måluppfyllelse enligt artikel 3.4 första stycket. För att ska kunna rapportera korrekt behöver tillsynsmyndigheten samla in information om den mängd biodrivmedel som kommer ifrån råvarorna. Ändringar i bestämmelserna om rapportering i hållbarhetslagen behöver göras – se avsnitt 10. Genom ILUC-direktivet ändras även bränslekvalitetsdirektivet. Ändringarna behandlas i regeringens proposition Bränslekvalitetsdirektivets specificerade rapporteringskrav och utsläppsmål (prop. 2016/17:193). En ändring av artikel 7 a i bränslekvalitetsdirektivet som finns i artikel 1.2 d 7 i ILUC-direktivet berör dock hållbarhetslagstiftningen och redovisas nedan. Flertalet av de uppgifter som drivmedelsleverantörerna ska redovisa i enlighet med den ändrade artikeln i bränslekvalitetsdirektivet kommer att krävas in inom ramen för hållbarhetslagstiftningen och rapporteringen av uppgifter kan därmed samordnas för att administrationen för aktörerna ska förenklas. De uppgifter som anges artikel 1.2 d 7 i ILUC-direktivet kommer dock inte att krävas in genom hållbarhetsregelverket om ingen särskild bestämmelse om detta tas fram. Uppgifterna rör krav på drivmedelsleverantörer att bl.a. rapportera volymer av biodrivmedel som framställs av de råvaror som klassificeras i bilaga V del A i bränslekvalitetsdirektivet och de växthusgasutsläpp per energienhet under hela livscykeln som anges i bilagan. Bilaga V del A motsvaras i förnybartdirektivet av bilaga VIII del A. Bestämmelser om uppgiftsskyldigheten för de rapporteringsskyldiga bör tas fram i föreskrifter på lägre nivå än i lag med stöd av ett bemyndigande, jfr avsnitt 10. Inriktningen i det kommande arbetet med sådana föreskrifter bör därför vara att även de uppgifter som anges i artikel 1.2 d 7 i ILUC-direktivet ska krävas in inom ramen för hållbarhetsregelverket för att administrationen för de rapporteringsskyldiga ska bli så enkel som möjligt. Genom regleringsbrevet fick i uppdrag att utreda hur systemet med hållbarhetskriterier för biodrivmedel och flytande biobränslen fungerar i praktiken och föreslå förbättringar utifrån de erfarenheter som vunnits sedan regelverket trädde ikraft. Särskild vikt skulle enligt uppdraget läggas vid tillsynsmyndighetens roll, sanktionsmöjligheter, samordningen med andra regelverk, miljöeffekter samt kostnaden och regelbördan för rapporteringsskyldiga. skulle i relevanta delar föra en dialog med , , och . I avsnitt 11 redogörs för de problemställningar och de förslag till ändringar i lagstiftningen som har redovisat och som utmynnar i förslag till ändring i hållbarhetslagen. Nedan redovisas bedömningen av myndighetens övriga förslag. har uppmärksammat att spridningen bland aktörer är stor när det gäller kostnader för hållbarhetssystemet och i synnerhet kostnader i förhållande till klimatnytta. Myndigheten har angett i rapporten att det finns olika alternativ som kan vara effektiva för att exkludera mindre aktörer från systemet och därmed minska den administrativa och ekonomiska bördan. anser att frågan bör utredas vidare för att säkerställa att en ändring inte får oönskade konsekvenser och föreslår att en utredning i samråd med andra berörda myndigheter bör initieras av myndigheten. Redan vid införandet av hållbarhetslagen framhölls att de administrativa kostnaderna skulle följas upp kontinuerligt och att regeringen vid behov skulle vidta åtgärder, inte minst för mindre aktörer eftersom de kan uppleva rapporteringen som särskilt betungande. Detta framgår av regeringens proposition Hållbarhetskriterier för biodrivmedel och flytande biobränslen, (prop. 2009/10:164 s. 27). Enligt 3 kap. 1 § andra stycket hållbarhetslagen får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om undantag från rapporteringsskyldigheten. Syftet är att små aktörer som har en försumbar användning av biobränslen ska kunna undantas för att på så sätt minska den administrativa bördan. Några bestämmelser om undantag har dock inte meddelats. Eftersom det finns ett bemyndigande i hållbarhetslagen bör frågan om ett eventuellt framtida undantag från rapporteringsskyldigheten lämpligen kunna hanteras genom ändringar i hållbarhetsförordningen efter att har utrett frågan ytterligare. Hållbarhetslagens förhållande till EU:s utsläppshandelssystem anser att kopplingen mellan handeln inom EU:s system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser och hållbarhetslagstiftningen skulle kunna förtydligas i de svenska regelverken för utsläppshandelssystemet då kommissionens förordning (EU) nr 601/2012 av om övervakning och rapportering av växthusgasutsläpp i enlighet med och rådets direktiv /87/EG inte ger helt tydliga riktlinjer för hur frågan ska hanteras i . Som nämnts i avsnitt 4.2 är förmånsbehandling vad gäller skyldigheterna att överlämna utsläppsrätter inom EU:s system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser att anse som ett finansiellt stöd enligt artikel 17 i förnybartdirektivet. Sådana biodrivmedel och flytande biobränslen som omfattas av utsläppshandelssystemet får utsläppsfaktor noll endast om de uppfyller hållbarhetskriterierna. I annat fall ska de anses vara fossila. Nollutsläpp i handeln med utsläppsrätter villkoras alltså av att aktören har ett giltigt hållbarhetsbesked. Den myndighet som utövar tillsyn av utsläppshandelssystemet måste därför kontrollera att de bränslen som får utsläppsfaktor noll omfattas av ett hållbarhetsbesked. Detta behöver dock inte särskilt regleras. 2030-sekretariatet framför i sitt remissvar att den remitterade promemorians redogörelse om förmånsbehandling vad gäller skyldigheterna att överlämna utsläppsrätter inom EU:s system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser kan förstås som att biodrivmedel som överstiger ska räknas som fossila, och inte alls får räknas till att uppnå EU-målen. I vilken utsträckning bio- drivmedel som omfattas av utsläppshandelssystemet kan ges utsläppsfak- Prop. 2016/17:217 tor noll regleras i regelverket för EU:s system för handel med utsläpps- rätter för växthusgaser. Som framgår av det föregående krävs det, för att få utsläppsfaktor noll, att biodrivmedel måste vara hållbara vilket innebär att det krävs en bedömning av om de omfattas av ett hållbarhetsbesked. Denna bedömning påverkas inte av det tak på som 2030- sekretariatet refererar till (se redogörelsen för artikel 2.2 i avsnitt 5). Definitioner av avfall och restprodukt Regeringens förslag: Avfall betyder i lagen ett ämne eller föremål som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med, dock inte ett ämne som avsiktligt har manipulerats eller kontaminerats för att anses som avfall. Restprodukt betyder i lagen ett ämne som inte är den eller de slutprodukter som en produktions- process direkt ska producera eller är huvudsyftet med processen och där produktionsprocessen inte avsiktligt ändrats för att producera Produktionskedja betyder i lagen den produktionsprocess som pågår fram till och med användningen av biodrivmedlet eller det flytande biobränslet och börjar med odling av biomassa, inbegripet framställning av gödsel för odlingen, eller omhändertagandet av avfall eller restprodukter som biodrivmedlet eller det flytande biobränslet framställs av om inte restprodukterna har uppkommit direkt i en jordbruks-, vattenbruks-, fiske- eller skogsbruksverksamhet. biodrivmedel eller flytande biobränslen ska anses som hållbara ska hållbarhetskriterierna, dvs. kraven på växthusgasutsläpp och de s.k. markkriterierna som finns i lagen vara uppfyllda. flytande biobränslen som framställts av avfall eller restprodukter ska dock anses som hållbara även om inte markkriterierna är uppfyllda. Dessa kriterier gäller dock om en restprodukt har uppkommit direkt i en jordbruks-, vattenbruks-, fiske- eller skogsbruksverksamhet. I fråga om restprodukt får regeringen eller den myndighet som re- geringen bestämmer meddela ytterligare föreskrifter om vad som i la- gen avses med ett ämne som inte är den eller de slutprodukter som en produktionsprocess direkt ska producera, eller vad som avses med hu- vudsyftet med processen. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorians lagförslag anges att hållbarhetskriterierna ska vara upp- fyllda för att biodrivmedel eller flytande biobränsle ska få användas vid rapportering enligt förnybartdirektivet. Promemorians lagförslag är även språkligt annorlunda utformade. Remissinstanserna: Avfall , Energigas och E.ON är positiva till en förändring av tolkningen av definitionen av restprodukt så att PFAD (palm fatty acid distillate) och andra biprodukter från palmoljetillverkning måste uppfylla markkriterierna men anser att det är viktigt att vara tydlig med vad förändringen innebär för att inte skapa osäkerhet kring hur kommer att tolka de- 2016/17:217 finitionen. Avfall och Energigas anser att de kommande kriterierna bör avvägas noga så att svenska avfalls- och restprodukts- substrat som används i biogasproduktionen inte riskerar försämrad konkurrenskraft samt att det bör anges att förslagen vad gäller definition- en av avfall inte innebär någon ändring av dagens tillämpning. har inga synpunkter på författningsförslagen i den remitte- rade promemorian men anser att de definitioner som anges i artikel 2 och även de råvaror som anges i bilaga IX till ILUC-direktivet, ska tolkas och genomföras i ljuset av rättspraxis. delar inte bedömningen att vissa råvaror som anges i bilaga IX ska anses Vidare anser bolaget att den bedömning som görs vad gäller ett ekonomiskt test för att bedöma huvudsyftet med processen strider mot både ILUC-direktivet och praxis. digheten anser att förslaget till förordningsbestämmelse är snävare än myndighetens nu gällande vägledning vilket kommer att leda till att vissa råvaror måste visa att markkriterierna är uppfyllda och att beräkning av klimatprestanda måste inkludera utsläpp från odlingssteget. bedömer att den föreslagna ändringen framför allt påverkar råvaror som PFAD, FFA (fria fettsyror) och teknisk majsolja. bund anser att förslaget kan innebära att ämnen som anses utgöra restprodukter inte längre anses vara det, vilket kan skapa nya gränsdrag- ningsproblem och svårigheter att använda sådana restprodukter. anser att det är mycket viktigt att förslaget om ytterligare föreskrifter vad gäller definitionen av restprodukt utarbetas av och inte av regeringen samt att förslagen sänds ut på remiss. laget att förslaget kan komma att beröra ett stort antal råvaror och att för- slaget är oförenligt med europeisk rätt då det inte är tillåtet att ställa ytterligare krav utöver EU:s direktiv för vad som anses vara restprodukt. anser att tillämpningen av vilka råvaror som ska betraktas som restprodukter måste bli striktare och att ämnet endast ska anses vara en restprodukt om det ekonomiska värdet liksom utfallet i mängd är lågt i förhållande till huvudprodukten – vilket t.ex. exkluderar PFAD. anser bolaget att det är viktigt att klassificeringen av restprodukter från skogsbruk och skogbaserad industri, som är en viktig råvarubas för , behålls intakt, eller omfattas av svenska föreskrifter om vad som krävs för att ett ämne ska anses vara en restprodukt. slaget om att se över definitionen av restprodukt och anser att om en råvara delas upp i två fraktioner och båda har en marknadsapplikation så kan inte en av dem kallas restprodukt, exempelvis PFAD. leum () och OKQ8 framför att bemyndi- gandet om vad som krävs för att ett ämne ska anses vara en restprodukt kommer innebära stor påverkan på möjligheterna att uppfylla kraven i reduktionsplikten då en snäv och begränsande tolkning kan innebära att det inte finns biodrivmedel från råvaror som restprodukter eller avfall för att uppfylla reduktionspliktens krav. anser att det är svårt att göra bedömning- en och kontrollera att ett avfall inte ska ha avsiktligt manipulerats eller Föreningen anser även att den nya regeln om restproduk- ter från jordbruk, vattenbruk, fiske och skogsbruk kan skapa nya gräns- dragningsproblem och svårigheter att använda sådana restprodukter, eftersom man då måste spåra råvaran tillbaka till odling. Skälen för regeringens förslag Vid det ursprungliga genomförandet av förnybartdirektivet i hållbarhetslagen hämtades definitionen av avfall från artikel 3.1 i och rådets direktiv /98/EG av om avfall och om upphävande av vissa direktiv (avfallsdirektivet). Detta framgår av regeringens proposition Hållbarhetskriterier för biodrivmedel och flytande biobränslen (prop. 2009/10:164 s. 38). Definitionerna av avfall i artikel 2.1 ILUC-direktivet och i avfallsdirektivet överensstämmer med den skillnaden att i ILUC-direktivet finns ett tillägg om att material inte avsiktligt får ha manipulerats eller kontaminerats för att uppfylla definitionen. Att det är så begreppet ska förstås inom ramen för hållbarhetsregelverket har tidigare framgått av punkten 5.2 i Meddelande från kommissionen om det praktiska genomförandet av EU:s hållbarhetssystem för biodrivmedel och flytande biobränslen och om beräkningsregler för biodrivmedel (2010/C160/02), i fortsättningen kallat kommissionens meddelande. Definitionen i 1 kap. 2 § hållbarhetslagen bör nu ändras för att överensstämma med ILUC-direktivets lydelse även om det kan vara svårt att göra bedömningen och kontrollera om ett avfall avsiktligt har manipulerats eller kontaminerats som påtalar. Eftersom den nya definitionen är hämtad från kommissionens meddelande innebär den inte någon ändring i sak av hur regelverket ska tillämpas vilket Avfall och Energigas anser bör förtydligas. Den nuvarande definitionen av restprodukt i 1 kap. 2 § hållbarhetslagen är hämtad från punkt 5.2 i kommissionens meddelande där kommissionen ger exempel på vad som kan utgöra en restprodukt och hur begreppet kan definieras. Detta framgår av regeringens proposition Införande av hållbarhetsbesked i lagen (2010:598) om hållbarhetskriterier för biodrivmedel och flytande biobränslen (prop. 2010/11:152 s. 20). Genom ILUC-direktivet har EU-lagstiftaren valt en lösning med separata definitioner för restprodukter från bearbetning respektive restprodukter från jordbruk, vattenbruk, fiske eller skogsbruk. De nya definitionerna genomförs i definitionen av restprodukt och produktionskedja som finns i 1 kap. 2 § och i 1 kap. 3 § andra stycket. har angett i sin rapport att man inte ger något förhandsbesked om hur olika råvaror ska definieras och att detta innebär en osäkerhet på marknaden för aktörer som avser att investera i produktionsanläggningar eftersom det är oklart vilka marknadsmässiga fördelar som ett biobränsle kan få. I rapporten anger myndigheten även att det finns en brist på samsyn mellan olika länders regelverk och listor över råvaror och hur de ska definieras vilket betyder olika regler på olika marknader på ett sätt som inte är önskvärt. har därför föreslagit att den lista i ILUC direktivet över råvaror som ska främjas, 2016/17:217 bilaga IX, genomförs i för att ge stabilare spelregler för aktörer Bilaga IX i ILUC-direktivet anger vilka råvaror som ska räknas dub- belt vid medlemsstaternas rapportering. Denna bilagas huvudsyfte är allt- så inte att utgöra ett ställningstagande till om vissa ämnen ska anses vara avfall eller restprodukter men det framgår tydligt av bilagan vilka ämnen som man inom EU anser att medlemsstaterna ska främja. ovan ska bedömningen av om ett ämne utgör ett avfall göras utifrån definitionen i hållbarhetslagen dvs. samma definition som i avfalls- direktivet med tillägget att ämnen som avsiktligt har manipulerats eller kontaminerats för att anses som avfall inte ska anses som avfall. om restprodukter ska bedömningen göras utifrån definitionen i håll- Av vissa EU-rättsakter är det dock uppenbart att vissa ämnen utgör restprodukter. Av del A, punkten o, i bilaga IX framgår exempelvis att trädtoppar, sågspån, svartlut, brunlut, fiberslam, lignin och tallolja är exempel på restprodukter från skogsbruk och skogsbaserad I avsnitt 5.2 i kommissionens tolkningsmeddelande 2010/C 160/02 anges att råglycerin, talloljebeck och gödsel utgör restprodukter. Av bilaga V avsnitt C punkten 18 i förnybartdirektivet framgår att skörderester som halm, bagass, skal, majskolvar och nötskal, liksom bearbetningsrester inklusive råglycerin, dvs. glycerin som inte är raffinerat, utgör restprodukter och ska ha värdet noll när det gäller växthusgasutsläppen över en livscykel, fram till dess att materialen Eftersom man på EU-nivå tar ställning till att vissa ämnen är att betrakta som restprodukter bör samma ämnen kunna betraktas som restprodukter även i . bör därför kunna an- vända de ställningstaganden som görs i förnybartdirektivet (inklusive ändringarna i ILUC) liksom i kommissionens tolkningsmeddelande och eventuella tillkommande unionsdokument för att ge tydligt besked till marknadens aktörer om hur vissa ämnen ska bedömas. som framför om att man inte kan göra bedöm- ningen att vissa råvaror som anges i bilaga IX i direktivet ska anses vara restprodukter ändrar inte detta ställningstagande. För andra ämnen än de som räknas upp i unionsakterna bör en bedöm- ning även fortsättningsvis göras i de enskilda fallen utifrån de definitio-