prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — Utbildningen ska också hjälpa personen att känna igen och hantera misstänkta transaktioner. Det bör därför framgå i lagen att den löpande utbildningen och information ska avse åtminstone dessa delar. Regeringen konstaterar vidare att personer, för att kunna upptäcka misstänkta transaktioner, bör känna till relevanta delar av verksamhetsutövarens allmänna riskbedömning. De interna och i förekommande fall gemensamma rutiner som verksamhetsutövaren upprättat till följd av kraven i penningtvättslagen bör också vara nödvändig kunskap för den som fullgör uppgifter som omfattas av dessa rutiner och riktlinjer. Även detta bör framgå i lagen. En mer detaljerad reglering avseende utbildningen, liksom krav på dokumentation av den utbildning som tillhandahållits, bör även fortsättningsvis kunna meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Skydd för anställda m.fl. En förutsättning för ett effektivt system mot penningtvätt och finansiering av terrorism är att verksamhetsutövaren vill och vågar anmäla och rapportera misstänkta aktiviteter och transaktioner. Om anställda, uppdragstagare och andra som på liknande grund deltar i verksamheten hos verksamhetsutövaren inte vågar fullgöra dessa skyldigheter till följd av rädsla för hot eller andra repressalier uppfyller lagen inte sitt syfte. I fjärde penningtvättsdirektivet utvidgas omfatt- ningen av kravet på att skydda anställda m.fl. hos verksamhetsutövare. Av artikel 38 i direktivet följer att medlemsstaterna inte bara ska vidta åtgärder för att skydda anställda utan även andra företrädare för verksamhetsutövaren som berörs av regleringen. Av artikeln följer också att anställda och andra företrädare ska skyddas från att utsättas för hot eller fientliga handlingar och i synnerhet från ogynnsamma eller diskriminerande anställningsåtgärder. I gällande rätt anges att verksamhetsutövare ska ha rutiner och vidta de åtgärder som behövs för att skydda anställda från hot eller fientliga åtgärder till följd av att de granskar eller rapporterar misstankar om penningtvätt eller finansiering av terrorism. Bestämmelsen om skydd av anställda (5 kap. 2 § penning- tvättslagen) bör därför ändras för att svara mot direktivets krav. För det första bör klargöras att verksamhetsutövaren ska erbjuda skydd inte bara för anställda utan även uppdragstagare och andra som på liknande grund deltar i verksamheten. Med uppdragstagare och andra som på liknande grund deltar i verksamheten avses bl.a. personer som är inhyrda från ett bemanningsföretag för att arbeta hos verksamhets- utövaren eller praktikanter som deltar i arbetet som en del av sin utbildning. Även deltagare i s.k. arbetsmarknadspolitiska program kan omfattas under förutsättning att de, i det enskilda fallet, kan anses delta i arbetet på liknande grund som den som är anställd. Som en förkortning av denna krets används ”anställda m.fl.” nedan. Dessa ska skyddas mot utifrån kommande hot och andra fientliga handlingar som är en följd av att personerna rapporterat kunder för misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism. Enligt regeringens bedömning är det rimligt att verksamhetsutövaren ska vidta åtgärder för att skydda anställda m.fl. från hot och andra fientliga åtgärder som är en följd av att dessa har fullgjort andra skyldigheter enligt penningtvättslagen än de som avser rapportering. Andra exempel på situationer där hot kan förekomma är vid genomförandet av kundkännedomsåtgärder. Vid sådana tillfällen kan ingående och obekväma frågor behöva ställas till kunder. Även efter att en rapport om misstänkt penningtvätt eller finansiering har skett kan det förekomma hotfulla situationer, exempelvis om verksamhetsutövaren nekat kunden att utföra en transaktion. Vad gäller arbetsmiljön finns redan ett regelverk som ställer krav på riskförebyggande åtgärder och hur arbetet mot en förbättrad arbetsmiljö ska följas upp i allt arbete där det kan finnas risk för att en arbetstagare utsätts för våld och hot. Arbetsgivaren måste kunna erbjuda en arbetsplats som uppfyller de regler som läggs fast i arbetsmiljölagen (1977:1160). Att anställda m.fl. som fullgör nämnda uppgifter har en trygg och säker arbetsmiljö är en förutsättning för att lagens syfte ska kunna genomföras. Penningtvättslagen medför inga sänkta krav enligt arbetsmiljöregelverket. När det gäller omfattningen av rutinerna och de andra åtgärderna uttalas i tidigare förarbeten att arbetsgivaren ska sträva efter att i möjligaste mån minimera riskerna och med hjälp av styrdokument och processer skapa en rimlig arbetsform för de som berörs (prop. 2008/09:70 s. 131). Bedömningen bör göras utifrån risk, hotbild, verksamhetens art och liknande omständigheter. Dessa uttalanden är alltjämt aktuella och kan ses som en allmän princip för hur långt arbetsgivarens skyldighet sträcker sig. Regeringen anser att verksamhetsutövarnas skyldighet att ha rutiner och vidta de åtgärder i övrigt som behövs för att skydda anställda m.fl. från hot eller fientliga åtgärder bör föreligga i alla situationer där dessa fullgör verksamhetsutövarens skyldigheter enligt penningtvättslagen. Detta bör framgå i lagen. I detta sammanhang bör vidare framhållas vikten av att verksamhets- utövare är tydliga i sin kommunikation kring varför frågor ställs under En kund kan behöva svara på ingående frågor om personliga och ekonomiska förhållanden som inte förekommer vid kontakter med verksamheter som inte omfattas av penningtvättslagen. Kundkännedomsprocessen kan därför ofta uppfattas som svår att förstå och framstå som kränkande för den kund som saknar kännedom om kraven i dessa avseenden. Risken för att det ska uppstå situationer som kan vara obehagliga, både för kunden och verksamhetsutövarens personal, kan antas vara mindre om kunden erhåller tydlig och adekvat Den andra delen av skyddet för anställda avser skydd mot ogynnsamma och diskriminerande anställningsåtgärder om en anställd har rapporterat misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism internt eller till . Utredningens bedömning är att detta bl.a. handlar om skydd för s.k. visselblåsare. särskilda bestämmelser om visselblåsare. anställda, enligt fastställda förfaranden, kunna rapportera överträdelser av de nationella bestämmelser varigenom direktivet införlivas. handlar således situationer då verksamhetsutövaren agerar i strid med penningtvättslagen, exempelvis genom att underlåta att genomföra åtgärder för kundkännedom. Denna rapportering, som ska kunna ske till behörig tillsynsmyndighet, har ett annat syfte än den rapportering av misstänkt penningtvätt och finansiering av terrorism som avses i Regeringens överväganden och förslag avseende skydd för visselblåsare finns i avsnitt 11.2. Som påpekar följer av penningtvättslagen att misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism alltid ska Om verksamhetsutövarens rutiner och riktlinjer föreskriver att rapportering av misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism ska ske av en viss person hos verksamhets- utövaren, exempelvis den centralt funktionsansvariga, kan det förekomma fall då en anställds rapportering direkt till kan innebära en överträdelse av de interna rutinerna. direktivet syftar bl.a. till att säkerställa att en sådan överträdelse av de interna rutinerna inte ska medföra ogynnsamma eller diskriminerande Direktivet får förstås så att detta gäller oavsett om den anställde i en sådan situation agerar i god tro eller med vetskap om att det sker ett avsteg från de interna rutinerna. Förbudet bör därför inte endast gälla om den anställde haft anledning att räkna med att informationen borde lämnas. Regeringen anser vidare, i likhet med TCO, att det saknas skäl att inte utsträcka förbudet även till uppdragstagare och andra som på liknande grund deltar i verksamheten utan att vara Det finns därför skäl att föra in en bestämmelse som motsvarar direktivets krav i detta avseende. I enlighet med vad TCO anför bör begreppet repressalier användas för att beskriva förbudets innebörd, då lokutionen ogynnsamma eller diskriminerande anställningsåtgärder innebär att bestämmelsen begränsas till att endast omfatta anställda. ordalydelsen innebär således inte någon ändring i sak jämfört med Prop. 2016/17:173 utredningens förslag. TCO föreslår också att det ska framgå att den som av okunskap eller vana rapporterat misstänkt penningtvätt eller finansiering till en annan myndighet än inte heller bör utsättas för repressalier. Regeringen konstaterar att tystnadsplikten för anställda som gäller uppgift om att misstankar om penningtvätt eller finansiering föreligger inte gäller om sådana uppgifter lämnas till en tillsynsmyndighet. Om en rapport om misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism av misstag lämnas till exempelvis innebär det således inte att den anställde överträder bestämmelserna om tystnadsplikt i penningtvättslagen. Ett sådant felaktigt uppgiftslämnande kan dock innebära att verksamhetsutövaren anses ha agerat i strid med penningtvättslagen. Sådana situationer bör dock vara mycket ovanliga. Även om en rapport görs till fel myndighet torde en arbetsgivare sällan ha skäl att vidta åtgärder med anledning av detta. Enligt regeringens bedömning saknas skäl att föra in en bestämmelse som avser den situation som TCO för fram. 7.7Ansvar för juridiska personer som har verksamhetsutövare anställda Regeringens förslag: Om en fysisk person som omfattas av lagens tillämpningsområde driver sin verksamhet som anställd i en juridisk person ska vissa krav som gäller verksamhetsutövaren i stället gälla den juridiska personen. Till sådana krav hör att ansvara för att det görs en riskbedömning och att upprätta interna rutiner. Den juridiska personen ska också ansvara för gemensamma rutiner för koncerner och filialer samt utbildning och skydd av anställda. När det gäller fastighetsmäklare med fullständig registrering enligt fastighetsmäklarlagen ska skyldigheterna att göra en riskbedömning och upprätthålla interna rutiner gälla även den fysiska personen. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I utredningens förslag är den juridiska personens ansvar för rutiner begränsat till kravet på att upprätta en riskbedömning och upprätthålla interna rutiner. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Fastighetsmäklarinspektionen anser att det behöver förtydligas hur förslaget om att vissa skyldigheter avseende riskbedömning och rutiner ska gälla den juridiska personen och fysiska personer som är anställda som fastighetsmäklare. Det gäller särskilt i förhållande till bestämmelserna om regelefterlevnad och intern kontroll. Skälen för regeringens förslag: Om en fysisk person som tillhör någon av de kategorier som avses i artikel 2.1.3 i fjärde penningtvätts- direktivet bedriver yrkesverksamhet som anställd hos en juridisk person ska vissa av direktivets skyldigheter gälla den juridiska och inte den fysiska personen (artikel 46.1 tredje stycket i direktivet). hetsutövare som anges i artikel 2.1.3 är revisorer, skatterådgivare, 2016/17:173 advokater och andra oberoende jurister, tjänsteleverantörer till truster eller bolag, fastighetsmäklare, kontanthandlare eller tillhandahållare av De skyldigheter som gälla för den juridiska personen är de som anges i samma avsnitt i direktivet som artikel 46 är placerat i. avsnitt (kapitel VI avsnitt 1) omfattar artiklarna 45 och 46. I artikel 46 regleras i fråga om skyldigheter för verksamhetsutövare endast kravet på att tillhandahålla anställda viss utbildning. avser skyldigheterna för verksamhetsutövare i huvudsak särskilda krav på gemensamma rutiner i koncerner eller filialiserade verksamheter. gällande rätt följer att om en fysisk person som omfattas av 1 kap. 2 § penningtvättslagen driver sin verksamhet som anställd hos en juridisk person, ska skyldigheterna att göra en riskbedömning och att upprätthålla rutiner gälla den juridiska personen (5 kap. 1 § tredje stycket samma lag). När det gäller verksamhet som avses i 1 kap. 2 § 8 (fastighetsmäklare) ska skyldigheterna även gälla den fysiska personen. Utredningen bedömer att innehållet i gällande rätt motsvarar vad som krävs enligt artikel 46.1 tredje stycket i direktivet och föreslår att bestämmelsen i 5 kap. 1 § tredje stycket penningtvättslagen förs över till den nya penningtvättslagen. Regeringen konstaterar emellertid att artikel 46.1 5 kap. 1 § tredje stycket penningtvättslagen inte I direktivet framgår krav på riskbedömning och rutiner i Med hänsyn till att artikel 46.1 endast gäller de skyldigheter som följer av artiklarna 45 och 46 innebär direktivet att kraven på riskbedömning och rutiner ska fullgöras av den fysiska person som anses vara verksamhetsutövare, trots att denne är anställd i en juridisk person. Innehållet i gällande rätt avviker således från direktivet. I gällande rätt är inte heller tydligt att det är den juridiska person där verksamhetsutövaren är anställd som har ansvar för att tillhandahålla utbildning till anställda, vilket alltså är ett krav enligt direktivet. Det anförda innebär att det finns anledning att överväga om innehållet i gällande rätt är förenligt med Med hänsyn till att den nya penningtvättslagen ställer mer detaljerade krav på rutiner och funktioner för intern kontroll m.m. bör även övervägas vilka av dessa krav som är lämpliga att ställa på fysiska personer inom en juridisk person och vilka som bör åligga den juridiska Som Fastighetsmäklarinspektionen påpekar är förhållande inte helt tydligt i utredningens förslag. För att genomföra artikel 46.1 tredje stycket i direktivet krävs att ansvar för utbildning läggs på den juridiska person där verksamhets- utövare är anställda. Detta bör tydligt uttryckas i lagen. artikeln framgår också att ansvaret för gemensamma rutiner m.m. i koncerner eller filialiserad verksamhet ska ankomma på juridiska personer som har verksamhetsutövare som anställda. framgå i lagen. Regeringen anser vidare att det alltjämt är ändamålsenligt och effektivt att den juridiska personen där verksamhetsutövare är anställda ska ha ansvar för att genomföra en riskbedömning och att upprätta interna rutiner som omfattar hela den juridiska personen. nämnts ovan krävs inte detta enligt direktivet. Regeringen anser dock inte att direktivet innebär att sådan ordning är otillåten. (avsnitt 7.6) framgår också att verksamhetsutövare ska ha rutiner och vidta de åtgärder i övrigt som behövs för att skydda anställda m.fl. från hot eller fientliga åtgärder till följd av att de fullgör verksamhets- Prop. 2016/17:173 utövarens skyldigheter enligt denna lag. Om inte detta krav gäller för den juridiska personen, skulle förslaget innebära att varje anställd verksam- hetsutövare måste ha rutiner för skydd m.m. En sådan ordning skulle inte vara rimlig. Även denna skyldighet bör således läggas på den juridiska personen där verksamhetsutövare är anställda. Anställda hos verksamhetsutövaren och andra företrädare för verksam- heten som har informerat om misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism, internt eller till , får inte utsättas för repressalier av verksamhetsutövaren. Detta bör gälla även anställda som är verksamhetsutövare. När det gäller fastighetsmäklare med fullständig registrering enligt fastighetsmäklarlagen ska skyldigheterna att göra en riskbedömning och upprätthålla interna rutiner gälla även den fysiska personen enligt gällande rätt (5 kap. 1 § tredje stycket penningtvättslagen). Denna särreglering för fastighetsmäklare syftar till att möjliggöra en effektiv tillsyn i fråga om de centrala skyldigheterna att göra en riskbedömning och upprätthålla riskbaserade rutiner (jfr prop. 2014/15:80 s. 48–51). Dessa överväganden gör sig alltjämt gällande, eftersom regeringen inte föreslår att även fastighetsmäklarföretagen ska ställas under tillsyn. Särregleringen avseende mäklares skyldigheter bör således föras över till den nya lagen och omfatta kraven på riskbedömning och interna rutiner. Regeringens förslag: Verksamhetsutövare med finansiell verksamhet får inte föra anonyma konton eller utfärda anonyma motböcker. Sådana verksamhetsutövare får inte heller etablera eller upprätthålla korrespondentbanksförbindelser med brevlådebanker och ska se till att sådana förbindelser inte heller etableras eller upprätthålls med institut som tillåter att deras konton används av sådana banker. Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller direktivets krav på att förebygga missbruk av innehavaraktier och teckningsoptioner för Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med regering- ens förslag och bedömning. Remissinstanserna tillstyrker förslaget och bedömningen eller har inget att invända mot dem. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I vissa fall har riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism ansetts vara så höga att förbudsregler är nödvändiga. I penningtvättslagen finns dels ett förbud för kreditinstitut och finansiella institut att föra anonyma konton utfärda anonyma motböcker (2 kap. 14 §), dels ett förbud för kreditinstitut att etablera eller upprätthålla förbindelser med brevlådebanker (5 kap. 3 §). I fjärde penningtvättsdirektivet behandlas förbudet mot anonyma konton och anonyma motböcker i artikel 10.1. Ett förbud mot korrespondent- förbindelser med brevlådebanker finns i artikel 24. jämfört med penningtvättsdirektiv är att förbudet avseende 2016/17:173 korrespondentbanksförbindelser nu också omfattar finansiella institut och inte endast kreditinstitut. Regleringen i gällande rätt är således till stora delar överensstämmande med kraven i fjärde penningtvättsdirektivet. Förbudet mot korrespondent- förbindelser med brevlådebanker bör emellertid utsträckas till att omfatta även finansiella institut. I direktivet används begreppet korrespondent- förbindelser. Regeringen anser att detta begrepp även bör användas i den nya lagen. Medlemsstaterna ska vidta åtgärder för att förebygga missbruk av innehavaraktier och teckningsoptioner för innehavaraktier (artikel 10.2 i direktivet). En innehavaraktie är en aktie som är ställd till innehavaren och inte till någon viss person. Innehavaraktier möjliggör således för anonymt ägande och anses därför förknippade med hög risk för penningtvätt och finansiering av terrorism. Svensk rätt tillåter inte innehavaraktier. Enligt 6 kap. 2 § aktiebolagslagen (2005:551) ska ett aktiebrev bl.a. ange aktieägarens namn och personnummer, organisa- tionsnummer eller annat identifieringsnummer. Även i aktiebolag som är avstämningsbolag ska innehavet av aktier knytas till viss aktieägare (5 kap. 11 § och 6 kap. 10 §). Således uppfyller svensk rätt de krav som anges i direktivet. Att verksamhetsutövarna har tillräcklig kunskap om sina kunder är en grundläggande förutsättning för deras möjligheter att försvåra och förhindra att verksamheten utnyttjas för penningtvätt eller finansiering av terrorism och kunna rapportera misstänkta aktiviteter och transaktioner till . I fjärde penningtvättsdirektivet regleras kraven avseende kundkänne- dom i artiklarna 10–29 samt i direktivets tre bilagor. Direktivet ställer krav på medlemsstaternas reglering i fråga om när kundkänne- domsåtgärder ska vidtas, vilka åtgärder som ska vidtas, hur omfattande åtgärder som ska krävas samt hur verksamhetsutövarna ska avgöra åtgärdernas omfattning i det enskilda fallet. Direktivets krav innebär att reglerna om kundkännedom måste genomsyras av det riskbaserade synsättet. Det innebär för svenskt vidkommande att den nuvarande strukturen i penningtvättslagen måste göras om från grunden, särskilt som det är möjligt att i lagen peka ut situationer som medger generella undantag från kravet på kundkännedom. Kundkännedomskapitlet i penningtvättslagen blir därför föremål för omfattande ändringar av både redaktionell och materiell art. I det följande redogör regeringen för sina förslag och överväganden i detta avseende. Situationer som kräver kundkännedom Affärsförbindelser och vissa transaktioner Regeringens förslag: Åtgärder för att uppnå kundkännedom ska vidtas när en affärsförbindelse etableras, vid enstaka transaktioner som uppgår till ett belopp motsvarande eller mer och när överföring görs av medel som avses i artikel 3.9 i och rådets förordning (EU) 2015/847 av om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel och om upphävande av förordning (EG) nr 1781/2006 till ett belopp som överstiger Åtgärder för kundkännedom ska också vidtas vid transaktioner som understiger ett belopp motsvarande och som verksamhetsutövaren inser eller borde inse har samband med en eller flera andra transaktioner och som tillsammans uppgår till minst detta belopp. Regeringens bedömning: Artikel 11 e i fjärde penningtvätts- direktivet, som innebär att åtgärder för kundkännedom alltid ska vidtas vid misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism, oavsett beloppsgränser eller undantag, genomförs genom bestämmel- serna om övervakning och rapportering av misstänkta aktiviteter och Artikel 11 f i direktivet, som innebär att åtgärder för kundkännedom ska vidtas vid osäkerhet om tillförlitligheten eller tillräckligheten av tidigare mottagna kundidentifieringsuppgifter, genomförs genom kravet på fortlöpande uppföljning av affärsförbindelser. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens I utredningens förslag finns en bestämmelse i anslutning till övriga bestämmelser om när kundkännedom ska vidtas som avser situationen då misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism Detsamma gäller avseende situationen då det föreligger osäkerhet om riktigheten hos tidigare mottagna uppgifter om kunden. Utredningens förslag saknar också ett subjektivt rekvisit för att avgränsa när en sambandstransaktion är för handen. lösning skiljer sig därutöver något från regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. förtydligas att kraven på att vidta åtgärder för kundkännedom vid överföringar som omfattas av EU-förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel endast gäller sådana transaktioner som sker utan samband med en affärsförbindelse. Det bör också förtydligas att det kravet endast gäller för verksamhetsutövare som är betaltjänstleverantör till den som gör betalningen. utredningens tolkning av begreppet transaktion innebär att det inte är tydligt att en fastighetsmäklare måste vidta åtgärder för kundkännedom avseende köparen av ett objekt i enligt med vad som gäller enligt Denna frågeställning behöver därför klargöras. framhåller att utredningens beskrivning av vad som kännetecknar en transaktion innebär att det är oklart på vilken grund som en fastighetsmäklare måste vidta åtgärder för kundkännedom avseende 2016/17:173 en köpare till ett objekt, i de fall då mäklaren endast medverkar till transaktionen och inte tar emot ett belopp som överstiger beloppsgränsen om eller mer. Länsstyrelserna i och län anser att förslaget som innebär ett krav på att kundkännedomsåtgärder alltid ska vidtas vid misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism kan bli svår att tillämpa avseende kontanthandlare. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I fjärde penning- tvättsdirektivet anges i vilka situationer som medlemsstaterna ska kräva att verksamhetsutövare ska vidta kundkännedomsåtgärder (artikel 11 a– 11 f). En sådan skyldighet föreligger när en affärsförbindelse ingås, vid transaktioner som överstiger och vid vissa överföringar av Därutöver finns särskilda krav i fråga om tillhandahållare av speltjänster och kontant handel med varor (se avsnitten 8.2.2 och 8.2.3). Åtgärder för kundkännedom ska även genomföras när det finns misstankar om penningtvätt eller finansiering av terrorism, oavsett eventuella undantag och beloppsbegränsningar samt när det råder osäkerhet om hur tillförlitliga eller tillräckliga tidigare erhållna kundidentifieringsuppgifter är. Åtgärderna som anges i artikel 11 a och b i överensstämmer med vad