prop · H403115 · 2017-03-14 00:00:00 — EU och dess medlemsstater har samordnat sitt agerande för att förmå dessa stater att bli kvar i ICC-samarbetet och förebygga att fler statsparter tar initiativ för att frånträda stadgan. EU uppmanade tillsammans med samtliga statsparter vid det årliga statspartsmötet , och att ompröva sina beslut. Den höga representanten gjorde flera uttalanden till stöd för ICC, bland annat vid fall av icke-samarbete med domstolen. EU verkade även för att de lagändringar som krävs för att leva upp till stadgans bestämmelser genomförs i statsparternas nationella lagstiftning. Stöd har också getts till enskilda organisationer som på olika sätt främjar universell anslutning till domstolens stadga och ICC:s arbete. 13.7Respekten för mänskliga rättigheter i världen EU har ett starkt engagemang för de mänskliga rättigheterna (MR) och är en global aktör på området. EU:s arbete baseras på det strategiska ramverket för mänskliga rättigheter och demokrati som antogs 2012 samt en handlingsplan för genomförande av ramverket för perioden – 2019. Genomförandet av handlingsplanen följs upp i EU:s årliga rapport för mänskliga rättigheter. Utöver det strategiska ramverket har drygt 150 landstrategier utarbetats med prioriteringar inom området mänskliga rättigheter för varje land. Arbetet med att genomföra dessa pågår. EU:s arbete för mänskliga rättigheter inbegriper kampen mot dödsstraff och tortyr, liksom skyddet av religions- och övertygelsefrihet. Det inbegriper också arbetet mot diskriminering av hbtq-personer och våld mot kvinnor, liksom skyddet av människorättsförsvarare. Det handlar även om barnets rättigheter och barn i väpnade konflikter liksom respekten för den internationella humanitära rätten. EU har även lyft fram flera individuella fall där människorättsförsvarares mänskliga rättigheter kränkts bl.a. genom uttalanden om , , och . EU har också systematiskt uppmärksammat den globala trenden med ökade hinder för civilsamhällets möjligheter att verka. EU prioriterar att stärka arbetet för mänskliga rättigheter inom ramen för FN. Rådet antog en strategi för EU:s agerande i FN:s forum för mänskliga rättigheter – generalförsamlingens tredje utskott och för mänskliga rättigheter. EU har lagt fram ett antal resolutioner i dessa forum, bland annat om religions- och övertygelsefrihet och arbetat för antagande av resolutioner om exempelvis barnets rättigheter. Enskilda EU-medlemsstater har också lagt fram nationella initiativ som fått brett stöd från EU, exempelvis den svenska resolutionen i för mänskliga rättigheter som förlängde mandatet för specialrapportören för med . EU har även stöttat antagandet i för mänskliga rättigheter av en resolution om skydd mot våld 2016/17:115 och diskriminering på grund av sexuell läggning och könsidentitet (SOGI) samt tillsättandet av en oberoende expert inom området. EU:s särskilda representant () för mänskliga rättigheter har deltagit i MR-relaterade aktiviteter och lett MR-dialoger. har stöttat EUSR:s arbete genom att ställa en rådgivare till förfogande till EUSR:s stab. EU för regelbundet dialoger om mänskliga rättigheter med över 40 organisationer och stater. hölls MR-dialoger med bland annat , , och . EUSR initierade även att EU särskilt skulle fokusera på att sprida information om sitt MR-arbete. bidrog genom att anordna ett seminarium om yttrandefrihet. EU har följt upp den strategi mot spridning av massförstörelsevapen som rådet antog 2003. Inom ramen för denna strategi antas regelbundet rådsbeslut till stöd för de olika internationella konventionerna på området. Uppföljning sker även genom en ickespridningsklausul i samarbetsavtal mellan EU och tredjeland. Vidare fortsatte genomförandet av den handlingsplan om icke-spridning som EU antog 2008. EU deltog vid den årliga sessionen i FN:s generalförsamlings första utskott. Fem gemensamma anföranden hölls, dock inget tematiskt anförande om kärnvapen. Det senare återspeglar den interna motsättningen inom unionen i synen på kärnvapennedrustning. EU har fördömt fortsatta utveckling av kärn- och missilteknik i strid med FN:s säkerhetsrådsresolutioner, och medlemsstaterna har gemensamt genomfört de av FN beslutade sanktionerna mot . EU har vid ett flertal tillfällen uttryckt oro för den fortsatta användningen av kemiska vapen i . Den syriska regimen har uppmanats att samarbeta till fullo med Organisationen för förbud mot kemiska vapen (OPCW) i dess arbete med att verifiera rapporter och utreda påstådd användning av kemiska vapen. EU har även uttryckt starkt stöd för 2235 (2015) om upprättandet av en gemensam FN/OPCW- undersökningsmekanism för att utreda skuldfrågan när det gäller attacker med kemiska vapen i . EU stödde beslutet i i om att fördöma syriska krigsmaktens och Isil/Daeshs användning av kemiska vapen och bad OPCW att genomföra inspektioner på platser som utpekats i undersökningsmekanismens Den åttonde översynskonferensen för konventionen mot biologiska vapen genomfördes, där medlemsstaternas arbete vägleddes av en Därutöver genomförde EEAS ett antal regionala konferenser om B-vapenkonventionen som bidrog till ett ökat antal EU har varit engagerat i att stärka skyddskapacitet för kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära hot och risker för närområdet. deltog i G7:s icke-spridningsarbete under japansk ledning och det globala partnerskapet mot spridning av material och teknologi för Skr. 2016/17:115 massförstörelsevapen till terrorister. EU var även representerat vid ett högnivåmöte i inom initiativet för en global hälsosäkerhetsagenda (GHSA), som syftar till att minska hot från utbrott av smittsamma sjukdomar. Genomförandet av och handlingsplan för bekämpning av illegal spridning av små och lätta vapen (SALW) som antogs av 2005 fortsatte . EU gav även stöd till genomförandet av det sjätte biannuella mötet för stater inom ramen för FN:s handlingsprogram för små och lätta vapen. fortsatte att verka aktivt för att EU:s samarbetsavtal med tredjeland ska inkludera ansträngningar för motverkande av olaglig spridning av små och lätta vapen samt i lämpliga fall även stöd till . Inför årets översynskonferens inom 1980 års vapenkonvention om särskilt inhumana vapen, som var den femte i ordningen, antogs rådsslutsatser som vägledning. Kommissionen publicerade sitt meddelande om en europeisk rymdstrategi (se faktapromemoria 2016/17:FPM31). Strategin syftar till att ange en strategisk riktning och mål för EU på rymdområdet. Strategin tar bland annat upp problematiken med rymdskrot och de ibland dubbla användningsområdena för civil och militär rymdverksamhet. Under EEAS ledning har medlemsstater fortsatt att utbyta information om tillämpningen av den gemensamma ståndpunkten om export av militär teknik och krigsmateriel (2008/944/GUSP) och synen på enskilda mottagarländer. antog rådet en uppdaterad förteckning av EU:s gemensamma militära lista som återspeglar ändringar som överenskommits inom Wassenaar-arrangemanget. Dialogmöten har hållits med , tredjeländer samt enskilda organisationer. Ett nytt program har antagits för att stärka exportkontrollen i EU:s grannländer. EU och dess medlemsstater har aktivt stött som trädde i kraft , inklusive med stöd till genomförandet i tredjeland. Ett nytt flerårigt program förbereds för beslut tidigt . EU bidrog också till vapenhandelsfördragets andra statspartskonferens i . Produkter med dubbla användningsområden (PDA) Medlemsstaterna fortsatte att stärka regelverk och samarbetsformer för att genomföra FN:s säkerhetsrådsresolutioner om 2016/17:115 exportkontrollregimerna Australiengruppen, , , Missilteknologikontrollregimen och Wassenaararrangemanget. Dessa regimer reglerar produkter med dubbla användningsområden inom de nukleära, biologiska, kemiska och konventionella områdena. presenterade kommissionen ett förslag till ändringar i förordningen om produkter med dubbla användningsområden (se faktapromemoria 2016/17:FPM22). Kommissionen antog även en uppdaterad förteckning över produkter och teknik som omfattas av exportkontroll, baserad på de ändringar som beslutats i exportkontrollregimerna. EU använder sanktioner, s.k. restriktiva åtgärder, som ett utrikespolitiskt instrument för att påverka regimer i vissa länder. har EU genomfört FN-sanktioner, infört nya självständiga sanktioner eller förstärkt, förlängt, suspenderat eller på annat sätt ändrat befintliga sanktioner när det gäller ett stort antal ländersituationer. EU har upphävt sanktionsregimerna mot samt efter att så beslutats i FN. Därtill har EU även fattat beslut om sanktioner mot personer och enheter som saknar särskild koppling till ett bestämt land eller en bestämd region. Detta gäller dels personer och enheter som har samröre med al-Qaida-nätverket, dels sanktioner mot andra som är inblandade i terroristhandlingar, exempelvis Daesh. har fortsatt att vara drivande i frågan om rättssäkerhet och trovärdighet i EU:s sanktioner. EU arbetar mot terrorism, internt inom unionen och externt, med utgångspunkt i EU:s övergripande strategi mot terrorism och mot terrorism. EU:s interna arbete mot terrorism redogörs det för i skrivelsens del 5 Rättsliga och inrikes frågor. Radikaliseringsfrågor tas framför allt upp i del 11 Utbildning, kultur, ungdom och idrott. De europeiska stats- och regeringscheferna antog 2015 rådsslutsatser för att stärka antiterroristsamarbetet med tredjeland och insatserna kring utländska stridande. Rådsslutsatserna har bland annat följts upp från ett människorättsperspektiv och den halvårsvisa uppföljningen av rådsslutsatserna visar på framgång i genomförandet av EU:s externa säkerhetsarbete. Att allt antiterroristarbete måste bedrivas med full respekt för de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen har betonats. har EU:s samarbete mot terrorism intensifierats. Samarbetet med länder i och () prioriteras särskilt och arbete pågår med att ta fram ett ramverk för informationsbyte, ömsesidig rättshjälp och utlämningsavtal med länderna Enligt den nya europeiska grannskapspolitiken ges stabilitets- Skr. 2016/17:115 och säkerhetsaspekter ökad tyngd i dialogen med länderna där också tekniskt bistånd och kapacitetshöjande åtgärder tas upp. EU:s delegationer i regionen har förstärkts med sekonderade säkerhetsexperter och har 13 sådana utsetts i och . Utvecklingen i och har särskilt uppmärksammats liksom antalet återvändare. Arbetet med att genomföra EU:s och gemensamma handlingsplan för bekämpning av terrorism pågår. Vid uppdateringen av lades särskild vikt på antiterrorismfrågorna, bland annat de sekonderade säkerhetsexperterna i och . I har och uppmärksammats med särskilda insatser. är även ett prioriterat område för EU. EU har alltmer betonat vikten av förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism. Kommissionens spetsprogram för detta är det s.k. som samlar tusentals aktörer i medlemsstaterna inom flera discipliner för att utbyta erfarenheter om det förebyggande arbetet mot radikalisering och extremism. Svenska aktörer har tagit aktiv del i detta nätverk. På finansieringssidan presenterade kommissionen en handlingsplan för att bekämpa finansiering av terrorism, och presenterades ett förslag till ändringar i det fjärde penningtvättsdirektivet som är den administrativa lagstiftningen på området (se faktapromemoria 2017/16:FPM 53 och 2015/16:FPM117). fortsatte uppföljningsarbetet med . Flera viktiga EU-processer pågår, bland annat genomförandet av direktivet för nät- och informationssäkerhet, säkerhetssamarbete för att bland annat stärka EU-institutionernas nät- och informationssäkerhet och samarbete för att bekämpa it-brottslighet och terrorism. En vägledning har tagits fram baserad på Budapestkonventionen om cyberkriminalitet för att möjliggöra för rättsväsendet att få kundinformation från molntjänsteleverantörer. Rådsslutsatser har antagits som handlar om att stärka system för cyberresiliens och att främja en konkurrenskraftig och innovativ cybersäkerhetsindustri. EU har inom ramen för sitt strategidokument för europeisk cyberdiplomati planerat för och genomfört strategiska cyberdialoger med , , , , och . Fokus för dialogerna har bland annat varit internets styrning, utvecklandet av förtroendeskapande åtgärder och samarbete när det gäller cyberkriminalitet. har ett ramverk för cyberförsvarspolicy förhandlats med syfte att förstärka cyberförsvarsaspekterna inom GSFP. Vidare undertecknade EU och Nato en gemensam deklaration som fastslår 2016/17:115 att de ska öka koordineringen när det gäller cybersäkerhet i missioner samt i övnings- och utbildningsverksamhet. EU:s medlemsstater arbetar med att stärka informations- och erfarenhetsutbytet för att utarbeta god praxis och smidiga samarbetsformer i det dagliga konsulära arbetet. Löpande informationsutbyte har ägt rum om reseråd samt om strandsatta EU-medborgare och befintliga transportmöjligheter ut ur länder som drabbats av kriser, bl.a. i samband med det försämrade säkerhetsläget i Sydsudan. Medlemsstaterna har inlett arbetet med att anpassa nationell lagstiftning enligt direktivet om konsulärt skydd för EU-medborgare utomlands (se faktapromemoria 2011/12:FPM86). Syftet med direktivet är att förtydliga formerna för hur rätten till konsulärt stöd för orepresenterade EU-medborgare i tredjeland ska tillgodoses. Medlemsstaterna ska till införliva direktivet i nationell lagstiftning. Svenskt stöd via civilskyddsmekanismen inom EU Regeringen har beviljat Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) för insatser i efter att landet har begärt hjälp via EU:s civilskyddsmekanism. Via MSB har bidragit med bl.a. 150 tält och 12 prefabricerade hus samt expertstöd. Husen har monterats i ett flyktingläger för ca 3 000 personer i Skaramagas, . MSB har även skickat experter för () som har bidragit i arbetet att ta fram standardiserade riktlinjer för hur flyktingläger ska skötas. 14 Den gemensamma handelspolitiken EU:s handelspolitik fokuserar på EU:s gemensamma agerande i skapandet av globala och regionala regler för import och export i () och i bilaterala och regionala frihandelsavtal. är en stark förespråkare för fri och rättvis handel, ökad öppenhet och mot protektionism. Miljön, löntagarnas intressen och människors hälsa ska värnas i handelspolitiken. EU:s externa handel bidrar till EU:s tillväxt och sysselsättning och är en central del av EU:s roll som global aktör. Regionala och bilaterala frihandelsavtal EU förhandlar en rad bilaterala och regionala frihandelsavtal med länder och regioner som komplement till de multilaterala förhandlingarna i WTO. Förhandlingarna om ett transatlantiskt frihandels- och investeringsavtal (TTIP) mellan och har varit intensiva och substansorienterade. Bytet av administration i har gett upphov till en naturlig paus i förhandlingarna. mellan EU, dess medlemsstater och undertecknades vid toppmötet mellan och i . Avtalet kommer att tillämpas provisoriskt i avvaktan på att samtliga medlemsstater ratificerar CETA. EU och förhandlar ett frihandelsavtal. Framsteg har gjorts med möjligt avslut . har EU påbörjat förhandlingar med och . Förhandlingarna om ett associeringsavtal EU–inleddes men har i omgångar lagts på is. En omstart i dessa förhandlingar ägde rum i . EU har ett frihandelsavtal med . hölls den första förhandlingsrundan mellan och i syfte att fördjupa det nuvarande avtalet. undertecknade EU, dess medlemsstater samt , och det avtal som ansluter till det befintliga frihandelsavtalet mellan EU, och . Diskussioner pågår för att förbättra existerande handelsrelationer mellan EU och grannländerna inom Östliga partnerskapet och Södra grannskapet. Förhandlingar om djupgående frihandelsavtal (DCFTA), som en del av breda associeringsavtal, inleds när respektive land är redo. FTA-förhandlingar med inleddes . Första fullständiga förhandlingsrundan ägde rum . Förhandlingarna med avslutades . Avtalet undertecknades och tillämpas provisoriskt . 14.2EU:s arbete med ansvarsfullt företagande Rådet för utrikesfrågor antog rådsslutsatser om hållbarhet i de globala värdekedjorna. I slutsatserna finns en tydlig uppmaning till alla medlemsstater att utarbeta nationella handlingsplaner för företagande och mänskliga rättigheter samt ett uppdrag till kommissionen att utarbeta en ny handlingsplan för ett ansvarsfullt företagande, två frågor som båda är prioriterade för . 14.3Ny beräkningsmetod för antidumpning och ny metod vid antisubventionsundersökningar presenterade kommissionen sitt förslag till förordning om införande av en ny beräkningsmetod för antidumpning och en ny metod 2016/17:115 2016/17:FPM32). Förslaget tar bort från listan av ”ickemarknadsekonomier” och förordningen blir därmed landsneutral. föreslår kommissionen att en ny beräkningsmetod införs som i princip tillåter att andra priser och kostnader än inhemska kan användas för att räkna ut dumpningsmarginalen i vissa fall. EU behöver anpassa sin lagstiftning med anledning av sina åtaganden i . Vid diskuterades modernisering av EU:s handelspolitiska skyddsinstrument. Rådet har trots utdragna diskussioner inte kunnat komma överens om en gemensam ståndpunkt, eftersom och ett antal länder varken kan acceptera möjligheten att införa extra höga skyddstullar eller skrivningar om vikten av balans mellan olika europeiska näringslivsintressen. I samband med stålkrisen och kommissionens meddelande aktualiserades frågan. uppmanade till en snabb och balanserad överenskommelse , och som resultat av detta enades rådet om en gemensam ståndpunkt för förhandlingar med om förslaget. Kommissionen lade även fram ett förslag om att ändra metoden för att räkna ut antidumpningstullar, till följd av att vissa bestämmelser i anslutningsprotokoll till WTO löpte ut . förhandlades kommissionens förslag till förordning om krav på importörer av konfliktmineraler att vidta tillbörlig aktsamhet när det gäller leverantörskedjan för konfliktmineraler. En överenskommelse nåddes och förordningen väntas bli antagen . Detta är ett viktigt framsteg som kan bidra till att minska möjligheterna för väpnade grupper som begår övergrepp på sina befolkningar att få finansiering genom försäljning av guld, tenn, tantal och . Under processen förespråkade att stärkta krav för importörer skulle reflekteras i förordningen, och bidrog därmed till att förordningen har obligatoriska krav på alla importörer inom EU, som importerar mineraler över ett visst tröskelvärde, att vidta tillbörlig aktsamhet. EU som global utvecklingspolitisk aktör EU är en av världens största bidragsgivare och aktör i de globala ansträngningarna för att bekämpa fattigdom och bidra till genomförandet av Agenda 2030. EU:s globala räckvidd är större än någon enskild medlemsstat. EU har ett fördragsbundet åtagande till samstämmighet för utveckling. Det innebär hänsyn till utvecklingsmålen vid beslut inom olika politikområden med påverkan på utvecklingsländer. har bland annat verkat för att EU-institutionernas organisation och verksamhet ska anpassas i syfte att uppnå ett effektivt genomförande av Agenda 2030. 15.2EU:s handlingsplan för jämställdhet 2016–2020 En ny handlingsplan för jämställdhet i EU:s externa relationer 2016– 2020 antogs vid rådet för utrikes frågor (utveckling) . Denna plan utgör ett viktigt verktyg för att bidra till att stärka jämställdhet i alla EU:s externa relationer. har verkat för att handlingsplanen har diskuterats i de olika geografiska och tematiska rådsarbetsgrupperna. På så sätt har betonat att jämställdhet ska vara en integrerad del av allt externt EU-agerande. Jämställdhet har överlag fått bra genomslag i olika policydokument inom EU. Svårigheterna består i att omsätta policydokumenten i praktiken. har aktivt arbetat med att jämställdhetsperspektivet tydligare ska finnas med i dialog, beslut, aktiviteter och uppföljning, bland annat genom bättre jämställdhetsanalyser och användande av köns- och åldersuppdelad statistik. En nationell jämställdhetsexpert har ställts till förfogande för EEAS och EU:s högste rådgivare för jämställdhet och kvinnor, fred och säkerhet. Målet med EU:s utvecklingspolitik är att minska och utrota fattigdomen. har arbetat för att den strategiska inriktningen för EU:s utvecklingssamarbete – den s.k. Agenda för förändring – ska få genomslag i programmeringen och genomförandet av EU:s bistånd. publicerade kommissionen en första resultatrapport baserad på det resultatramverk för utvecklingssamarbete som tagits fram. Resultat presenteras nu på aggregerad nivå utifrån ett antal kvantitativa indikatorer som speglar i) utveckling i samarbetsländer inom utvalda områden, ii) resultat som EU-biståndet kan anses ha bidragit till genom 2016/17:115 insatser som avslutats och 2014 och iii) interna processer och effektivitet. Detta kompletteras med ett urval av resultat i enskilda länder. Rapporten bidrar till att ge en övergripande bild av EU- samarbetets resultat och kommer framöver att integreras i EU:s årsrapportering. En revidering av EU:s utvecklingspolitik pågår med syftet att tydligt slå fast utvecklingssamarbetets roll i arbetet med genomförandet av Agenda 2030. Kommissionen presenterade sitt meddelande om en revidering av EU:s policy för utvecklingssamarbete (se faktapromemoria 2016/17:FPM35). Förhandlingar har inletts och regeringen har särskilt betonat frågor som jämställdhet, miljö och klimat, freds- och statsbyggande, en rättighetsbaserad ansats samt den centrala roll som samstämmighet spelar för genomförandet av Agenda 2030. har också betonat principerna om utvecklingseffektivitet, vikten av att respektera /DAC:s ODA-definition samt medlemsstaternas åtagande om att allokera av BNI till samt att resurser fokuseras till de minst utvecklade länderna och till sårbara och konfliktdrabbade stater. 15.4EU:s arbete för mänskliga rättigheter och demokrati EU:s arbete för mänskliga rättigheter och demokrati styrs av en handlingsplan –2019 som baseras på det strategiska ramverk som antogs av EU:s utrikesministrar . Som en uppföljning av presentationen av demokratiprofiler för andra generationens pilotländer har EU kommit överens om att landstrategierna för mänskliga rättigheter ska kallas strategier för mänskliga rättigheter och demokrati, och inkludera en fokuserad demokratianalys. Separata demokratiprofiler kommer att tas fram för länder där demokratifrågorna står högt på EU:s bilaterala agenda och ska sedan följas upp med särskilda handlingsplaner för demokrati. Sådana handlingsplaner tas inledningsvis fram för pilotländerna, och arbetet leds av EU-delegationerna i samarbete med EU-ländernas ambassader. har handlingsplaner färdigställts för , , , och . Det europeiska instrumentet för demokrati och mänskliga rättigheter (EIDHR) är bland annat ett viktigt instrument för skyndsamt stöd till MR-försvarare. Den demokratistödjande stiftelsen initiativ för demokrati (EED) har slutfört en första treårsperiod av sin verksamhet och etablerat sig som ett flexibelt och innovativt instrument. Instrumentet är avsett att komplettera EU:s löpande program för stöd till demokrati och mänskliga rättigheter och ha fokus på de södra och östra grannskapen. EU:s humanitära bistånd och EU:s roll som EU:s 28 medlemsstater ger omfattande bilateralt humanitärt bistånd. Utöver detta ger kommissionen humanitärt bistånd som finansieras av EU:s budget och därigenom av medlemsstaterna genom EU-avgiften. Genom att ge humanitärt bistånd försöker EU rädda liv och lindra mänskligt lidande till följd av krig, konflikter, naturkatastrofer och andra kriser. EU är en världsledande givare. bidrog EU med i humanitärt bistånd och civilskyddsbiståndet till över 134 miljoner människor i över 80 länder. EU arbetar för att det humanitära biståndet ska vara behovsanpassat och ges i enlighet med internationell humanitär rätt och de humanitära principerna om humanitet, neutralitet, opartiskhet och oberoende. EU arbetar även med att bättre koppla samman humanitärt bistånd med långsiktig återuppbyggnad och utvecklingsinsatser. genomfördes det humanitära världstoppmötet i som förbereddes inom EU bl.a. genom antagande av rådsslutsatser. Arbetet med att följa upp toppmötet har inletts.