prop · H403143 · 2017-03-21 00:00:00 — I motsvarande bestämmelser för specialskolan och sameskolan finns en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om fördelning av undervisningstiden (timplan) (11 kap. 7 § tredje stycket, 12 kap. 5 § tredje stycket och 13 kap. 5 § tredje stycket skollagen). Om timplan regleras i skolförordningen uppnås en rimlig balans mellan styrning och flexibilitet En stadieindelad timplan i innebär en ökad, men enligt regeringen nödvändig, styrning av huvudmännens fördelning av den minsta garanterade undervisningstiden. Den ökade styrning som en stadieindelad timplan innebär kan dock medföra att det i fortsättningen kommer att uppstå fler situationer där exempelvis huvudmännen uppmärksammar ett behov av att det genomförs förändringar i timplanen. En reglering av timplan på förordningsnivå kan underlätta och göra förändringsprocessen snabbare. En sådan ordning innebär å ena sidan att timplanen är centralt reglerad och stadieindelad i syfte att skapa en likvärdig skola och att det å andra sidan finns rimliga möjligheter att ändra i timplanen när ett sådant behov uppstår. Timplanen var senast reglerad läroplan (Lgr 80), dvs. inte heller då reglerades timplanen på lagnivå. anser dock regeringen att den stadieindelade tim- planen bör regleras som en bilaga till skolförordningen. ovan regleras redan timplanerna för de övriga obligatoriska skolformerna som bilagor till den förordningen. Ett återinförande av timplan till förordningsnivå skapar därmed en enhetlig struktur för de obligatoriska skolformerna. uttrycker vikten av att förändringen inte får medföra att det sker alltför frekventa förändringar av timplanen. kommun delar synpunkt men anser att de många och snabba förändringarna redan är en realitet. kommun menar därför att den tröghet det innebär att timplanerna är bilagor till skollagen är avgörande för att skapa långsiktiga förutsättningar i utbildningssystemet. Regeringen delar uppfattningen att det är viktigt att timplanen utgör en stabil grund för verksamhet och att huvudmän, rektorer och lärare får långsiktiga förutsättningar för sin verksamhet. bör eventuella behov av förändringar som kan visa sig uppstå vid den praktiska tillämpningen av en stadieindelad timplan kunna tas om hand på ett relativt smidigt sätt. Det är inte bara ändringar på lagnivå som omfattas av grundlagens beredningskrav utan detta krav omfattar även förordningsändringar. Det är därför viktigt att eventuella ändringar i timplanen föregås av ett noggrant beredningsförfarande där bl.a. huvudmännens, professionens och föräldra- och elevorganisationernas uppfattningar inhämtas. Sammantaget anser regeringen att övervägande skäl talar för att en stadieindelad timplan för , i likhet med vad som gällde tidigare och som redan gäller för övriga obligatoriska skolformer, bör regleras på förordningsnivå. Ett bemyndigande om att regeringen får meddela föreskrifter om fördelningen av undervisningstiden i bör dock inte kompletteras med en möjlighet för regeringen att subdelegera föreskriftsrätten till en förvaltningsmyndighet. Regeringen anser att en sådan möjlighet inte heller bör finnas när det gäller grundsärskolan. Av den anledningen föreslår regeringen att den befintliga möjligheten för regeringen att subdelegera rätten att meddela föreskifter om fördelningen av undervisningstiden till en förvaltningsmyndighet i fråga om grundsärskolans timplan, vilken aldrig har utnyttjats, ska tas bort. Behövs det ett särskilt normgivningsbemyndigande för att regeringen ska kunna meddela föreskrifter om timplanen för ? En förutsättning för att timplan ska kunna införas som en bilaga till skolförordningen är att regeringen har rätt att meddela föreskrifter om fördelningen av undervisningstiden. Som framgått ovan finns det i fråga om grundsärskolan ett bemyndigande i skollagen för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om fördelning av undervisningstiden. Beträffande de två övriga obligatoriska skolformerna (specialskolan och sameskolan) har det i skollagen införts upplysningar om att regeringen meddelar föreskrifter om timplan. Upplysningarna avser den rätt regeringen har att meddela föreskrifter som enligt grundlagen inte ska meddelas av (8 kap. 7 § första stycket 2 regeringsformen). Denna föreskriftsrätt brukar benämnas regeringens restkompetens. Till restkompetensen hör framför allt sådana offentligrättsliga föreskrifter som inte gäller förhållandet mellan enskilda och det allmänna utan är av intern natur, dvs. främst föreskrifter som riktar sig till enbart Prop. 2016/17:143 de statliga förvaltningsmyndigheterna. Till denna kompetens hör också bl.a. föreskrifter som angår förhållandet mellan enskilda och det allmänna, men som från den enskildes synpunkt inte är betungande utan gynnande eller neutrala (prop. 1973:90 s. 306). Huvudmän för är kommuner eller enskilda som har godkänts som huvudmän (2 kap. 2 § första stycket och 5 § första stycket skollagen). För specialskolan och sameskolan är det däremot staten som är huvudman (2 kap. 4 § skollagen). Detta är förklaringen till att timplanerna för specialskolan och sameskolan regleras i skolförordningen med stöd av regeringens restkompetens. Motsvarande reglering för och grundsärskolan riktar sig däremot till kommunala och enskilda huvudmän. Av den anledningen bör det enligt regeringen i skollagen, i likhet med vad som gäller i fråga om grundsärskolan, införas ett bemyndigande som ger regeringen rätt att meddela föreskrifter om fördelningen av undervisningstiden i . Som redan har nämnts bör vidare bemyndigandet att meddela föreskrifter om fördelning av undervisningstiden för grundsärskolan inskränkas till att enbart avse regeringen. Upplysningsbestämmelserna om specialskolan och sameskolan bör förtydligas Av de nuvarande upplysningsbestämmelserna som gäller möjligheten för regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, att meddela föreskrifter om fördelningen av undervisningstiden i specialskolan och sameskolan (12 kap. 5 § och 13 kap. 5 §) framgår inte att det är fråga om regeringens restkompetens enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Upplysningsbestämmelserna bör förtydligas i detta avseende. Slutligen har det uppmärksammats att det i 12 kap. 5 § andra stycket gjorts en felaktig hänvisning till 3 kap. 12 c § tredje stycket, när hänvisningen egentligen ska vara till 3 kap. 12 c § andra stycket 2 (jfr prop. 2014/15:45 s. 65–66). Bestämmelsen bör korrigeras. Benämningarna låg-, mellan- och högstadium ska återinföras i skollagen Regeringens förslag: Benämningarna låg-, mellan- och högstadium ska införas i skollagen. – i och grundsärskolan delas de nio årskursena in i låg- stadiet (årskurs 1–3), mellanstadiet (årskurs 4–6) och högstadiet (årskurs 7–9), i specialskolan delas de tio årskurserna in i lågstadiet (årskurs 1–4), mellanstadiet (årskurs 5–7) och högstadiet (årskurs 8–10), – i sameskolan delas de sex årskurserna in i lågstadiet (årskurs 1–3) och mellanstadiet (årskurs 4–6). Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens I promemorian föreslås att benämningarna låg- och mellan- stadium införs i 7 kap. 7 § skollagen. Vidare har förslaget i promemorian en annan redaktionell utformning. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. Detta gäller bl.a. , , , och , och flertalet kommuner, bl.a. Ale, , , , , och kommuner. Skolinspektionen är positiv till förslaget och framhåller att stadiebenämningarna har levt kvar i praktiken. Vidare anser Skolinspektionen att flera skolpolitiska reformer har utgått från en stadieindelning. Även kommun ställer sig positiv till förslaget och menar att lärarutbildningens utformning med indelningen i årskurserna 1–3, 4–6 och 7–9 tydliggörs med en stadieindelad timplan där begreppen låg-, mellan- och högstadiet införs i skollagen. Ale kommun menar att det känns naturligt att återinföra stadiebenämningarna, då dessa begrepp aldrig riktigt har suddats ut i benämningarna av årskurserna 1–3, 4–6 och 7–9. anser att benämningarna låg-, mellan- och högstadiet är väl etablerade och används i olika sammanhang, varför ett återinförande i skollagen känns rimligt. Även och kommuner framhåller att begreppen är väletablerade. tillstyrker förslaget men påpekar att en stadieindelning aktualiserar frågan om hur skolor ska organisera sin verksamhet. Många skolor är organiserade över de stadiegränser som föreslås i promemorian, exempelvis F–5-skolor. För att kunna leva upp till en stadieindelad skola och tillhörande timplan anser kommunen att delar av verksamheten behöver omorganiseras. Lärarnas tjänstefördelning behöver ses över och årskursbaserade timplaner behöver tas fram för att säkerställa timtilldelningen vid skolbyten, exempelvis från F–5 till 6–9. På kan skolorganisationen behöva ses över för att anpassa skolorna efter den nya stadieindelningen. Dessa konsekvenser berörs inte i promemorian. framhåller att frågan inte har någon betydelse för skolhuvudmannens organisation. anser att ett återinförande av begreppen låg-, mellan- och högstadiet i skollagen kommer att innebära en mer likvärdig struktur av , vilket enligt förbundet underlättar elevers övergång mellan skolor och kommuner. påpekar att det finns en risk med att återigen benämna stadierna låg-, mellan- och högstadium. Förbundet anser att begreppen kan ge en uppfattning av en återgång till olika företeelser som tidigare förknippades med de olika stadierna som t.ex. klasslärare i lågstadiet. Skolan arbetar med ett långsiktigt F–9-perspektiv där indelningar och uppdelningar mellan årskurser i skolor och arbetslag ser olika ut. Enligt kan begreppen med stadier ge föreställning om hur skolor ska vara organiserade. Förbundet anser därför att den nuvarande benämningen med siffrorna på årskurser ska kvarstå. Idéburna skolors riksförbund framför att förslaget får flera konsekvenser, t.ex. i hur resurser fördelas, vilket enligt förbundet innebär att skolor tvingas att anpassa sin organisation efter denna indelning. Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar Skolinspektionens och Ale kommuns uppfattning att även om stadiebenämningarna utmönstrades ur skollagen för , lever dessa kvar i praktiken och används bl.a. i kommunikationen mellan hem och skola. Även regeringen använder terminologin låg-, mellan- och högstadiet i olika typer av texter. Som framgår av avsnitt 6.1 har det vidare införts kunskapskrav och nationella prov i årskurs 3, 6 och 9. Vidare utgår behörighetskraven för bl.a. grund- och ämneslärare i från indelningen årskurs 1–3, 4–6 och 7–9 (2 kap. 2, 6 och 8 §§ förordningen [2011:326] om legitimation för lärare och förskollärare). Därtill utgår grund- och ämneslärarutbildningens inriktningar från indelningen förskoleklass och årskurs 1–3, 4–6 samt 7–9 (bilaga 2 till högskoleförordningen [1993:100]). De redan genomförda reformerna är några av de omständigheter som ligger till grund för regeringens ställningstagande i avsnitt 6.1 om att lägga fram ett förslag som innebär att den garanterade undervisningstiden i ska fördelas mellan årskurs 1–3, 4–6 och 7–9. Med anledning av promemorians förslag om att införa stadiebegreppen låg-, mellan- och högstadium i skollagen anser att det på kan behövas en översyn av skolorganisationen för att anpassa skolorna efter stadieindelningen. framhåller att stadiebegreppen kan ge en given föreställning om hur man tror att en skola ska vara organiserad. Enligt förbundet kan begreppen i sig även ge en uppfattning om att man går tillbaka till olika företeelser som tidigare förknippades med de olika stadierna. Idéburna skolors riksförbund går ett steg längre och anser att förslaget kommer att medföra att skolor tvingas anpassa sin organisation efter denna indelning. Regeringen anser att införandet av benämningarna låg-, mellan- och högstadium i skollagen måste ses som en naturlig följd av att en stadieindelad timplan införs. Stadiebenämningarna kommer bl.a. att underlätta kommunikationen med t.ex. föräldrarna om den stadieindelade timplanen. Benämningarna låg-, mellan- och högstadium måste även tolkas mot bakgrund av skolans kontinuerliga utveckling och framöver. Som nämnts tidigare är avsikten med den stadieindelade timplanen att den ska bidra till att underlätta huvudmäns och rektorers planering och uppföljning av att eleverna faktiskt får den undervisningstid de har rätt till. Vidare är avsikten att en stadieindelning ska minska risken för att elever i samband med skolbyten får läsa om ett visst innehåll och kanske gå miste om ett annat. Ett övergripande mål med stadieindelningen är således att ge förutsättning för utvecklingen mot en mer jämlik skola. När så sker bedömer regeringen att det inte finns någon större risk för att stadiebenämningarna i sig kommer sända andra icke avsedda signaler om hur skolverksamheten ska organiseras. Dessa benämningar behöver inte, som påpekar, ha någon betydelse för skolhuvudmännens organisation i stort. Som , och kommuner framhåller är vidare stadiebenämningarna i vissa kommuner redan väletablerade. Som framgår av avsnitt 6.1 föreslår regeringen att timplanen för , i likhet med timplanerna i grundsärskolan, specialskolan och sameskolan ska regleras på förordningsnivå. Regeringen gör vidare bedömningen att bör få i uppdrag att ta fram förslag till 2016/17:143 stadieindelade timplaner för de tre sistnämnda skolformerna. Stadieindelningen för samtliga obligatoriska skolformer bör dock föras in i skollagen . Det innebär att i och grundsärskolan ska de nio årskurserna delas in i lågstadiet (årskurs 1–3), mellanstadiet (årskurs 4–6) och högstadiet (årskurs 7–9). Specialskolans tio årskurser ska delas in i lågstadiet (årskurs 1–4), mellanstadiet (årskurs 5–7) och högstadiet (årskurs 8–10), och sameskolans sex årskurser ska delas in i lågstadiet (årskurs 1–3) och mellanstadiet (årskurs 4–6). Detta bör anges i de bestämmelser i respektive skolformskapitel som reglerar årskurs, läsår och terminer (10 kap. 3 §, 11 kap. 4 §, 12 kap. 3 § och 13 kap. 3 §). För en ökad tydlighet ges bestämmelserna en något annan utformning än den som föreslås i promemorian. I promemorian föreslås att benämningarna låg- och mellanstadium ska anges redan i 7 kap. 7 § skollagen, där det regleras att barn till samer får fullgöra sin skolplikt i sameskolan i stället för i årskurs 1–6 i . Eftersom benämningarna låg- och mellanstadium inte ges någon närmare förklaring i paragrafen utan först i 10 kap. 3 §, och då en sådan förklaring har sin naturliga plats i sistnämnda paragraf, är det inte lämpligt att införa benämningarna redan i 7 kap. 7 §. Promemorians förslag bör således inte genomföras i denna del. 7Om moderna språk anges som ett ämne blir regleringen enhetligare Regeringens förslag: Moderna språk ska anges som ett ämne i skollagen som ska erbjudas varje elev inom ramen för språkval i och specialskolan. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. , , , Specialpedagogiska skolmyndigheten, Barn- och elevombudet, för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, , , , , , , , , , och kommuner samt Elevråd . anser att förslaget medför en ökad tydlighet och ser förslaget som ett välkommet steg för att bidra till en statushöjning för de moderna språken. anser att förändringen att formellt göra moderna språk till ett ämne inte påverkar huvudmannen då det i realiteten redan hanteras på det sättet. Skälen för regeringens förslag: Varje ämne ska ha en kursplan (10 kap. 8 § skollagen). Eftersom språkval saknar kursplan utgör det inte något ämne i skollagens mening. Trots detta anges språkval som ett ämne i skollagen (10 kap. 4 §, 12 kap. 4 § och 13 kap. 4 § skollagen). valet är i stället en avsatt tid inom vilken eleven kan göra vissa val. ramen för språkval ska huvudmannen bl.a. erbjuda minst två av språken Prop. 2016/17:143 franska, spanska och tyska samt eventuellt ytterligare språk (9 kap. 5 § För dessa språk gäller kursplanen i moderna språk. Eftersom moderna språk har en kursplan är det ett ämne i skollagens mening men anges inte som ett ämne i skollagen. Denna brist kan leda till att moderna språk inte uppfattas som ett eget ämne. Vidare innebär den nuvarande ordningen att ämnen inte regleras på ett enhetligt sätt i skollagen. Regeringen delar och Skolinspektionens uppfattning att det kan bidra till en ökad enhetlighet och tydlighet om moderna språk anges som ett ämne i skollagen. En sådan förändring kan även, som framhåller, bidra till att höja de moderna språkens status. framhåller i och för sig att moderna språk hanteras som ett ämne. Regeringen anser dock att det är viktigt att regleringen i skollagen är konsekvent och enhetlig. Det bör därför framgå av skollagen att moderna språk är ett ämne. Uttrycket språkval bör fortsatt användas inom och specialskolan som benämning som finns avsatt i timplanen inom vilken en elev bl.a. kan välja att läsa ett modernt språk. Regeringen anser därför att det av skollagen bör framgå att det inom och specialskolan som ämnen bl.a. ska finnas moderna språk som ska erbjudas varje elev inom ramen för språkval. 8För att uppnå likvärdighet ska sameskolans elever erbjudas språkval Regeringens förslag: Den minsta garanterade undervisningstiden i sameskolan ska utökas . I skollagen ska moderna språk anges som ett ämne som ska erbjudas varje elev inom ramen för språkval i sameskolan. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget. Detta gäller bl.a. , , Barn- och elevombudet, , Statskontoret, Specialpedagogiska skolmyndigheten, , , , , , , , , , , , och kommuner, och . Även och tillstyrker förslaget. anser att det handlar om att säkerställa likvärdighet mellan skolformerna och att underlätta övergången till i årskurs 7. Skolinspektionen anser att förslaget är bra då det ger elever i sameskolan samma förutsättningar som elever i . Sameskolstyrelsen anser att tanken med språkval i årskurs 6 är god men framhåller att förslaget kan medföra att intresset för samiskan minskar. 2016/17:143 dag läser sameskolans elever, till skillnad från elever i , även samiska och det innebär att förslaget medför att sameskolans elever kommer att läsa fyra språk i årskurs 6. Enligt Sameskolstyrelsen tappar samiskan mark och ett språkval i årskurs 6 kan bidra till att intresset för samiska minskar ytterligare. Skälen för regeringens förslag I sameskolans timplan finns inte språkval och det kan leda till svårigheter vid skolbyten Utbildningen i sameskolan ska ge en utbildning med samisk inriktning som i övrigt motsvarar utbildningen i årskurs 1–6 i (13 kap. 2 § skollagen). Efter årskurs 6 fullgör sameskolans elever resterande delen av sin skolplikt i . I sameskolans timplan finns inte någon tid avsatt för språkval. Därmed har sameskolans elever inte möjlighet att studera ett modernt språk inom ramen för språkvalet. Det förslag till stadieindelad timplan för som presenteras i promemorian innebär bl.a. att elever ska vara garanterade minst språkval i mellanstadiet. Förslaget innebär därmed att elever kommer att ges möjlighet att påbörja studier i ett modernt språk senast i årskurs 6. Ett av skälen till förslaget är att den gällande ordningen, där studier inom språkval kan påbörjas antingen i årskurs 6 eller 7 kan resultera i att elever nekas möjlighet att läsa ett språk i årskurs 7 efter ett skolbyte, eftersom de inte påbörjat studier inom språkval i årskurs 6. Eftersom det inte finns någon tid för språkval i sameskolans timplan riskerar det att leda till att sameskolans elever nekas möjligheten att läsa språk inom ramen för språkval när de börjar i i årskurs 7. Sameskolans elever bör ha rätt till språkval för att få samma förutsättningar som elever Enligt regeringen måste målsättningen, som framhåller, vara att elevernas övergång från sameskolan till ska kunna ske så enkelt som möjligt. För att uppnå detta är det nödvändigt att se till att de båda skolformernas timplaner inte innehåller omotiverade skillnader som försvårar övergången mellan de båda skolformerna. Nuvarande ordning innebär att eleverna i sameskolan riskerar att i högstadiet inte kunna tillgodogöra sig meritpoäng för betyg i moderna språk inom ramen för språkval och därmed ges sämre förutsättningar i urvalsprocessen till gymnasieskolan (jfr avsnitt 6.1). Detta förhållande talar för att eleverna i sameskolan bör ges samma möjlighet till språkval i mellanstadiet som eleverna i . Vidare finns det studier som visar på fördelar med att starta tidigt med språkundervisning. Ett exempel är fördjupade studie Att tala eller inte tala spanska (, 2014) som tar sin utgångspunkt i den genomförda internationella språkstudien of Language Competences (ESLC). Studien visar att de elever som börjar studierna i spanska i årskurs 6 generellt sett når högre resultat än de som börjar i årskurs 7. Fördelarna med att börja lära sig språk så tidigt som möjligt gör att det enligt regeringen finns skäl att garantera en start för Prop. 2016/17:143 studier i moderna språk för alla elever senast i årskurs 6. Sameskolstyrelsen är orolig över att förslaget kan leda till att intresset för samiska kommer att minska. Av den anledningen vill regeringen framhålla att elever i som har ett annat modersmål än svenska har möjligheten att läsa modersmål, vilket innebär att dessa elever också studerar fyra språk. var det 13 600 elever i årskurs 6 som hade uppnått minst betyget E i modersmål. Till skillnad från modersmål är samiskan ett obligatoriskt ämne i sameskolan. Regeringen anser därmed att de risker, som Sameskolstyrelsen ser med förslaget att införa språkval i sameskolan, inte ska överdrivas. Vidare ska de fördelar, i form av bl.a. en ökad likvärdighet mellan skolformerna, som förslaget kan förväntas föra med sig beaktas. Regeringen anser därför att övervägande skäl talar för att sameskolans elever bör få möjlighet till språkval i samma omfattning som elever. Det föreslås därför att den undervisningstid som sameskolans elever minst är garanterade ska utökas . Vidare föreslås att det i skollagen ska anges att moderna språk är ett ämne som ska erbjudas sameskolans elever inom ramen för språkval. 9Ett enhetligt betygssystem bidrar till ökad likvärdighet Regeringens förslag: Betyg i och sameskolan ska sättas i alla ämnen i slutet av varje termin från och med årskurs 6. Detsamma ska gälla i grundsärskolan om en elev eller en elevs vårdnadshavare begär att betyg ska sättas. Betyg i specialskolan ska sättas i alla ämnen i slutet av varje termin från och med årskurs 7. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot förslaget, bl.a. , , , och flera kommuner, t.ex. , , och kommuner. menar att det är viktigt att det sätts betyg i årskurs 6 i de ämnen eleven har fått undervisning i. Specialpedagogiska skolmyndigheten framhåller att bör ges i uppdrag att ta fram förslag på kunskapskrav i moderna språk för specialskolan och att dessa behöver börja gälla som motsvarande förändringar sker i . kommun är positiv till förslaget, men anser att förändringen innebär ökade svårigheter att säkerställa att det finns legitimerade lärare i respektive språk. Det kommer med andra ord att behövas fler lärare inom en kategori lärare som det redan är brist på, något som leder till ökade kostnader för arbetsgivarna. delar denna uppfattning. anser att betygssättning från årskurs 6 i alla äm- nen får ses som en logisk följd av förslaget om att moderna språk ska erbjudas från årskurs 6. Kommunen framhåller att förslaget om under- visning i moderna språk från årskurs 6 riskerar att medföra höga kost- nader och organisatoriska svårigheter. kommun anför att det inte är helt enkelt att lösa schemaläggning och krav på lärares behörighet på alla skolenheter.