prop · H403165 · 2017-03-30 00:00:00 — Regeringens proposition 2016/17:165 Kroppsbesiktning i syfte att utreda ålder i Regeringen överlämnar denna proposition till . Det är av stor vikt att åldersbedömningar i brottmålsprocessen kan göras på ett rättvisande och rättssäkert sätt. Regeringen föreslår därför ett förtydligande i lag när kroppsbesiktning får göras för att utreda den misstänktes ålder. Förslaget innebär att kroppsbesiktning i syfte att utreda ålder ska få göras på den som skäligen kan misstänkas för ett brott som kan leda till fängelse. En förutsättning ska vara att den misstänktes ålder har betydelse för om påföljd får dömas ut eller betydelse för påföljdsfrågan i övrigt. Det kan t.ex. handla om att avgöra om den misstänkte är straffmyndig eller att åldern annars kan förväntas ha betydelse för valet av påföljd eller straffmätningen. Förslaget föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i .................................. Ärendet och dess beredning .............................................................. Användning av tvångsmedel för att utreda ålder i brottmål .............. Betydelsen av ålder i brottsmålsprocessen ......................... Bestämmelser om tvångsmedel .......................................... 4.3Ändrad praxis för kroppsbesiktning för att kunna 4.4Det ska vara möjligt med kroppsbesiktning för åldersbedömning i brottmålsprocessen............................. Kostnader och andra konsekvenser................................................. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Sammanfattning av utkastet till lagrådsremiss ................. Lagförslaget i utkast till lagrådsremiss............................. Förteckning över remissinstanser ..................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ......... 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2016/17:165 2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 28 kap. 12 § ska ha följande lydelse. Den som skäligen kan misstänkas för ett brott på vilket fängelse kan följa, får kroppsbesiktigas för ändamål som anges i 11 § eller enligt bestämmelserna i 12 a §. I den omfattning och för det ändamål som anges i 12 b § får också en annan person kroppsbesiktigas. Med kroppsbesiktning avses undersökning av människokroppens yttre och inre samt tagande av prov från människokroppen och undersökning av sådana prov. En kroppsbesiktning får inte utföras så att den undersökte riskerar framtida ohälsa eller skada. Den som skäligen kan misstänkas för ett brott på vilket fängelse kan följa, får kroppsbesiktigas 1. för de ändamål som anges i 2. enligt bestämmelserna i 12 a §, eller 3. för utredning om hans eller hennes ålder, om den har betydelse för om påföljd får dömas ut eller betydelse för påföljdsfrågan i övrigt. I den omfattning och för det ändamål som anges i 12 b § får även en annan person än den som skäligen kan misstänkas för ett brott kroppsbesiktigas. Med kroppsbesiktning avses undersökning av människokroppens yttre och inre samt att prov tas från människokroppen och undersöks. En kroppsbesiktning får inte utföras så att den som undersöks riskerar framtida ohälsa eller skada. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2016:546. Ärendet och dess beredning När någon misstänks för brott är vanligtvis hans eller hennes ålder känd för de utredande myndigheterna. Om den misstänktes ålder däremot är okänd eller ifrågasatt har det tillämpats en ordning där reglerna om kroppsbesiktning i 28 kap. 12 § används i syfte att utreda den misstänktes ålder. Sådana beslut om kroppsbesiktning har använts både för att utreda om den misstänkte är straffmyndig och för andra situationer där åldern har betydelse för påföljdsfrågan. Resultatet av dessa bedömningar har därefter tillsammans med annan utredning åberopats i domstol. Detta sätt att tolka bestämmelsen om kroppsbesiktning har underkänts av (se Högsta domstolens beslut av i mål nr Ö 4753-16). Det saknas därför numera ett tydligt lagstöd för att besluta om kroppsbesiktning för att utreda en misstänkts ålder. Den misstänktes ålder kan ha stor betydelse i brottmålsprocessen och det är av stor vikt att det finns en möjlighet för de brottsutredande myndigheterna eller domstolen att kunna utreda den misstänktes ålder. Konsekvensen kan annars bli att allvarliga brott inte utreds eller lagförs eller att dömda får mindre ingripande påföljder än vad de skulle ha fått om den verkliga åldern varit känd. Inom har därför ett utkast till lagrådsremiss utarbetats med förslag om att tillåta kroppsbesiktning för att utreda en misstänkts ålder. Utkastet har remissbehandlats. En sammanfattning av utkastets innehåll finns i bilaga 1 och utkastets lagförslag i bilaga 2. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3 och en sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Ju2016/09303/Å). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över ett lagförslag som överensstämmer med lagförslaget i denna proposition. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. 4Användning av tvångsmedel för att utreda ålder i brottmål 4.1Betydelsen av ålder i brottsmålsprocessen Betydelsen av den misstänktes ålder i brottmålsprocessen Inom straffrätten och straffprocessrätten är det vanligt med särskilda regler för den som är , under eller under . Sådana regler finns bl.a. i och i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, förkortad LUL. 2016/17:165 det tradition och bred förankring kring att särbehandla unga lagöverträdare i straffsystemet. Påföljdssystemet för unga lagöverträdare är utformat utifrån att barn och ungdomar som har begått brott i första hand ska hållas utanför kriminalvården och i stället bli föremål för Unga lagöverträdare särbehandlas både när det gäller valet av påföljd och vid straffmätningen. Skälet är främst att ungdomar i den åldern typiskt sett ännu inte anses ha nått sådan mognad att de bör behandlas som vuxna. De är också särskilt känsliga för de skador som straffrättsliga ingripanden, som t.ex. fängelse, kan leda till. Innehållet i ungdomspåföljderna har därför syftat till att motverka de riskfaktorer som kan leda till fortsatt brottslighet och att motverka Den utgångspunkten är också förenlig med det barnperspektiv som föreskrivs i bl.a. FN:s konvention om barnets rättigheter. proportionalitet, förutsebarhet, likabehandling och konsekvens måste emellertid få genomslag också för unga som begår brott. Barnperspektivet och intresset av att motverka de sociala och personliga problem hos den unge som bidragit till brottsligheten ställs därför mot behovet av tydliga och tillräckligt ingripande straffrättsliga ingripanden (jfr prop. 2014/15:25 s. 20). är den misstänktes ålder helt avgörande för om någon påföljd över huvud taget kan dömas ut. Enligt 1 kap. 6 § får nämligen ingen dömas till påföljd för ett brott som han eller hon begick Terminologiskt är det dock även i dessa fall fråga om Om den tilltalade var när brottet begicks krävs det synnerliga skäl för att rätten ska få döma till fängelse, som i så fall i första hand ska vara sluten ungdomsvård. Begicks brottet efter det att den tilltalade hade fyllt , men innan han eller hon fyllde , måste det finnas särskilda skäl för att fängelse ska få dömas ut (30 kap. 5 § Om någon har begått ett brott innan han eller hon har fyllt , ska hans eller hennes ungdom beaktas särskilt vid straffmätningen. då döma till lindrigare straff än vad som (29 kap. 7 § ). Ungdomsvård får dömas ut för den som vid domstillfället är under (32 kap. 1 § ). Ungdomstjänst är också en påföljd som (32 kap. 2 § ). dömas till ungdomstjänst endast om det finns särskilda skäl för det. Den som var vid brottet får inte dömas till fängelse på livstid (29 kap. 7 § andra stycket ). får inte heller tidigare brottslighet läggas till grund för sådan skärpning av straffet som kan ske med tillämpning av 26 kap. 3 § . Enligt LUL ska åklagaren underrätta vårdnadshavare och i vissa fall socialnämnden om någon som är är skäligen misstänkt för brott, och även inhämta ett yttrande från socialnämnden. finns också för domstolens handläggning av mål där unga personer är Vidare gäller bl.a. att det för häktning av den som inte har fyllt krävs synnerliga skäl (23 § LUL). Även vid bedömningen av en fråga om utvisning på grund av brott kan den misstänktes ålder i vissa fall få stor betydelse. nämnas att en utlänning inte får utvisas om han eller hon kom till innan han eller hon fyllde och hade vistats här när åtal väcktes, se 8 a kap. 3 § utlänningslagen (2005:716). Utvisning på grund av brott är dock inte en brottspåföljd, utan betraktas som en annan särskild rättsverkan av brottet. Rättsregeln är fakultativ, vilket innebär att domstolen under vissa förutsättningar får utvisa en utlänning som har begått brott. Frågan om utvisning kan prövas självmant av rätten. I praktiken är det dock så att det endast är efter ett yrkande av åklagaren som en domstol prövar frågan om utvisning på grund av brott. Utredning av den misstänktes ålder och åklagarens bevisbörda Frågan om en misstänkt gärningsman är straffmyndig eller inte är en viktig del av brottsutredningen. Av 23 kap. 2 § framgår att det primära syftet med en förundersökning är att få fram underlag för att kunna fatta beslut i frågan om åtal ska väckas eller inte. Därutöver har åklagaren en obligatorisk åtalsplikt som endast får frångås när det finns regler som medger detta. I motiven har åklagarnas åtalsplikt sagts infalla först då åklagaren på objektiva grunder kan motse en fällande dom (NJA II 1943 s. 258). Det innebär att åklagaren först måste ta ställning till om den aktuella gärningen är ett brott och därefter beakta alla förhållanden som hör till gärningens objektiva och subjektiva sida. Omständigheter som påverkar gärningens straffbarhet ska beaktas i detta sammanhang. Det är åklagaren som har bevisbördan för förhållanden som har att göra med skuldfrågan. När det gäller omständigheter som har betydelse för påföljdsfrågan anses rätten ha ett ansvar för att den utredning som krävs finns tillgänglig. Med hänsyn till den opartiska position som rätten ska inta har dock en domstol generellt sett begränsade möjligheter att vidta åtgärder i syfte att få underlaget för den kommande domen att bli komplett. I vissa fall är det också avsevärt enklare och också naturligare att exempelvis åklagaren lägger fram utredning av detta slag (jfr NJA 2016 s. 719). Det generella beviskravet för en fällande dom i brottmål är att det ska vara ställt utom rimligt tvivel att den tilltalade har gjort sig skyldig till den åtalade gärningen. När det gäller frågan om vilket krav som ska ställas på utredningen för att en uppgift som har betydelse för påföljdsbestämningen ska kunna läggas till grund för domstolens avgörande har angett att domstolen ska pröva utredningen och bedöma om övervägande skäl talar för att det förhåller sig på ett visst sätt. Regeln passar enligt emellertid mindre väl för avgörande av vilken ålder hos den tilltalade som ska läggas till grund för tillämpningen av de olika regler för vilka just åldern är av betydelse. Domstolen bör i stället för att bedöma om övervägande skäl talar för en av två tänkbara ståndpunkter bedöma vilken ålder som är mest sannolik. Skulle utredningen i detta avseende tillåta olika slutsatser får den bedömning som är förmånligast för den tilltalade väljas (NJA 2016 s. 719). har i samma avgörande angett att kravet på utredningen måste ställas högre vid bedömningen av om den tilltalade har passerat straffmyndighetsåldern, dvs. I dessa fall måste 2016/17:165 utredningsläget vara sådant att det är klarlagt att reglerna inte hindrar den tänkta rättstillämpningen. Den misstänktes ålder är vanligen känd för de utredande myndigheterna och domstolen. I de fall den inte är det kan det mot bakgrund av de olika regler som gäller för unga lagöverträdare finnas ett behov av att på olika sätt utreda den misstänktes ålder. Sådana utredningsåtgärder kan bestå av flera olika delar, t.ex. kontakter med ambassaden för att få tillgång till uppgifter från den misstänktes hemland, uppgifter från om tidigare brottslighet och andra uppgivna identiteter, uppgifter från förhör samt medicinsk åldersbedömning t.ex. i form av tand- och skelettröntgen (Åldersbestämning Probleminventering av frågor rörande åldersbestämning av unga lagöverträdare, Rapport [ÅM-A 2014/1182]). Om det finns en medicinsk åldersbedömning gjord inom ramen för en ansökan om uppehållstillstånd hos används den som regel av åklagaren i brottmålsprocessen. Om det saknas sådan utredning eller om den är bristfällig tillämpas en ordning där ett beslut om kroppsbesiktning enligt 28 kap. 12 § kan fattas av undersökningsledaren i syfte att kunna genomföra en medicinsk åldersbedömning. Sådana beslut om kroppsbesiktning har använts både för att utreda om den misstänkte är straffmyndig och för andra situationer där åldern har betydelse för påföljdsfrågan, t.ex. om den misstänkte är eller inte. Resultatet av dessa har därefter tillsammans med annan utredning åberopats i domstol. Antalet beslut om kroppsbesiktning Enligt uppgift från har 52 beslut om kroppsbesiktning i syfte att utreda den misstänktes ålder fattats . fattades 6 respektive 15 sådana beslut. Det har således skett en betydande ökning av antalet beslut om kroppsbesiktning . Även om inte siffrorna i sig är särskilt höga rör det sig i flera fall om mycket allvarlig brottslighet som t.ex. grov våldtäkt, grov våldtäkt mot barn eller försök till mord. Regeringens uppdrag till och gav regeringen i uppdrag att genomföra medicinska åldersbedömningar. ska bl.a. utveckla förmågan att genomföra medicinska åldersbedömningar inom ramen för brottmålsprocessen. Det finns inte någon metod för medicinsk åldersbedömning som kan bestämma en individs exakta ålder. När uttalar sig om en persons ålder uttalar myndigheten sig aldrig med större säkerhet än vad de vetenskapliga metoderna tillåter. har genomfört medicinska åldersbedömningar i brottmål på uppdrag av polisen med hjälp av tandmognadsbedömningar. genomförde 11 åldersbedömningar i brottmål och per har 43 medicinska åldersbedömningar genomförts (Återrapportering avseende regeringsuppdrag till att genomföra medicinska åldersbedömningar, Återrapportering [dnr Prop. 2016/17:165 X16-90206]). gav regeringen i uppdrag att fördjupa kunskapen om magnetkameraundersökning som metod för medicinska åldersbedömningar av 18-årsgränsen inom ramen för ansökningar om uppehållstillstånd och brottmålsprocessen. Uppdraget ska samordnas med det arbete som görs inom ramen för det uppdrag som fått gällande att genomföra medicinska åldersbedömningar. ska lämna en delrapport och slutredovisa uppdraget . Begränsningar i den kroppsliga integriteten och rörelsefriheten måste regleras i lag I 2 kap. 6 § regeringsformen anges att var och en gentemot det allmänna är skyddad mot påtvingat kroppsligt ingrepp. är var och en även skyddad mot bl.a. kroppsvisitation, husrannsakan och Rättigheterna får begränsas genom lag (2 kap. 20 § regeringsformen). Begränsningar får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar. Begränsningen får inte göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning (2 kap. 21 § regeringsformen). I finns regler som begränsar den kroppsliga integriteten och rörelsefriheten. 23 kap. I 24–28 kap. finns bestämmelser om användande av tvångsmedel under förundersökningen (jfr 23 kap. 16 § Att ett tvångsmedel kan tillgripas är ofta en förutsättning för att ett brott ska kunna utredas och lagföras. Reglerna om tvångsmedel är därför av stor betydelse för effektiviteten i samhällets brottsbekämpning. innebär all användning av tvångsmedel ett ingrepp i den Tvångsmedel måste därför användas restriktivt och omgärdas av starka rättssäkerhetsgarantier. används mot enskilda anses, mot bakgrund av de integritetsskyddande bestämmelserna i regeringsformen, främst fyra allmänna principer gälla: innebär att den offentliga makten utövas under Principen kommer till uttryck i 2 kap. 20 § regeringsformen och innebär att man inte får vidta sådana tvångsåtgärder som t.ex. kroppsligt ingrepp och husrannsakan utan att det finns ett uttryckligt stöd i lag. Ändamålsprincipen innebär att ett tvångsmedel bara får användas för de syften som anges i lagstiftningen. Det innebär att det för varje enskilt tvångsmedel ska anges för vilket eller vilka ändamål det får användas. Som exempel kan nämnas häktning som enligt huvudregeln bara får 2016/17:165 beslutas om det finns s.k. flyktfara, kollusionfara eller recidivfara. Behovsprincipen innebär att en tvångsåtgärd inte får vidtas, om det inte är nödvändigt med hänsyn till syftet med åtgärden. Om flera alternativa medel står till buds för att uppnå det eftersträvade målet ska det medel väljas som innebär minsta möjliga intrång i den enskildes frihet och rätt. Proportionalitetsprincipen innebär att ett tvångsmedel får tillgripas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse. Tvångsåtgärden ska alltså i fråga om art, styrka, räckvidd och varaktighet stå i rimlig proportion till vad som står att vinna med åtgärden. Proportionalitetsprincipen kommer till direkt uttryck i lagtexten rörande de olika tvångsmedlen i 24–28 kap. (se prop. 1988/89:124). framhåller i avgörandet NJA 1996 s. 577 att det, i fråga om bestämmelser om undantag från en grundlagsskyddad rättighet, finns särskild anledning till restriktivitet vid tolkningen av bestämmelserna. I doktrinen uttalas också att det inte är tillåtet att göra ingrepp i en grundlagsskyddad rättighet med stöd av en extensiv tolkning (se , Straffprocessuella tvångsmedel – när och hur får de användas? s. 21, med hänvisningar). Kroppsbesiktning i syfte att utreda brott Bestämmelser om kroppsbesiktning finns i 28 kap. 11 och 12 §§ . Den som skäligen kan misstänkas för ett brott som kan leda till fängelse får kroppsbesiktigas i syfte att söka efter föremål som kan tas i beslag eller i förvar eller annars utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredningen om brottet. Med kroppsbesiktning avses undersökning av människokroppens yttre och inre, t.ex. för att söka efter skador, samt provtagning från människokroppen och undersökning av proven. En kroppsbesiktning får inte utföras så att den undersökte riskerar framtida ohälsa eller skada. Beslut om kroppsbesiktning får fattas av undersökningsledaren, åklagaren eller rätten enligt 28 kap. 13 § första stycket jämförd med 4 § första stycket . I brådskande fall får ett beslut om kroppsbesiktning även beslutas av en polisman. Barn får inte kroppsbesiktigas med stöd av bestämmelserna i 28 kap. . För dem gäller särskilda regler i LUL. Enligt 36 a § LUL får den person kroppsbesiktigas som är skäligen misstänkt för att ha begått ett brott för vilket det inte är föreskrivet ett lindrigare straff än fängelse , eller för ett straffbelagt försök, en straffbelagd förberedelse eller en straffbelagd stämpling till ett sådant brott, om det är av synnerlig vikt för att klarlägga omständigheterna kring brottet. Kroppsbesiktning av någon som är får även göras om han eller hon är skäligen misstänkt för att olovligen ha brukat narkotika. En sådan kroppsbesiktning får ske om den kan antas vara nödvändig för att avgöra behovet av insatser för den unge (36 b § LUL). Ändrad praxis för kroppsbesiktning för att Som framgår ovan får kroppsbesiktning användas för att utreda omständigheter som kan vara av betydelse för utredningen om brottet. Denna möjlighet har i den praktiska tillämpningen ansetts ge stöd för att genomföra kroppsbesiktning i syfte att utreda den misstänktes ålder i de fall den är av betydelse för om påföljd får dömas ut eller av betydelse för påföljdsfrågan i övrigt. Denna tolkning av bestämmelsen har genom ett avgörande underkänts av som liksom underrätterna konstaterar att frågan om den misstänktes ålder inte är en omständighet av betydelse för brottet utan bara för påföljden (se Högsta domstolens beslut av i mål nr Ö 4753-16). I avgörandet anger att bestämmelserna i 28 kap. 11 och 12 §§ enligt ordalydelsen tar sikte på vad som kan vara av betydelse för utredningen om brottet. Närmast får detta enligt förstås så att omständigheterna ska kunna få betydelse som bevisning eller på annat sätt bidra till utredningen av gärningen eller vem som begått den. Det är också för att tillgodose detta ändamål som bestämmelserna har införts. Omständigheter som har betydelse för påföljden, som t.ex. den misstänktes ålder, omfattas däremot inte av ordalydelsen enligt . Att åklagaren har att utreda den misstänktes ålder i syfte att få underlag för beslut i åtalsfrågan kan inte föranleda en mer vidsträckt tolkning än vad legalitetsprincipen medger. regler om kroppsbesiktning för att utröna omständigheter som kan vara av betydelse för utredning om brottet utgör alltså inte enligt lagstöd för kroppsbesiktning som syftar till att ta reda på om den misstänkte är straffmyndig. Efter Högsta domstolens beslut saknas det lagstöd för att kroppsbesiktning får användas för att göra en åldersbedömning i brottmålsprocessen. 4.4Det ska vara möjligt med kroppsbesiktning för åldersbedömning i brottmålsprocessen Regeringens förslag: Kroppsbesiktning med stöd av i syfte att utreda ålder ska få göras på den som skäligen kan misstänkas för ett brott som kan leda till fängelse. En förutsättning ska vara att den misstänktes ålder har betydelse för om påföljd får dömas ut eller har betydelse för påföljdsfrågan i övrigt. Utkastets förslag stämmer överens med regeringens. Förvaltningsrätten i , Förvaltningsrätten i , Justitiekanslern, , , Polis- Säkerhetspolisen, Kriminalvården, , Rådgivningsbyrån för asylsökande och flyktingar och 2016/17:165 invändningar. ombudsmän () invänder inte mot att det införs en möjlighet att besluta om kroppsbesiktning i de fall där utredningen om den misstänktes ålder är otillräcklig och en medicinsk åldersutredning bedöms kunna bidra till ett underlag för bedömning av åldern. JO menar dock att det bör klargöras i vilken utsträckning tvångsmedel kan användas på någon vars ålder är osäker. Enligt JO bör lagstiftaren därför ta ett bredare grepp om frågan än vad som görs i det remitterade utkastet. önskar att gränsdragningen mot LUL görs tydligare under den fortsatta handläggningen av lagstiftningsärendet. anser att det saknas en analys av vilka konsekvenser det kan få för barn och unga att ingen särskild reglering föreslås för det fall när straffmyndighetsåldern är ifrågasatt. Förslaget innebär, enligt , en risk för att det skydd barn och unga åtnjuter genom LUL åsidosätts. kan inte tillstyrka förslaget. Enligt hovrätten uppfyller förslaget i dess nuvarande form inte de krav som måste ställas på tvångsmedelslagstiftning. avstyrker förslaget som innebär att kroppsbesiktning ska kunna ske med tvång men anser att frivilliga medicinska åldersbedömningar är viktiga för att kunna upprätthålla ett system för unga lagöverträdare där barn bedöms som barn och unga som unga. Med hänsyn till det osäkra läget i fråga om tillförlitligheten av åldersbedömningar förordar att man avvaktar resultatet av uppdrag att fördjupa kunskapen om magnetkameraundersökning som metod för medicinska åldersbedömningar av 18-årsgränsen innan det aktuella förslaget genomförs. Skälen för regeringens förslag Det finns ett behov av att kunna utreda misstänktas ålder