prop · H5031 · 2017-09-20 00:00:00 — Det finns också tecken på att viss brottslighet blivit mer tidskrävande att utreda. Brå (2017) bedömer att antalet omfattande ärenden i rättsväsendet har ökat . Det rör främst ärenden om ekonomisk brottslighet, våldsbrott eller narkotikabrott, ofta med ett omfattande analys- och bevismaterial, inter- nationella inslag och ett stort antal misstänkta, brottsoffer och vittnen. är sådana stora ärenden få i relation till rättsväsendets totala utrednings- och lagföringsverksamhet och det är svårt att bedöma vilken påverkan de har på myndigheternas sammantagna resultat- utveckling. och Domstolars kostnader för tolktjänster har ökat tydligt . Användning av tolkar är också en faktor som påverkar tiden det tar att genomföra såväl förhör som huvudförhandlingar. Uppbromsning av flödet i början av rättskedjan För att få en bild av det fortsatta flödet i början av rättskedjan används ett antal indikatorer som på olika sätt överlappar varandra: –antal personer skäligen misstänkta för brott, –antal och andel ärenden redovisade från polis till åklagare, –antal inkomna brottsmisstankar till och –antal och andel personuppklarade brott1. I diagram 2.7 nedan illustreras den procentuella utvecklingen av antalet skäligen misstänkta personer, antalet ärenden redovisade till åklagare, antalet brottsmisstankar inkomna till och antalet person- uppklarade brott. Det generella mönstret karaktäriseras av tydliga ökningar åren efter 2006 följt av markanta minskningar . Med undantag för antalet misstänkta personer2 låg nivåerna påtagligt lägre 2016 än . Särskilt tydligt har antalet ärenden som 1 Med personuppklarade brott avses brott för vilka det har beslutats om åtal, meddelats åtalsunderlåtelse eller utfärdats strafföreläggande, dvs. brott till vilka det har knutits en gärningsperson. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 redovisat till åklagare minskat och var färre 2016 än 2006. 2 Statistiken över misstänkta personer reviderades 2016. avsåg statistiken endast misstänkta personer som också lagfördes för brotten. Den nya statistiken, som finns , omfattar alla misstänkta personer, oavsett om misstankarna avskrivits eller lett till lagföring. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Diagram 2.7 Procentuell utveckling av antalet misstänkta personer, ärenden redovisade till åklagare, brottsmisstankar inkomna till och personuppklarade brott Ärenden redovisade till åklagare inkomna till brott Källa: Officiell kriminalstatistik samt statistik från och årsredovisningar. Anm.: Den reviderade statistiken över misstänkta personer redovisas . Anm.: Uppgifter saknas och har därför uppskattats utifrån antalet ärenden redovisade till åklagare. Som framgår av diagram 2.8 nedan har andelen ärenden som redovisas till åklagare av samtliga inkomna ärenden och andelen personuppklarade brott av samtliga anmälda brott minskat . var andelen personuppklarade brott lägre än . Att andelen ärenden som polisen redovisar till åklagare har minskat på ett liknande sätt indikerar att minskningarna kan härledas redan till detta led. Diagram 2.8 Andel ärenden redovisade till åklagare av inkomna ärenden och andel personuppklarade brott av anmälda brott Andel ärenden redovisade till Andel personuppklarade brott av åklagare av inkomna ärenden Källa: Polisens årsredovisning samt Officiell kriminalstatistik. Vid en närmare granskning av utrednings- resultatet framgår att de senaste årens försämringar gäller för många olika brottsområden. , då den nedåtgående trenden startade, är minskningarna i antal personuppklarade brott störst när det gäller stöldbrott och trafikbrott. Även antalet personuppklarade bedrägerier och brott mot liv och hälsa har minskat tydligt. När det gäller bedrägerier har de anmälda brotten ökat kraftigt, vilket resulterat i att andelen personuppklarade bedrägerier fallit från 2011 till 2016. Färre lagföringar och domslut För att bedöma flödet i den senare delen av rättskedjan används följande indikatorer: –antal och typ av lagföringar3 och –antal domslut i brottmål i tingsrätt. I linje med utvecklingen av antalet ärenden redovisade till åklagare och antalet personuppklarade brott ökade antalet lagföringsbeslut fram varefter utvecklingen vände. har antalet lagföringsbeslut minskat tydligt. fattades ca 98 400 lagföringsbeslut, ca 8 300 färre beslut än året före och en minskning med 30 3 Med lagföring avses fällande dom i tingsrätten, beslut om åtalsunderlåtelse och godkänt strafföreläggande. procent jämfört med . Genomgående avser av lagföringsbesluten män medan avser kvinnor. Den nedåtgående utvecklingen återspeglas även i antalet sakprövade brottmål i tingsrätt respektive antalet fällande domslut i sådana mål. Efter att ha ökat tydligt har dessa minskat . uppgick antalet domslut i tingsrätt till knappt 57 000, vilket är färre än 2010. Som framgår av diagram 2.9 nedan utgjordes ökningen i antalet domslut huvudsakligen av enklare mål där påföljden bestämdes till böter. registrerades ca 29 000 domslut med en allvarligare påföljd än böter, vilket är den lägsta nivån . Diagram 2.9 Avgjorda brottmål i tingsrätt fördelat på domslut med påföljderna fängelse, böter och övriga domslut Källa: Officiell kriminalstatistik. En del av de enklare brottmålen avgörs på handlingarna och kräver därmed överlag mindre resurser än mål som avgörs efter huvud- förhandling. Över tid har allt fler brottmål kommit att avgöras utan huvudförhandling. Det beror i stor utsträckning på en regelförändring 2008. Antalet och andelen brottmål som avgörs med huvudförhandling har dock fortsatt att minska även . avgjordes färre brottmål genom huvud- förhandling jämfört med . I detta avseende har således belastningen på domstolarna minskat. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Diagram 2.10 Andel brottmål i tingsrätt och hovrätt som avgjorts vid huvudförhandling Andel brottmål som avgjorts vid huvudförhandling - tingsrätt Andel brottmål som avgjorts vid huvudförhandling - hovrätt Domstolarnas belastning avseende brottmål har å andra sidan ökat genom att tiderna för huvudförhandling har blivit längre. upptog en genomsnittlig huvudförhandling i tingsrätt eller hovrätt , jämfört 2006. En viktig bidragande orsak till detta är visserligen den ovan nämnda reformen 2008; med fler mål som avgörs på handlingarna ökar den genomsnittliga förhandlingstiden för de brottmål som fortfarande går till huvudförhandling (Brå 2017). Emellertid har också mer komplicerade brottmål, som kräver särskilt långa förhandlingstider, blivit fler och tar allt mer resurser i anspråk. utgjorde huvudförhandlingar av den totala förhandlingstiden i tingsrätt och hovrätt. hade denna andel ökat till . Detta kan vara ett tecken på att rättsväsendet i allt större utsträckning hanterar komplex brottslighet som är tidskrävande att utreda och lagföra. Färre dömda till fängelse För att bedöma flödet i sista delen av rättskedjan används följande indikatorer: –antal domslut med påföljden fängelse, –antal utdömda fängelseår i tingsrätterna (straffmassa) och –medelbeläggning i anstalt. För att få en bild av utvecklingen efter avtjänad påföljd följs även: 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 –statistik över återfall i brott. Antalet domslut med huvudpåföljden fängelse har minskat kontinuerligt . utdömdes färre fängelse- påföljder än 2006. Medelbeläggningen i anstalt har också minskat tydligt . Detsamma gäller straffmassan, dvs. den totalt utdömda fängelsetiden under ett kalenderår, även om denna har stabiliserats något . Enligt Brå (2017) finns ett flertal faktorer som sannolikt bidragit till dessa minskningar. Antalet lagförda personer har överlag minskat som det skett en omfördelning i hur olika påföljder används, vilket har resulterat i färre frihetsberövande straff. En praxisändring avseende straffen för narkotikabrott 2011 verkar också ha påverkat utvecklingen tydligt. Även en minskande andel återfall i ny brottslighet kan ha bidragit till viss del. De flesta intagna i anstalt är män. Andelen kvinnor i fängelse uppgår endast till ca 6–, en andel som är stabil . Diagram 2.11 Utdömd straffmassa i antal fängelseår samt medelbeläggning i anstalt Bland dem som friges efter en fängelsepåföljd återfaller knappt hälften . I detta avseende är dock trenden positiv . återföll av dem som frigavs från fängelse , jämfört bland dem som frigavs , som är den senaste statistiken. Särskilt tydlig är minskningen bland dem som dömts till fängelsestraff , för vilka det också finns bättre förutsättningar för Kriminalvården att bedriva ett mer utvecklat återfallsförebyggande arbete. Bland dessa återföll av dem som frigavs , vilket kontinuerligt minskade till 2013. ökade denna andel till . Det saknas emellertid tillräcklig kunskap om vad denna tydliga minskning beror på. Att den tidigare brottsbelastningen, som är den starkaste riskfaktorn för återfall i nya brott, har minskat bland personer som dömts till fängelsepåföljder kan ha bidragit till utvecklingen. Andelen personer med många tidigare brottsbelastningar har minskat i denna grupp som andelen utan tidigare belastning har ökat. Diagram 2.12 Andel frigivna från fängelse som återfallit i (antal fängelseår) (antal personer) Strafftid högst 6 månader Källa: Officiell kriminalstatistik. Statistiken över återfall i brott visar hur vanligt det är att personer lagförs på nytt efter frigivning eller annan tidigare lagföring. Återfalls- problematiken är särskilt tydlig bland män, av männen återfaller i något nytt brott medan motsvarande andel för kvinnor ligger . Störst är risken för återfall bland dem som är mest brottsbelastade sedan Källa: Preliminär officiell kriminalstatistik. Anm.: Med återfall avses ny lagföring. Utveckling av rättsväsendets kostnader 2007– 2016 Diagram 2.13 Kostnadsutveckling i rättsväsendet Källa: Årsredovisningar för rättsväsendets myndigheter 2007-2016. Rättsväsendets kostnader var ca , vilket är en ökning jämfört med föregående år. har rättsväsendets kostnader ökat med eller med ca . Av ökningen utgörs ca av pri- och löneomräkning av anslag inom utgiftsområdet. Övrig kostnadsutveckling beror framförallt på de reformer som regeringen genomfört för att stärka brottsbekämpningen, öka effektiviteten och förbättra resultatet i rättskedjan. Regeringens mål för den brottsförebyggande verksamheten är att brottsligheten ska minska och att antalet brottsoffer ska bli färre. De myndigheter inom rättsväsendet som bidrar till måluppfyllelsen är , , och . Därutöver bidrar Kriminalvården med återfallsförebyggande arbete. Även insatser av myndigheter inom andra politikområden bidrar till att uppnå målet. Regeringen har i skrivelsen Tillsammans mot brott – ett nationellt brottsförebyggande program (skr. 2016/17:126) presenterat 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 gemensamma målsättningar för det brottsförebyggande området som gäller alla politikområden. Resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder De bedömningsgrunder som används för att värdera resultatet och måluppfyllelsen för den brottsförebyggande verksamheten är följande: –polisens förmåga att upprätthålla ordning och säkerhet, –utvecklingen av polisens förmåga att bedriva planlagd brottsförebyggande verksamhet och –utvecklingen av polisens samverkan med andra aktörer. Förutom dessa bedömningsgrunder kan i viss mån utvecklingen avseende utsatthet för brott, upplevd trygghet och förtroendet för rättsväsendets myndigheter enligt NTU också användas för att bedöma måluppfyllelsen i den brottsförebyggande verksamheten. Resultaten från NTU har beskrivits i avsnitt 2.4.1. Enligt regeringens uppfattning ska det brottsförebyggande arbetet bedrivas kunskapsbaserat och i nära samverkan mellan berörda aktörer på lokal, regional och nationell nivå. Det är viktigt att arbetet baseras på beprövade metoder, är planlagt, utgår ifrån den lokala problembilden och kontinuerligt följs upp och utvärderas. Fler aktörer utanför rättsväsendet behöver också involveras i det brottsförebyggande arbetet. De målsättningar som regeringen slagit fast i det brotts- förebyggande programmet Tillsammans mot brott syftar till att främja en utveckling i denna riktning. Dessa målsättningar kommer att ligga till grund för den framtida bedömningen av utvecklingen av det brottsförebyggande arbetet. Det brottsförebyggande arbete som bedriver genom yttre verksamhet omfattar såväl planlagd, som händelsestyrd verksamhet. Verksamheten omfattar, förutom insatser som primärt syftar till att förebygga brott, också insatser som syftar till 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 att upprätthålla allmän ordning och säkerhet genom ingripanden när brott begås, omhändertagande av alkohol- och/eller narkotikapåverkade personer, övervakning av trafik samt hantering av större evenemang såsom demonstrationer och idrottsevenemang. Verksamheten handlar dessutom om att hjälpa människor i nöd efter att de larmat 112. har bedrivit brottsförebyggande verksamhet i ungefär samma omfattning, räknat i resurstimmar, som året innan. Ett exempel på en planlagd förebyggande insats är arbetet med att ta fram medborgarlöften. Medborgarlöften tas fram tillsammans med lokalsamhällets aktörer och syftar till ett mer effektivt brottsförebyggande och trygghets- skapande arbete. Arbetssättet infördes i samband med ombildningen av myndigheten och är under utveckling. Medborgarlöftena ska utgå ifrån lokala problembilder och omfattar bl.a. åtgärder mot olaglig försäljning av alkohol, ungdomsbrottslighet, narkotika, samt ökad trafiksäkerhet, ökad trygghet och ökad polisiär närvaro. Vid utgången av 2016 hade medborgarlöften utfärdats i 275 av landets 290 kommuner, vilket är en tydlig ökning jämfört med då medborgarlöften fanns i omkring 90 kommuner. Utifrån regeringens plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott utvecklar det brottsförebyggande arbetet gällande brott som hotar de grundläggande fri- och rättigheterna och den fria åsiktsbildningen. Detta sker bland annat genom en utökad kontakt och dialog med utsatta grupper. En nationell kontaktpunkt och särskilda demokrati- och hatbrottsgrupper har inrättats. har inom ramen för handlingsplanen tagit fram nya riktlinjer i syfte att skapa en enhetlig handläggning av hatbrott. För att motverka den stora ökningen av bedrägeribrott har nationella brottsförebyggande strategier mot denna typ av brott beslutats av . Myndigheten har också vidtagit en rad åtgärder för att förmå allmänheten och andra samhällsaktörer att bli bättre på att skydda sig mot bedrägerier. yttre operativa, händelsestyrda verksamhet bedrivs dygnet runt, året om. Den händelsestyrda verksamheten, som även kallas för ingripandeverksamhet, initieras av olika akuta händelser som registreras och prioriteras i graderna 1–3 när larmet når Belastningen mäts med måtten inkomna samtal och antalet upprättade händelserapporter. inkom drygt 750 000 stycken 112-samtal till , vilket är en ökning jämfört med året innan. Lokalt brottsförebyggande arbete och polisiärt arbete i utsatta områden Lokal samverkan mellan såväl myndigheter som andra aktörer inom det brottsförebyggande arbetet är nödvändigt. En metod som har använts för att få en tydlig struktur i samverkan mellan bl.a. polis och kommun är samverkansöverenskommelser. Vid utgången av 2016 hade tecknat samverkansöverenskommelser i 250 av landets 290 kommuner. har tidigare valt ut 14 områden som prioriterats särskilt i syfte att komma tillrätta med den omfattande brotts- problematik och otrygghet som förekommer där. De flesta av de prioriterade områdena återfinns i tre storstadsområden och har varit föremål för en rad insatser . Ur ett polisärt perspektiv utmärker sig områdena genom en hög koncentration av kriminella grupperingar, social oro, en öppen narkotikahandel samt våld och skadegörelse i den offentliga miljön. Till problembilden hör också en obenägenhet att delta i rättsprocessen, radikalisering och rekrytering till våldsbejakande extremism samt tendenser till parallella samhällsstrukturer. Enligt kräver ett särskilt utsatt område, utöver polisiära insatser, även omfattande åtgärder från flera andra samhällsaktörer för att komma tillrätta med problematiken. genomför en rad riktade insatser för att hantera situationen i de prioriterade områdena. Att myndigheten har skapat en samlad bild av problematiken gör det möjligt att följa områdena och samla åtgärder och prioriteringar. I resurs- omfördelningen har de prioriterade områdena gynnats särskilt, vilket har resulterat i att det i samtliga 14 områden fanns fler polisanställda vid utgången av 2016 än . I enlighet med det uppdrag som regeringen lämnade är de särskilt utsatta områdena föremål för tolv myndigheters samverkan mot lokal organiserad brottslighet. I en rapport gör bedömningen att antalet särskilt utsatta områden nu uppgår till 23 av totalt 61 utsatta områden. Ökningen beror främst på att polisen har fördjupat sin kunskap om problemen i utsatta områden genom ökad närvaro, fördjupad kartläggning och samverkan. har också arbetat fram ett metodstöd för arbetet med organiserad brottslighet i lokalsamhället och i utsatta områden. Metodstödet ska bl.a. skapa förutsättningar för att strukturera och samordna beslutade verksamhetsinriktningar. Brottsförebyggande rådets och länsstyrelsernas brottsförebyggande arbete (Brå) har en viktig roll i att stödja och utveckla det kunskapsbaserade brottsförebyggande arbetet. Som en del av regeringens satsning på detta område fick Brå utökade resurser för att utveckla myndighetens roll i det brottsförebyggande arbetet. har Brå fortsatt att ge kunskapsstöd och ekonomiskt stöd till brottsförebyggande aktörer. har arbetet präglats av planering och uppstart av nya insatser som möjliggjorts av det utökade anslaget. Brå har bl.a. tagit fram en webbaserad basutbildning som syftar till att höja kompetensnivån hos kommun, polis och andra brottsförebyggande aktörer vad gäller kunskap om lokalt brottsförebyggande arbete. Myndigheten har även påbörjat ett utvecklingsarbete för att utveckla spetskunskap om nya konkreta brottsförebyggande arbetssätt gällande socialt utsatta områden, situationell brottsprevention och it-relaterad brottslighet. Därutöver har Brå börjat ge riktat processtöd till ett antal områden med särskilda utmaningar i det brottsförebyggande arbetet. Brå ska redovisa till regeringen hur det brottsföre- byggande arbetet har bedrivits och utvecklats. Den första redovisningen överlämnades . Den visar bl.a. att polisens förhöjda ambition med det brottsförebyggande arbetet märks tydligt på den lokala nivån, men att samarbetet med kommunerna tenderar att stanna vid övergripande frågor och informationsutbyte. Till följd av bristande resurser har det kunskapsbaserade arbetet inom kommunerna, särskilt de små, ofta fått stå tillbaka för mer kortsiktiga satsningar. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Utöver Brås förstärkta roll för samordning och stöd på nationell nivå har länsstyrelserna till uppgift att stödja och bidra till regional samordning av brottsförebyggande arbete. Förebyggande arbete mot ekonomisk brottslighet bedriver brottsföre- byggande arbete som avser ekonomisk brottslighet. I likhet har bedrivit ett aktivt och relevant informations- och påverkansarbete i samverkan med myndigheter, företag och organisationer. har myndigheten bl.a. riktat insatser till viktiga målgrupper som arbetar med stora infrastrukturprojekt, banker och myndigheter såsom Arbetsförmedlingen och . Genomgående i dessa insatser är syftet att öka deltagarnas förmåga att tidigt upptäcka och förebygga misstänkta ekobrott. Vidare genomfördes åtgärder som ska minska risken för att företag används som brottsverktyg genom ett samarbete med och . deltar också i myndighetssamverkan mot osund konkurrens. Myndighetens kunskapsbaserade arbetssätt och aktiva samverkan med andra relevanta aktörer för en effektiv resursanvändning och har bidragit till att öka kunskapen hos olika aktörer om hur ekonomisk brottslighet kan förebyggas. Myndigheten har främst inriktat sitt arbete mot den grova brottsligheten men har också arbetat för att förebygga enklare brott som beror på okunskap. Antalet inkommande brottsmisstankar som rör bokföringsbrott minskade vilket kan vara en effekt av myndighetens brottsförebyggande arbete med information till småföretagare när det gäller tider för inlämnande av årsredovisningar. Säkerhetspolisen har i sitt brottsförebyggande arbete bl.a. fokuserat på att förhindra att används som bas för rekrytering, logistiskt stöd, finansiering eller attentatsplanering och för att motverka att svenskar deltar i terrorism utomlands. I det arbetet har Säkerhetspolisen haft en omfattande samverkan med flera nationella myndigheter och internationella partner. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Säkerhetspolisen har därutöver också bedrivit förebyggande arbete inom ramen för författ- ningsskyddsverksamheten, kontraspionage- verksamheten, personskyddsverksamheten och säkerhetsskyddsverksamheten. Dessutom bedrevs förebyggande arbete för att förhindra olaglig spridning av massförstörelsevapen och dess vapenbärare samt produkter och kunskap som kan användas för tillverkning av sådana vapen. Diagram 2.14 Kostnadsutveckling brottsförebyggande arbete Källa: Årsredovisningarna 2007-2016 för , Årsredovisningen för staten avseende Regeringens mål för utredning och lagföring är att verksamheten ska bedrivas med högt ställda krav på rättssäkerhet, kvalitet och effektivitet och att brottsuppklaringen ska öka. De myndigheter inom rättsväsendet som omfattas av verksamheten är , , , , Kriminalvården (för häktesverksamhet), samt Säkerhetspolisen. Utöver rättsväsendets myndigheter bidrar , och . Dessa myndigheters verksamhet redovisas under utgiftsområde 3 Skatt, tull och exekution respektive 6 Försvar och samhällets krisberedskap. Resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder För att bedöma resultatet och måluppfyllelsen för utredning och lagföring används flera av de indikatorer som tidigare redovisats i den samlade bedömningen. De indikatorer som används är följande: –antal och andel ärenden redovisade från polis till åklagare, –antal och andel personuppklarade brott, –antal och andel lagförda personer och brottsmisstankar, –antal utfärdade ordningsböter, och Bedömningen baseras på såväl den sammantagna utvecklingen som utvecklingen för olika brottskategorier. Rättsväsendets verksamhet är komplex och svår att på ett heltäckande sätt fånga i ett antal statistiska mått. En stor mängd värdefullt arbete utförs inom området utredning och lagföring utan att det resulterar i ärenden som redovisas till åklagare eller personuppklaras. Det är vidare svårt att definiera exakt vilken uppklaringsnivå som är rimlig, eftersom förutsättningarna att klara upp de anmälda brotten varierar kraftigt mellan olika typer av brott. De brottsbekämpande myndigheterna måste dock alltid sträva efter att uppnå en så hög brottsuppklaring som möjligt så att personer som begår brott får stå till svars för sina gärningar. I ljuset av detta tillför indikatorerna värdefull och nödvändig information om utvecklingen i verksamheten. Ett brottsärende som inkommer till eller innehåller ett eller flera anmälda brott. Ett anmält brott innehåller i sin tur en eller flera brottsmisstankar (dvs. varje brottslig gärning som en person kan misstänkas för). 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 4 Det totala antalet brott som anmäldes till brottsbekämpande myndigheter 2016 låg enligt den officiella kriminalstatistiken kvar på ungefär samma nivå som året innan, dvs. 1,5 miljoner brott. Inflödet av ärenden till minskade (exklusive ärenden från övervakning med trafik- säkerhetskameror) till ca 1 248 000 ärenden. Det var framför allt i kategorierna tillgreppsbrott och skadegörelse som inflödet minskade. Antalet inkomna ärenden gällande våldsbrott och bedrägerier ökade. Till inkom totalt 5 810 ärenden, vilket är en minskning i förhållande innan. Det totala antalet brottsmisstankar som inkom till myndigheten var ca 47 000 st. Andelen brotts- misstankar som rörde mer allvarlig ekonomisk brottlighet ökade medan inflödet av misstankar avseende mängdbrott minskade. Inflödet av brottsmisstankar ökade när det gäller skattebrott, penningtvättsbrott och marknadsmissbruk.