prop · H403107 · 2017-02-21 00:00:00 — Uppdraget har inkluderat många olika frågeställningar av olika karaktär. Utredningen har också haft i uppdrag att föra dialog med –arbetsmarknadens parter (referensgrupp), –relevanta myndigheter och –(A 2012:03). Utredningen har även haft i uppdrag att inhämta relevant information om förhållandena i EU:s övriga medlemsstater och de nordiska länderna. Till utredningen har regeringen förordnat ett antal experter från rege- ringskansliet och myndigheter. Med anledning av den korta tiden och spännvidden av frågorna så har utredningen jobbat mycket nära både experterna och referensgruppen som bidragit med mycket fakta, kunskap och underlag. Utredningen lämnar nu ett delbetänkande med överväganden och för- slag avseende det ursprungliga uppdraget. Det fastställer att vissa arbets- och anställningsvillkor som gäller i värdstaten (den hårda kärnan) ska tillämpas när en arbetsgivare utstationerar arbetstagare till en annan medlemsstat. Utstationeringsdirektivet innehåller emellertid inte de materiella bestämmelser som ska gälla inom den hårda kärnan, eftersom innehållet i de materiella bestämmelserna varierar mellan med- lemsstaterna. Det syftar inte heller till att harmonisera innehållet i de olika medlemsstaternas materiella bestämmelser inom den hårda kärnan. Tillämpningsdirektivet syftar till att se till att genomförandet, tillämp- ningen och efterlevnaden av utstationeringsdirektivet förbättras och blir mer enhetligt genom att skapa en gemensam allmän ram med ändamåls- enliga bestämmelser och åtgärder. Dessa syftar bl.a. till att förhindra kringgående eller missbruk av bestämmelserna och göra det möjligt att verkställa gränsöverskridande administrativa sanktionsavgifter. Tillämpningsdirektivet avser att både garantera att skydda utstationerade arbetstagares rättigheter och undanröja onödiga hinder för friheten att tillhandahålla tjänster. Vi föreslår att bestämmelser som syftar till att genomföra tillämpnings- direktivet införs dels i lag, dels i förordning. En ny lag och en ny förord- ning om ömsesidigt bistånd med indrivning av vissa administrativa av- gifter föreslås, samt ändringar i lagen (1999:678) om utstationering av 1 Tilläggsdirektiv till Utredningen om nya utstationeringsregler (A 2014:04), dir. 2014:150. arbetstagare (utstationeringslagen) och i bl.a. förordningen (2013:352) om anmälningsskyldighet vid utstationering av arbetstagare. Den senare föreslås byta namn till förordningen om utstationering av arbetstagare. På vissa områden bedömer utredningen att svensk gällande rätt upp- fyller tillämpningsdirektivets krav. I dessa delar föreslår utredningen inga åtgärder. Vårt uppdrag har varit begränsat till att bedöma om gällande rätt stämmer överens med tillämpningsdirektivet och föreslå nödvändiga åtgärder när det behövs för att uppfylla direktivet. Vi har alltså inte haft i uppdrag att lämna förslag som går utöver vad tillämpningsdirektivet kräver. Stärkt möjlighet till indrivning Våra förslag om genomförandet av tillämpningsdirektivet innebär att det införs en möjlighet att över medlemsstaternas gränser verkställa admi- nistrativa avgifter för bristande efterlevnad av bestämmelser om ut- stationering. Det handlar om sanktioner p.g.a. att ett företag inte följt de bestämmelser som företaget är skyldigt att göra enligt utstationerings- lagen. Förslagen innebär att administrativa avgifter som påförts i t.ex. , kan drivas in i en annan medlemsstat. Om ett företag som ut- stationerat arbetstagare i påförts administrativa avgifter p.g.a. att företaget inte följt de svenska regler som gäller vid utstationering, kan avgiften drivas in i den medlemsstat där företaget är etablerat eller be- driver verksamhet. Det blir alltså möjligt att genom Kronofogde- myndigheten, med bistånd av myndigheterna i en annan medlemsstat, driva in avgiften i den medlemsstaten. Detta innebär att det behövs ett ömsesidigt samarbete mellan medlemsstaterna. På motsvarande sätt ska därför bistå andra medlemsstater för att driva in administrativa avgifter som påförts i en annan medlemsstat. Förslagen medverkar till att förbättra regelefterlevnaden. De företag som inte vill eller kan följa regelverket kommer inte undan utan behöver anpassa sin verksamhet. Ökad regelefterlevnad leder också till kon- kurrens på lika villkor. Ökad möjlighet för utstationerade arbetstagare att ta tillvara sina rättigheter i Våra förslag medför ökade möjligheter för utstationerade arbetstagare att ta tillvara sina rättigheter i . Det finns inte någon rätt för utstationerade arbetstagare, som inte är medlemmar i den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, att hävda rättigheter enligt kollektivavtal som ingåtts i av företaget som utstationerar. Våra förslag innebär att utstationerade arbetstagare ska kunna åberopa arbets- och anställningsvillkor enligt kollektivavtal som har slutits mellan en svensk arbetstagarorganisation och en arbetsgivare som är etablerad i ett annat land och som utstationerar arbetstagare i även när arbetstagaren inte är medlem i den avtalsslutande organisationen. Förut- sättningen är att arbets- och anställningsvillkoren omfattas av den hårda kärnan av villkor enligt utstationeringsdirektivet. Arbetstagaren ska enligt förslaget kunna åberopa kollektivavtalet endast för den tid under vilken utstationeringen pågår eller har pågått. väcka talan vid svensk domstol för att göra sin rätt gällande. Förslaget innebär att om ett företag, som utstationerar arbetstagare till , ingår ett kollektivavtal i med t.ex. villkor om lön och arbetstider som är mer förmånliga än vad som gäller enligt avtalet mellan företaget och den arbetstagare som utstationerats till , kan arbetstagaren göra gällande de mer förmånliga villkoren i kollektiv- Det ska alltså vara möjligt trots att arbetstagaren inte anslutit sig till den kollektivavtalsslutande svenska arbetstagarorganisationen. Arbetstagaren kan väcka talan vid svensk domstol för att göra sin rätt Ökat skydd mot repressalier Vi föreslår att en utstationerad arbetstagare ska vara skyddad mot re- pressalier från arbetsgivaren om arbetstagaren väcker talan vid svensk domstol om de arbets- och anställningsvillkor som arbetstagaren har rätt En bestämmelse med denna innebörd ska införas i utstationerings- Vi föreslår också att en utstationerande arbetsgivare som utsätter arbetstagaren för repressalier ska betala skadestånd till arbetstagaren för den förlust som uppkommer och för den kränkning som har inträffat. Bestämmelser med denna innebörd ska införas i utstationeringslagen. anser att den nu föreslagna sanktionen är effektiv, proportionerlig och avskräckande i den mening som avses i artikel 20 i tillämpningsdirek- Syftet med bestämmelserna är att skydda de utstationerade arbets- tagarna i enlighet med vad som anges i artikel 11.5. Vi föreslår också att en bevisregel införs med innebörd att om den som anser sig ha blivit utsatt för repressalier av arbetsgivaren visar om- ständigheter som ger anledning att anta att så är fallet, ankommer det på arbetsgivaren att visa att sådana repressalier inte har vidtagits. ovan kompletteras av bestämmelser om preskription. stationerade arbetstagare en verklig möjlighet att göra sin rätt gällande. Tydligare definition av utstationering Vi föreslår att det införs bestämmelser i utstationeringslagen som tydlig- gör vilka omständigheter som kan beaktas vid bedömningen av om det föreligger en faktisk utstationering. Dessa omständigheter avser om en utstationering uppfyller kraven på etablering och tillfällighet. bestämmelserna ska för det första framgå att vid bedömningen av om en arbetsgivare är etablerad i ett annat land än ska de omständig- heter som rör arbetsgivarens verksamhet i det andra landet och, vid behov, arbetsgivarens verksamhet i beaktas. För det andra ska det framgå att de omständigheter som kännetecknar arbetet och arbets- tagarens situation ska beaktas vid bedömningen av om en arbetstagare utför arbete i . Vi föreslår att det i förarbetena till utstationerings lagen anges ett antal exempel på sådana omständig- heter som kan beaktas vid sådana bedömningar. Förbättrad tillgång till information och ökat samarbete Vi föreslår också att ska få ett tydligare uppdrag att lämna lättillgänglig och tydlig information om de arbets- och an- ställningsvillkor som kan vara tillämpliga i vid en utstationering. Informationen ska också vara tillgänglig för personer med funktions- nedsättning. Vi föreslår att en informationsbestämmelse förs in i ut- stationeringslagen som tydliggör att regeringen meddelar föreskrifter om vad informationen ska innehålla och hur den ska tillhandahållas. Vi föreslår också att får ett nytt uppdrag att sam- arbeta med andra medlemsstater genom informationssystemet . får då en skyldighet att lämna bistånd på begäran av en annan medlemsstat när det t.ex. gäller information och inspektioner avseende en utstationeringssituation. Genom att samtliga medlemsstater inför liknande skyldigheter får en motsvarande möjlighet att vid behov begära sådant bistånd av en utländsk myndighet. Lagförslag i betänkandet (SOU 2015:13) Förslag till lag om ändring i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare Härigenom föreskrivs1 i fråga om lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare dels att 1, 4, 9 och 21 §§ och rubriken närmast före 9 § ska ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 10 § ska sättas närmast före 21 §, dels att det i lagen ska införas tio nya paragrafer, 4 a, 5 c, 9 b–9 d och 22–26 §§, samt närmast före 23 § en ny rubrik av följande lydelse. Denna lag gäller när en arbetsgivare som är etablerad i ett annat land än utstationerar arbetstagare här i landet i samband med att arbetsgivaren tillhandahåller tjänster över gränserna. Vid bedömandet av om en arbetsgivare är etablerad i ett annat land än ska de om- ständigheter som rör arbets- givarens verksamhet i det andra landet och, vid behov, arbets- givarens verksamhet i beaktas. Dessutom finns i 8 § bestämmelser om arbetsgivare som har sitt hem- vist eller säte i och utstationerar arbetstagare till ett annat medlemsland inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller . Med utstationerad arbetstagare avses varje arbetstagare som vanligen arbetar i ett annat land men som utför arbete enligt 3 § i . Vid bedömandet av om en arbetstagare utför arbete i ska de omständigheter som kännetecknar arbetet och arbetstagarens 1Jfr och rådets direktiv /67/EU av om tillämpning av direktiv /71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informationssystemet för den inre marknaden (IMI-förordningen), i den ursprungliga lydelsen. 2Senaste lydelse 2001:65. Med behörig myndighet avses en myndighet eller ett organ som har utsetts för att utföra uppgifter enligt och rådets direktiv /71/EG av om ut- stationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster3 samt direktiv /67/EU av om tillämp- ning av direktivet 96/71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster och om ändring av för- ordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informationssystemet för den inre marknaden (IMI-förordningen)4. Arbets- och anställningsvillkor enligt ett kollektivavtal som har slutits mellan en svensk arbets- tagarorganisation och en sådan arbetsgivare som avses i 1 § får, för den tid under vilken en ut- stationering pågår eller har på- gått, åberopas av den ut- stationerade arbetstagaren även om arbetstagaren inte är medlem i den avtalsslutande arbetstagar- organisationen. Första stycket gäller under för- utsättning att arbets- och anställ- ningsvillkoren i kollektivavtalet utgör sådana villkor som avses i 5 a § första stycket eller 5 b § första stycket. Information och samarbete mellan myndigheter 3EGT L 18, 21.1.1997, s.1, Celex 31996L0071. 4EUT L 159, 28.5.2014, s. 11, Celex 32014L0067. information om de arbets- och anställningsvillkor som kan bli tillämpliga vid en utstationering i . ska även hjälpa till med information om sådana kollektivavtalsvillkor som kan komma att krävas med stöd av strids- åtgärder enligt 5 a eller 5 b § eller som annars kan komma att bli tillämp- ska samarbeta med motsvarande förbindelsekontor i andra länder inom EES och i . 8 kap. 7 § regeringsformen dela föreskrifter om vad in- andra stycket ska innehålla och hur informationen ska vara. ska vara be- hörig myndighet vid bistånd enligt 9 d § och samarbeta med behöriga myndigheter i andra länder inom EES. Regeringen får meddela före- skrifter om ytterligare behöriga myndigheter. En behörig myndighet i ska vid samarbete med behöriga myndigheter i andra länder inom EES använda det elektroniska informationssystemet för den inre marknaden enligt förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informations- systemet för den inre marknaden och om upphävande av kom- missionens beslut /49/EG (IMI-förordningen)6. En behörig myndighet i ska på begäran av en behörig myndighet i ett annat land inom EES lämna bistånd till den 5Senaste lydelse 2012:857. 6EGT L 316, 14.11.2012, s.1, Celex 32012R1024. En behörig myndighet i får begära att en behörig myndig- het i ett annat land inom EES lämnar bistånd när det kan underlätta handläggningen av ett ärende. Begäran om bistånd kan avse information samt utförande av kontroller, inspektioner och utred- ningar när det gäller utstatione- ring av arbetstagare. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regerings- formen meddela förskrifter om samarbete mellan behöriga myndigheter. Mål om tillämpningen av 5 § första eller tredje stycket samt 7 § hand- läggs enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. I dessa mål tillämpas –33 § semesterlagen (1977:480) om preskription, –23 § andra stycket föräldraledighetslagen (1995:584) om rättegången, –9 § lagen (2002:293) om förbud mot diskriminering av deltids- arbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställning om preskription m.m., och –6 kap. 2–5, 8, 10 och 11 §§ diskrimineringslagen (2008:567) om bevisbörda, rätt att föra talan om preskription m.m. Vid utstationering av uthyrda arbetstagare tillämpas även 16 § tredje och fjärde styckena lagen (2012:854) om uthyrning av arbetstagare. Talan får föras vid tingsrätten i ort där arbetstagaren är eller har varit utstationerad. Det som sägs i denna paragraf gäller inte vid talan mot en arbets- givare som har sin hemvist i ett land utanför EES och . Vid mål enligt 5 c § om tillämp- ningen av arbets- och anställ- ningsvillkor enligt kollektivavtal gäller 21 § om talans väckande. I dessa mål tillämpas 64–66 och 7 Paragrafen fick sin nuvarande beteckning genom 2013:351. 68 §§ lagen (1976:580) om med- bestämmande i arbetslivet samt 33 § semesterlagen (1977:480) om En arbetsgivare enligt 1 §, som har sin hemvist i ett annat land inom EES eller , får inte utsätta en utstationerad arbets- tagare för repressalier på grund av att arbetstagaren väckt talan vid svensk domstol om arbets- och anställningsvillkor enligt 1.5 §, eller 2.kollektivavtal under förutsätt- ning att arbets- och anställnings- villkoren i kollektivavtalet utgör sådana villkor som avses i 5 a § första stycket eller 5 b § första stycket. En arbetsgivare som bryter mot 23 § ska betala skadestånd till den utstationerade arbetstagaren för den förlust som uppkommer och för den kränkning som repres- salien innebär. Om det är skäligt kan skadeståndet sättas ned eller helt falla bort. Vid mål om skadestånd enligt I dessa mål tillämpas 64–66 och 68 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet Om den som anser sig av arbetsgivaren ha blivit utsatt för repressalier som strider mot 23 § anledning att anta att så är fallet, är det arbetsgivaren som ska visa 1.Denna lag träder i kraft . 2.Pågår utstationering vid ikraftträdandet ska 5 c § tillämpas för den tid utstationeringen pågår därefter. Förteckning av remissinstanserna (SOU 2015:13) Remissinstanser som har gett in yttrande , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Justitiekanslern, ombuds- män, , , , Data- inspektionen, , , , , Transportstyrelsen, Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, , , , , , , , , Arbetsdomstolen, Diskriminerings- ombudsmannen, , , , , (), (), (transporträtt), för europapolitiska studier, , , , Kommuner och Landsting, , Akademikers Central- organisation, i , Fastigo, , Företagarna, – organi- sationer och Kommunala Företagens . Remissinstanser som har inbjudits men inte har gett in något yttrande (), handels- kammare, (Business ), , International Chamber of Commerce , Arbetsgivaralliansen, Bankinstitutens och . Sammanfattning av betänkandet (SOU 2015:38) Utredningens uppdrag och arbete antogs och rådets direktiv /67/EU om tillämpning av direktiv /71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informationssystemet för den inre marknaden (IMI-förordningen), för- kortat tillämpningsdirektivet. Vi har till statsrådet för Arbetsmarknadsdeparte- mentet, , överlämnat delbetänkandet Tillämpnings- direktivet till utstationeringsdirektivet – Del I, (SOU 2015:13). Detta slutbetänkande omfattar det utvidgade uppdraget enligt tilläggs- direktiv (dir. 2014:150) som utredningen fick av regeringen . Uppdraget har i denna del varit att lämna de för- fattningsförslag som behövs för att anpassa svensk rätt till tillämpnings- direktivet när det gäller förbättrad tillgång till information om kollektivavtalsvillkor och införande av ett entreprenörsansvar. Enligt tilläggsdirektivet ska utredningen utvärdera den faktiska tillämp- ningen av bestämmelserna om uppgift att tillhanda- hålla information och arbetstagarorganisationernas skyldighet att lämna in kollektivavtalsvillkor till . Utredningen ska ha den svenska arbetsmarknadsmodellen som utgångspunkt för sina övervägan- den och förslag. Enligt tilläggsdirektivet ska utredningen också analysera behovet av en bestämmelse om entreprenörsansvar i svensk rätt och mot bakgrund av de alternativ som tillämpningsdirektivet anger föreslå en modell. Vad gäller de alternativ som tillämpningsdirektivet anger har i tilläggs- direktivet särskilt betonats att det finns kompletterande bestämmelser i tillämpningsdirektivet som bl.a. ger medlemsstaterna möjlighet att införa ett striktare entreprenörsansvar och ett utrymme för flera olika modeller när det gäller omfattningen av ansvaret och för vilka branscher det ska gälla. Utredningen ska föreslå ett entreprenörsansvar inom byggsektorn och överväga i vilka övriga sektorer det kan finnas behov av ett sådant ansvar. Utredningen ska också bedöma vad som kan vara andra lämpliga åtgärder och överväga behovet av en bestämmelse om ansvarsfrihet för entreprenörer som vidtagit lämpliga kontrollåtgärder och vid behov före- slå en bestämmelse om ansvarsfrihet. Utredningen var bemannad och kunde börja sitt arbete . Slutbetänkandet ska redovisas . Utredningens arbete har varit intensivt och skett parallellt med slutförandet av del- Uppdraget har inkluderat viktiga och svåra frågor som berör Utredningen har också haft i uppdrag att föra dialog med arbetsmarknadens parter (referensgrupp), (A 2012:03). Utredningen har även haft i uppdrag att inhämta relevant information från andra länder som har bestämmelser om entreprenörsansvar i nationell rätt. Till utredningen har regeringen förordnat ett antal experter från och myndigheter som utredningen ska föra dialog med. Regeringen har också förordnat en referensgrupp bestående av representanter från arbetsmarknadens parter som utredningen ska föra dialog med. Referensgruppen har erbjudits möjlighet att vid möten med utredningen ta med ytterligare företrädare från arbetsgivar- respektive arbetstagarsidan med erfarenhet av frågorna. Möten har hållits separat med representanter från arbetstagar- respektive arbetsgivarsidan. Utredningen lämnar nu ett slutbetänkande med överväganden och för- slag avseende tilläggsuppdraget. Det fastställer att vissa arbets- och anställningsvillkor som gäller i värdstaten (den hårda kärnan) ska tillämpas när en arbetsgivare utstationerar arbetstagare till en annan medlemsstat. Utstationeringsdirektivet innehåller emellertid inte de materiella bestämmelser som ska gälla inom den hårda kärnan, eftersom innehållet i de materiella bestämmelserna varierar mellan medlemsstaterna. Det syftar inte heller till att harmonisera innehållet i de olika medlemsstaternas materiella bestämmelser inom den hårda kärnan. Tillämpningsdirektivet syftar till att se till att genomförandet, tillämp- ningen och efterlevnaden av utstationeringsdirektivet förbättras och blir mer enhetligt genom att skapa en gemensam allmän ram med ändamåls- enliga bestämmelser och åtgärder. Dessa syftar bl.a. till att säkerställa en lämplig nivå för skyddet av rättigheter för utstationerade arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster över gränserna, särskilt att säkerställa tillämpningen av de arbets- och anställningsvillkor som gäller. Tillämpningsdirektivet avser att både garantera att skydda utstationerade arbetstagares rättigheter och undanröja onödiga hinder för friheten att tillhandahålla tjänster. Förbättrad tillgång till information om kollektivavtalsvillkor Utredningen föreslår bestämmelser som innebär ytterligare informations- krav på arbetstagarorganisationerna för att utländska tjänsteleverantörer och utstationerade arbetstagare ska få förbättrad tillgång till information. Utredningens utvärdering visar att tillämpningen av nuvarande bestämmelser i utstationeringslagen inte fungerar på avsett vis i fråga om att arbetstagarorganisationer ska lämna in kollektivavtalsvillkor till som myndigheten sedan ska informera om. Det är endast ett fåtal kollektivavtal som arbetstagarorganisationerna lämnat in till . Avsikten med den nuvarande bestämmelsen i utstationeringslagen var att det svenska systemet med kollektivavtal skulle bli transparent och förutsebart för utländska tjänsteutövare och utstationerade arbetstagare. Det har av både regeringen och tidigare utredningar bedömts att det borde ligga i arbetstagarorganisationernas intresse att se till att det svenska systemet med kollektivavtal blir transparent och förutsebart. Utredningen kan konstatera att dessa bedömningar inte har stämt. Ut- redningen anser att det inte räcker med de sex kollektivavtal som lämnats in till för att uppfylla kraven på transparens och förutsebarhet. Åtgärder behöver därför vidtas för att genomföra tillämpnings- direktivets bestämmelse om att arbets- och anställningsvillkor som anges i kollektivavtal på ett lättillgängligt och öppet sätt ska göras tillgängliga för utländska tjänsteleverantörer och utstationerade arbetstagare. Ett sätt att uppfylla kraven i tillämpningsdirektivet på transparens och förutse- barhet är att i lag införa minimilön eller allmängiltigförklaring av kollek- tivavtal. Utredningens uppdrag är att ha den svenska arbetsmarknads- modellen som utgångspunkt för sina överväganden och förslag. Det ingår inte i utredningens uppdrag att göra större förändringar av den modell som valts för att genomföra det ursprungliga utstationeringsdirektivet i svensk rätt. Att införa minimilön eller allmängiltigförklaring av kol- lektivavtal är större förändringar och faller utanför denna utrednings uppdrag. Utredningen föreslår därför att den nuvarande regleringen i ut- stationeringslagen om uppgift att tillhandahålla information och arbetstagarorganisationernas skyldighet att lämna in kollektivavtalsvillkor till ska kompletteras enligt följande. Arbetstagarorganisationer ska också vara skyldiga att anmäla en kontaktperson till . Arbetsmiljöverket ska tillhandahålla information om vilka som är anmälda kontaktpersoner. Förtydligande om att arbetstagarorganisationernas skyldighet att lämna in kollektivavtalsvillkor till även gäller i situationer då det inte är aktuellt med några stridsåtgärder.