prop · H403139 · 2017-03-21 00:00:00 — Regeringens förslag: Utländska tjänstemän som getts polisiära befogenheter ska ha samma rätt att använda tjänstevapen och liknande utrustning som svenska polismän har enligt lag eller annan författning. Andra utländska tjänstemän ska få använda tjänstevapen och liknande utrustning endast i nödvärnssituationer. För att få användas ska utrust- ningen motsvara den som svenska polismän använder. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utred- ningen föreslår att samtliga utländska tjänstemän ska ha samma rätt att använda tjänstevapen och annan utrustning som svenska polismän har enligt lag eller annan författning. Utredningen föreslår inte att begräns- ningen till utrustning som motsvarar vad som används av svenska polis- män ska komma till uttryck i lagtext. Remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot förslaget. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: En redogörelse för svenska polismäns beväpning och regleringen av deras användning av skjutvapen finns i avsnitt 7.6. Enligt artikel 3.2 i Atlasrådsbeslutet får utländska tjänstemän, om det krävs, använda vapen vid operationer med särskilda insatsgrupper. Råds- beslutet innehåller inte några andra bestämmelser om vapen. I likhet med utländska tjänstemän som deltar i samarbete enligt Prüm- rådsbeslutet bör utländska tjänstemän som deltar i samarbete enligt Atlasrådsbeslutet inte få medföra eller använda tjänstevapen eller lik- nande utrustning som inte motsvarar vad svensk polis använder. Kravet på att utrustningen ska motsvara vad svensk polis använder bör framgå av lag. Vilken utrustning som på grund av kravet inte ska få medföras till kan dock regleras på lägre författningsnivå. Som anges i avsnitt 7.7 är frågan om vapenanvändning nära kopplad till frågan om befogenheter. Enligt regeringens förslag ska utländska tjänstemän som deltar i operationer enligt Atlasrådsbeslutet och har polisiära befogenheter i sina hemstater kunna ges befogenheter enligt polislagen och . Tjänstemän som getts sådana befogen- heter bör, för att kunna utöva sina befogenheter, ha samma rätt att an- vända tjänstevapen och liknande utrustning som svenska polismän. Andra utländska tjänstemän bör dock få använda tjänstevapen och lik- nande utrustning endast i nödvärnssituationer. Gemensamma frågor vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlas- Regeringens förslag: När utländska tjänstemän som deltar i sam- arbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet utövar befogen- heter ska de vara skyldiga att följa svensk rätt och instruktioner som meddelas av den behöriga svenska myndigheten. alltid kunna styrka sin behörighet och identitet. Det ska klargöras att utländska tjänstemäns skyldighet att följa in- struktioner när de utövar befogenheter enligt lagen om internationellt polisiärt samarbete avser instruktioner som meddelas av Polismyndig- heten eller Säkerhetspolisen. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. ningen föreslår inget förtydligande av skyldigheten att följa instruktioner från behöriga svenska myndigheter. Remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot förslaget. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. memorian föreslår inget förtydligande av skyldigheten att följa instruk- tioner från behöriga svenska myndigheter. Remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: När utländska tjänstemän utövar be- fogenheter enligt lagen om internationellt polisiärt samarbete ska de enligt 11 § samma lag följa svensk rätt samt instruktioner som meddelas av den behöriga svenska myndigheten. Tjänstemännen ska enligt samma paragraf alltid kunna styrka sin behörighet och identitet. ansetts nödvändigt att ange att tjänstemännen är skyldiga att följa svensk rätt även när de inte utför uppgifter enligt lagen om internationellt poli- siärt samarbete, liksom under vistelsen i i övrigt (prop. 1999/2000:64 s. 171). Enligt artiklarna 17.2 och 17.3 i Prümrådsbeslutet ska utländska tjänstemän lyda under värdstatens lagstiftning och iaktta anvisningar från värdstatens behöriga myndighet. Artikel 3.3 i Atlasrådsbeslutet har mot- När utländska tjänstemän som deltar i samarbete enligt Prüm- rådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet utövar befogenheter bör de med hänsyn till regleringen i rådsbesluten vara skyldiga att följa svensk rätt och instruktioner som meddelas av den behöriga svenska myndigheten. Även om det inte följer av rådsbesluten bör tjänstemännen också, för att det ska vara möjligt att kontrollera deras behörighet att agera på svenskt territorium, alltid kunna styrka sin behörighet och identitet. bestämmelse som finns i 11 § lagen om internationellt polisiärt samarbete bör alltså utvidgas till att gälla även vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet. De befogenheter som utländska tjänstemän kan utöva enligt den nuva- rande lagen om internationellt polisiärt samarbete är befogenheter 2016/17:139 gränsöverskridande förföljande inom ramen för och befogenheter vid polisiärt samarbete i . Det är bara som kan meddela instruktioner för hur sådana befo- genheter ska utövas (jämför prop. 2013/14:110 s. 612). När det gäller samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet kommer dock även Säkerhetspolisen att kunna meddela instruktioner för hur befogen- heter ska utövas. Det är alltså två myndigheter som kommer att kunna meddela in- struktioner för hur utländska tjänstemän ska utöva befogenheter enligt den nya lagen om internationellt samarbete. Regeringen har tidigare gjort ställningstagandet att begreppet behörig myndighet bara bör användas i bestämmelser där det är fråga om fler än två myndigheter (se prop. 2013/14:110 s. 411). I den nya lagen om internationellt polisiärt sam- arbete bör det därför uttryckligen anges att utländska tjänstemäns skyl- dighet att följa instruktioner från behöriga svenska myndigheter avser instruktioner som meddelas av eller Säkerhetspolisen. Straffrättsligt skydd och ansvar Regeringens förslag: regler om tjänstemäns särskilda straffrättsliga skydd och ansvar ska vara tillämpliga på utländska tjänstemän som deltar i samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlas- förbud mot olaga diskriminering ska vara tillämpligt på alla utländska tjänstemän som tjänstgör i enligt lagen om internationellt polisiärt samarbete. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår en särskild bestämmelse om att stadgandet om försök eller förberedelse till våld eller hot mot tjän- ska tillämpas beträffande gärningar som riktar sig mot utländska Utredningen bedömer vidare att förbudet mot olaga diskrimi- nering inte bör gälla för tjänstemännen. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot förslaget och bedömningen. mannen ifrågasätter bedömningen när det gäller förbudet mot olaga Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Tjänstemän har ett särskilt straff- rättsligt skydd enligt bestämmelserna om våld eller hot mot tjänsteman, förgripelse mot tjänsteman och våldsamt motstånd samt ett särskilt straff- rättsligt ansvar enligt bestämmelsen om tjänstefel (17 kap. 1, 2 och 4 §§ samt 20 kap. 1 § ). Skyddet gäller bara i och ansvaret bara vid svensk myndighetsutövning. Tjänstemän omfattas vidare av be- stämmelserna om tagande av muta, olaga diskriminering och brott mot tystnadsplikt (10 kap. 5 a §, 16 kap. 9 § och 20 kap. 3 § ). Enligt 12 § lagen om internationellt polisiärt samarbete ska utländska tjänstemän som utövar myndighet i enligt samma lag vara skyd- dade enligt 17 kap. 1, 2 och 4 §§ och ansvariga enligt 20 kap. 1 § brotts- balken på motsvarande sätt som om det varit fråga om svensk myndig- hetsutövning. Tjänstemännen är ansvariga för tagande av muta och brott mot tystnadsplikt utan särskild hänvisning men omfattas inte av bestäm- melsen om olaga diskriminering. Enligt artikel 22 i Prümrådsbeslutet och artikel 4 i Atlasrådsbeslutet ska utländska tjänstemän vara likställda med svenska tjänstemän om de utsätts för eller begår brott. Utländska tjänstemän som deltar i samarbete enligt rådsbesluten bör därför omfattas av regler om tjänstemäns särskilda straffrättsliga skydd och ansvar. Den bestämmelse som finns i 12 § lagen om internationellt polisiärt samarbete bör alltså utvidgas till att gälla även vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet. Som promemorian konstaterar behövs ingen särskild bestämmelse om att stadgandet i 17 kap. 16 § om försök eller förberedelse till brott ska tillämpas beträffande gärningar som riktar sig mot utländska tjänstemän. Utländska tjänstemän som tjänstgör i enligt lagen om inter- nationellt polisiärt samarbete omfattas inte av bestämmelsen i 16 kap. 9 § om olaga diskriminering. Enligt bestämmelsen gör sig den som är anställd i allmän tjänst skyldig till olaga diskriminering om han eller hon diskriminerar en person på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse genom att inte gå personen till handa på de villkor som han eller hon tillämpar i förhållande till andra. För att bestämmelsen ska vara tillämplig krävs att gärningsmannen går enskilda till handa på ett sätt som är jämförligt med vad som sker i när- ingsverksamhet (se prop. 1970:87 s. 130 och prop. 1985/86:98 s. 316). Enligt förarbetena till lagen om internationellt polisiärt samarbete var det inte motiverat att göra bestämmelsen tillämplig på utländska tjänstemän, eftersom tjänstemännen när de utför uppgifter enligt lagen inte kan anses ha att tillhandagå personer ur allmänheten på det sätt som avses i 16 kap. 9 § (se prop. 1999/2000:64 s. 113). Utländska tjänstemän kan utföra betydligt mer omfattande arbetsupp- gifter vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet än enligt den nuvarande lagen om internationellt polisiärt samarbete. Gemensamma insatser enligt Prümrådsbeslutet kan bl.a. avse hjälp på gator och polisstationer till turister (se om gränsöverskridande insatser, 10505/4/09 REV 4 ENFOPOL 157 ENFOCUSTOM 55 CRIM- ORG 90 COMIX 465, s. 26). Vid utförandet av sådana arbetsuppgifter kan utländska tjänstemän enligt regeringens bedömning befinna sig i situationer där de går enskilda till handa på det sätt som avses i 16 kap. 9 § . Mot denna bakgrund, och då utländska tjänstemän ska jämställas med svenska tjänstemän i straffrättsligt hänseende, bör be- stämmelsen om olaga diskriminering göras tillämplig på tjänstemännen. Med hänsyn till intresset av en enhetlig reglering som är lätt att tillämpa, bör bestämmelsen göras tillämplig även på utländska tjänstemän som ut- för arbetsuppgifter enligt andra samarbetsformer i lagen om inter- nationellt polisiärt samarbete. Regeringens bedömning: Det behövs inte några särskilda bestäm- melser om straffrättslig jurisdiktion. Utredningen behandlar inte frågan. Remissinstanserna: konstaterar att utredningen inte belyser hur lagföringen av utländska tjänstemän ska gå till. Myndig- heten anser att utgångspunkten bör vara att lagföringen ska ske i och menar att man måste lösa t.ex. frågan hur vittnesbevisning ska tas upp. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot bedömningen. efterlyser ett resonemang om vilka överväganden som bör göras vid bedömningen av om lagföring ska ske i och av om åtalsförordnande ska meddelas. Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelser om svensk straff- rättslig jurisdiktion finns bl.a. i 2 kap. . När det gäller brott som begåtts i ska lagföring ske vid svensk domstol (2 kap. 1 § ). Domsrätten kan dock begränsas av allmänt erkända folk- rättsliga grundsatser eller av överenskommelser med främmande makt (2 kap. 7 § ). I praktiken kan domsrätten också begränsas av att åtal i vissa fall bara får väckas efter förordnande av regeringen eller den regeringen bestämt. Krav på åtalsförordnande ska ses mot bakgrund av den obligatoriska åtalsplikten och av att det i vissa situationer kan finnas skäl att låta bli att utöva svensk domsrätt. Frågan om åtalsförordnande avgörs genom en lämplighetsprövning i det enskilda fallet. Någon reglering som styr vilka omständigheter som ska beaktas vid prövningen finns inte. För brott som begåtts i gäller ett krav på åtalsförordnande enligt bl.a. 2 kap. 7 a § . Enligt bestämmelsen krävs åtalsför- ordnande från regeringen för brott som en utlänning begått i utövningen av tjänst eller uppdrag som innefattat allmän ställning hos annan stat eller mellanfolklig organisation. Regeln ska omfatta fall där en utlänning har begått brott i en funktion som är av officiell karaktär och typiskt sett ett uttryck för statlig maktutövning, och brottet ska ha begåtts som ett led i själva utövningen av tjänsten (se prop. 1984/85:156 s. 11 ff.). Kravet på åtalsförordnande gäller inte om gärningsmannen genom vilseledande uppgifter, förklädnad eller på något annat sätt har försökt dölja i vilken egenskap han har handlat. Frågan om åtalsförordnande berördes inte vid införandet av lagen om internationellt polisiärt samarbete. En utländsk tjänsteman som tjänstgör i enligt lagen utövar dock tjänst som innefattar allmän ställning hos en annan stat. För brott som tjänstemannen begått i utövningen av tjänsten krävs därför enligt 2 kap. 7 a § som huvudregel åtalsförordnande från regeringen. Som utgångspunkt bör frågan om åtalsförordnande regleras på ett en- hetligt sätt för utländska tjänstemän som tjänstgör i enligt lagen om internationellt polisiärt samarbete. Straffrättsliga förfaranden mot utländska tjänstemän som deltar i samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet kan aktualisera frågor av utrikespolitisk art. Regeringen anser därför att det bör krävas åtalsförorordnande för att åtal ska få Prop. 2016/17:139 väckas även för brott som utländska tjänstemän som deltar i samarbete enligt rådsbesluten begått i utövningen av tjänsten. Eftersom tjänste- männen träffas av 2 kap. 7 a § i dess nuvarande lydelse krävs inte några författningsändringar för att detta ska uppnås. Eftersom andra stater kan göra anspråk på jurisdiktion över sina tjänstemäns gärningar i kan det uppkomma situationer med kom- petenskonflikter. En reglering av betydelse för sådana situationer finns i rådets rambeslut /948/RIF av om förebygg- ande och lösning av tvister om utövande av jurisdiktion i straffrättsliga förfaranden. Regleringen, som har genomförts i svensk rätt genom för- ordningen (2014:1553) om förebyggande och lösning av tvister om ut- övande av jurisdiktion i straffrättsliga förfaranden inom Europeiska uni- onen, innebär bl.a. att medlemsstaterna är skyldiga att samråda med var- andra om förutsättningarna för att samordna parallella förfaranden. Vid ett sådant samråd är det naturligtvis av betydelse var ett brott begåtts. Även andra omständigheter, t.ex. förutsättningarna för lagföring här res- pektive i hemstaten, måste dock beaktas. Regeringens prövning av om åtalsförordnande ska meddelas får liksom annars avgöras efter en lämplighetsbedömning i det enskilda fallet. För- utom utrikespolitiska skäl kan det vara av betydelse t.ex. vilka förutsätt- ningar som finns för lagföring i och om det pågår ett straffrätts- ligt förfarande i hemstaten. Bortsett från kravet på åtalsförordnande bör inga avvikande regler gälla i fråga om förfarandet vid utövande av svensk domsrätt. Vid behov får t.ex. befintliga regler om internationell rättslig hjälp användas. Regeringens förslag: Den svenska staten ska ersätta skador som ut- ländska tjänstemän orsakar vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Skadorna ska ersättas som om de vållas av en Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot förslaget. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt den grundläggande regeln om det allmännas skadeståndsansvar i 3 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207) ska staten ersätta skada som vållas genom fel eller försum- melse vid myndighetsutövning i verksamhet för vars fullgörande staten Det s.k. principalansvaret enligt 3 kap. 1 § skadeståndslagen innebär vidare att staten under vissa förutsättningar är ersättningsskyldig för skada som vållas i tjänsten av en statlig arbetstagare. regleringen i skadeståndslagen kompletteras på vissa områden med sär- Om utländska tjänstemän utför uppgifter enligt lagen om internationellt polisiärt samarbete gäller enligt 13 § samma lag att den svenska staten ska ersätta skador som uppkommer i samband med förföljandet, över- 2016/17:139 vakningen eller ingripandet i övrigt och för vilken den utländska myn- digheten eller tjänstemannen skulle ha varit skadeståndsskyldig om svensk lag varit tillämplig på dem. Den svenska staten ska dock inte ersätta skada som uppkommer hos den utländska myndigheten eller tjänstemannen. Av artikel 21 i Prümrådsbeslutet och artikel 4 i Atlasrådsbeslutet följer att den svenska staten ska ersätta skador som utländska tjänstemän orsa- kar under samarbete enligt rådsbesluten här. Under vissa förutsättningar kan det finnas en rätt att återkräva ett utbetalt belopp från tjänstemännens hemstat. Med hänsyn till regleringen i Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet bör den svenska staten ersätta skador som uppkommer vid samarbete enligt rådsbesluten och för vilka den utländska myndigheten eller tjänste- mannen skulle ha varit skadeståndsskyldig om svensk lag varit tillämplig på dem. På samma sätt som vid annat samarbete bör ersättningsskyldig- heten inte gälla skador som uppkommer hos den utländska myndigheten eller tjänstemannen. Den bestämmelse som finns i 13 § lagen om internationellt polisiärt samarbete bör alltså utvidgas till att gälla även vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet. Regeringens bedömning: Det bör inte införas några bestämmelser om tillsyn över utländska tjänstemän som deltar i samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot bedömningen. skulle framstå som märkligt för enskilda att inte kunna vända sig till ombudsmän () eller Justitiekanslern () samt att rådet inte är övertygat om att en annan ordning skulle strida mot Prümråds- avstyrker bedömningen och fram- håller att krav på rättssäkerhet och kvalitet inte får förändras av att upp- gifter utförs av utländska tjänstemän. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot bedömningen. rådet nu nöjer sig med att JO och JK kan granska och yttra sig över in- satser som genomförs med hjälp av utländska tjänstemän. katsamfund anser fortfarande att det är tveksamt om rättssäkerhetsgaran- tier är uppfyllda. avstyrker bedömningen och anför att det finns goda skäl att behålla möj- ligheten till tillsyn. Skälen för regeringens bedömning: Tjänstemän står under tillsyn av JO och JK. JO har till huvuduppgift att ta tillvara enskildas intresse av en lagenlig och korrekt behandling från myndigheternas sida. JO har tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författ- ningar samt i övrigt fullgör sina skyldigheter, får uttala sig om huruvida en åtgärd av en myndighet eller en befattningshavare strider mot lag eller annan författning eller annars är felaktig eller olämplig, får som särskild åklagare väcka åtal mot en befattningshavare som genom att åsidosätta vad som åligger honom eller henne i tjänsten eller uppdraget har begått någon annan brottslig gärning än tryckfrihetsbrott eller yttrandefrihets- brott samt har en partsliknande roll vid arbetsrättsliga ingripanden (1 § andra stycket, 6 § och 7 § lagen [1986:765] med instruktion för Riks- dagens ombudsmän). JK har bl.a. till uppgift att upptäcka systematiska fel i den offentliga verksamheten. JK har i likhet med JO tillsyn över att de som utövar offentlig verksamhet efterlever lagar och andra författningar samt i övrigt fullgör sina skyldigheter (1 § lagen [1975:1339] om justitiekanslerns till- syn). Tillsynen motsvarar i huvudsak den som JO utövar. Utländska tjänstemän som tjänstgör i enligt lagen om inter- nationellt polisiärt samarbete står inte under tillsyn av JO eller JK utan av myndigheterna i sina hemländer (se prop. 1999/2000:64 s. 113). Enligt artikel 23 i Prümrådsbeslutet, som saknar motsvarighet i Atlas- rådsbeslutet, ska tjänstemän som verkar på en annan stats territorium i tjänsterättsligt hänseende, särskilt vad gäller disciplinära bestämmelser, omfattas av lagstiftningen i sin hemstat. En ordning där utländska tjänstemän ställdes under JO:s och JK:s till- syn skulle vara svår att förena med artikel 23 i Prümrådsbeslutet. Den skulle också avvika från vad som gäller när utländska tjänstemän tjänstgör i enligt lagen om internationellt polisiärt samarbete. Regeringen – som särskilt noterar att varken JO eller JK invänder mot bedömningen – anser därför att utländska tjänstemän som deltar i samar- bete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet inte bör stå under tillsyn av JO eller JK. Den föreslagna ordningen innebär inte att enskilda kommer att sakna möjlighet att vända sig till svenska tillsynsmyndigheter eller, som Juri- diska fakultetsnämnden vid anser, att möjligheten att utreda om eventuella fel har begåtts kommer att gå förlorad. Eftersom insatser enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet ska stå under ledning av eller Säkerhetspolisen omfattas insatserna av tillsynen, vilket ger JO och JK möjlighet att, inom ramen för en granskning, utreda och bedöma även utländska tjänstemäns agerande. En sådan granskning kan resultera i kritik mot den svenska myndigheten eller ett svenskt befäl. För att möjliggöra ett disciplinförfarande i samarbetsstaten framstår det också som naturligt att eller Säkerhetspolisen, när det finns skäl för det, kommunicerar resultatet av en granskning till den utländska myndighet med vilken samarbete har skett. Sammantaget anser regeringen att de nya samarbetsformerna får anses omgärdade av tillräckliga rättssäkerhetsgarantier även om utländska tjänstemän inte ställs direkt under JO:s och JK:s tillsyn. 2016/17:139 9.6 Regeringens bedömning: Det behövs inte några författnings- ändringar för att utländska tjänstemän som deltar i samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet ska omfattas av sina hem- staters lagstiftning när det gäller avtalsförhållandet mellan arbets- givare och arbetstagare. Det bör inte införas några särskilda bestämmelser om arbetsmiljö. Utredningens förslag och bedömning skiljer sig delvis från reger- ingens bedömning. Utredningen föreslår en bestämmelse om att arbets- miljölagen (1977:1160) gäller för utländska tjänstemän som utför arbete i med stöd av lagen om internationellt polisiärt samarbete och en bestämmelse om arbetsmiljöansvar för den svenska polisen när det gäller utländska tjänstemän som deltar i samarbete enligt Prümrådsbeslutet och Atlasrådsbeslutet. Remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot förslaget och bedömningen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller invänder inte mot bedömningen. förespråkar utredningens förslag i arbetsmiljöfrågan. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 23 i Prüm- rådsbeslutet, som saknar motsvarighet i Atlasrådsbeslutet, ska tjänstemän som verkar på en annan stats territorium i tjänsterättsligt hänseende, särskilt vad gäller disciplinära bestämmelser, omfattas av lagstiftningen i sin hemstat. Artikeln får anses avse regleringen av avtalsförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare.