prop · H50334 · 2017-10-24 00:00:00 — vid tillståndsprövningen krävas någon mer ingående granskning av utlänningens yrkeskvalifikationer och erfarenhet än sådana uppgifter som vanligen anges i meritförteckningar som bifogas en ansökan (se vidare i Som Juridiska fakultetsstyrelsen vid påpekar avviker ordalydelsen i promemorians förslag från direktivets krav på en universitetsexamen när det gäller villkor för praktikanter. menar att begreppet university degree som används i den engelska språkversionen får anses omfatta såväl en examen från ett universitet som en examen från en högskola och att en sådan tolkning överensstämmer med direktivets syfte. Lagförslaget bör därför innehålla ett krav på att en praktikant har en sådan examen från ett universitet eller en högskola som krävs för praktiktjänstgöringen. Med reglerat yrke avses enligt artikel 3 o i ICT-direktivet ett yrke enligt definitionen i artikel 3.1 i direktivet om erkännande av Denna definition av reglerat yrke har genomförts i 5 § 2 lagen (2016:145) om erkännande av yrkeskvalifikationer där det framgår att med reglerat yrke avses yrkesverksamhet där det genom lag, förordning eller andra föreskrifter, direkt eller indirekt, krävs bestämda yrkeskvalifikationer för att få tillträde till eller utöva verksamheten eller någon form av denna eller använda en viss yrkestitel. som finns i anges i bilagan till förordningen (2016:157) om erkännande av yrkeskvalifikationer. De flesta av de reglerade yrkena i finns inom hälso- och sjukvårdssektorn. Om utlänningen som är föremål för företagsintern förflyttning ska utföra ett reglerat yrke i kommer prövningen av yrkes- kvalifikationer att ske på samma sätt som görs . Det innebär att för att en person med utländska yrkeskvalifikationer ska få utöva ett reglerat yrke i ska en behörig myndighet ha erkänt sökandens utländska yrkeskvalifikationer och prövat att övriga förutsättningar för tillträde till Prop. 2017/18:34 det reglerade yrket är uppfyllda. förvärvats eller erkänts i en stat inom EU/EES eller i gäller även lagen om erkännande av yrkeskvalifikationer och förordningen om erkännande av yrkeskvalifikationer. I sammanhanget kan också, som Universitets- och efterfrågar, nämnas att varnings- mekanismen i direktivet om ändring i direktivet om erkännande av yrkeskvalifikationer och IMI-förordningen, som har genomförts i patientsäkerhetslagen (2010:659), skollagen (2010:800) och lagen (2009:302) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård (se prop. 2015/16:44 s. 94–99), omfattar alla yrkesutövare inom vissa yrkessektorer oavsett var yrkeskvalifikationerna har förvärvats och gäller alltså även företagsinternt förflyttade utövare av sådana reglerade yrken. För att uppfylla direktivets krav bör det således införas en bestämmelse om att en utlänning ska ha nödvändiga yrkeskvalifikationer och den erfarenhet som krävs eller, när det gäller praktikanter, ha en sådan examen från ett universitet eller en högskola som krävs för praktiktjänstgöringen. Vidare bör anges att utlänningen ska uppfylla kraven för att i förekommande fall få utöva det reglerade yrke som ansökan gäller. Regeringens förslag: För att ett ICT-tillstånd ska beviljas ska utlänningen, vid vistelse som kommer att uppgå till högst , visa att han eller hon har eller har ansökt om en heltäckande sjukförsäkring. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: efterfrågar ett klargörande av om kravet på heltäckande sjukförsäkring motsvarar det begrepp som återfinns i 3 a kap. 3 § 4 UtlL avseende uppehållsrätt. Kommuner och Landsting (SKL) anser att det ska krävas att utlänningen innehar sjukförsäkring vid vistelse som kommer att uppgå till högst och således att det inte är tillräckligt att utlänningen har ansökt om en sådan. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel ska sökanden lägga fram bevis om att han eller hon har eller, om detta föreskrivs enligt nationell rätt, har ansökt om en sjukförsäkring som täcker alla risker som normalt täcks för medborgare i den berörda medlemsstaten för perioder då sådant försäkringsskydd inte tillhandahålls i samband med eller som en följd av det arbete som utförs i medlemsstaten. Enligt bestämmelserna i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) respektive tandvårdslagen (1985:125) är landstingen skyldiga att tillhandahålla hälso- och sjukvård samt tandvård åt alla, oavsett medborgarskap, som är bosatta inom landstingen. För den som vistas inom , utan att vara bosatt där, är endast skyldigt att tillhandahålla omedelbar vård. Grunden för att få tillgång till svensk hälso- och sjukvård är således att man är bosatt i . 2017/18:34 sjukvård är alltså inte något som tillhandahålls i samband med eller endast som en följd av det arbete som utförs i . I 3 § folkbokföringslagen (1991:481) anges att den som efter inflyttning anses vara bosatt i ska folkbokföras. En person anses bosatt här i landet om han eller hon kan antas komma att regelmässigt tillbringa sin nattvila eller motsvarande vila (dygnsvila) i landet under . Även den som kan antas komma att regelmässigt tillbringa sin dygnsvila både inom och utom landet ska folkbokföras, om han eller hon med hänsyn till samtliga omständigheter får anses ha sin egentliga hemvist här. Som framgår av avsnitt 4.2 ska ett ICT-tillstånd gälla för vistelser som överstiger och för den tid som uppdraget enligt ansökan ska vara, dock längst för chefer och specialister och för praktikanter. Tillgången till svensk hälso- och sjukvård för dessa personer beror alltså på hur uppdraget i ska pågå. Vid vistelser kommer innehavaren av ett ICT-tillstånd att folkbokföras i och därmed omfattas av landstingens skyldighet att tillhandahålla även annan än omedelbar hälso- och sjukvård samt tandvård. En utlänning som ansöker om ICT-tillstånd för vistelse som understiger kommer däremot inte att folkbokföras och bör därmed vara skyldig att styrka att han eller hon har, eller har ansökt om, en heltäckande sjukförsäkring som gäller i . En bestämmelse med en sådan innebörd bör därför införas. Som påpekar förekommer begreppet heltäckande sjukförsäkring även på andra ställen i utlänningslagen och bör då ha samma innebörd. I syfte att uppnå en enhetlig tillämpning anser regeringen att bestämmelsen, såsom föreslås i promemorian, ska utformas så likt dess motsvarighet i 6 a kap. om villkor för EU-blåkort som möjligt. Till skillnad från vad SKL förespråkar anser regeringen att det är tillräckligt att utlänningen visar att han eller hon har ansökt om en heltäckande sjukförsäkring vid vistelse som kommer att uppgå till högst . 8.7Krav på särskilda handlingar och uppgifter Regeringens bedömning: Det behövs inte några författningsåtgärder med anledning av direktivets bestämmelser om att den som ansöker om ett ICT-tillstånd ska visa ett anställningsavtal, lämna uppgifter om förflyttningens varaktighet och om var värdföretaget är beläget, lämna uppgifter om ersättningen samt övriga arbets- och anställningsvillkor eller visa giltiga resehandlingar och viseringar. Möjligheten att kräva att de handlingar som bifogas ansökan ska ges in på svenska, att sökanden ska lämna uppgift om sin adress i och att sökanden i förekommande fall ska visa ett praktikantavtal bör inte utnyttjas. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i anser att möjligheten att kräva att handlingar som bifogas ansökan ska ges in på svenska bör () anser att anställningsavtalet ska ges in med ansökan. anser även att det ska Prop. 2017/18:34 krävas att den som ansöker om ICT-tillstånd som praktikant ska uppvisa ett praktikantavtal inklusive en redogörelse för praktikantprogrammet och hur praktikanten kommer att handledas under programmet. Skälen för regeringens bedömning Utöver vad som berörs ovan ställer artikel 5.1 c krav på sökanden att vid ansökan visa upp ett anställningsavtal och, om det behövs, en uppdragsskrivelse som ska innehålla uppgifter om förflyttningens varaktighet och om var värdföretaget eller värdföretagen är belägna och om ersättningen samt övriga arbets- och anställningsvillkor under den företaginterna förflyttningen. Vidare ska sökanden enligt artikel 5.1 f lägga fram en giltig resehandling enligt nationell rätt och där så krävs en viseringsansökan eller en visering. Medlemsstaterna får kräva att resehandlingen är giltig minst som giltighetstiden för ICT- tillståndet. Enligt artikel 5.2 får krävas att flertalet av de handlingar som sökanden ska lägga fram enligt artikel 5.1 ges in på svenska. Av artikel 5.3 följer att medlemsstaterna får kräva att sökanden senast vid utfärdandet av ICT-tillståndet lämnar uppgift om sin adress i . Vidare kan det, enligt artikel 5.6, krävas att en praktikant lägger fram ett praktikantavtal med uppgifter om sin framtida ställning inom företaget eller koncernen, inklusive en redogörelse för praktik- programmet, av vilken det framgår att vistelsens syfte är att utbilda praktikanten för karriärutveckling eller för att ge personen utbildning i affärsteknik eller affärsmetoder, uppgifter om dess varaktighet och om hur praktikanten kommer att handledas under programmet. Anställningsavtal, uppgifter om förflyttningens varaktighet och ersättning och förmåner Som framgår av avsnitt 8.1 bör lagtexten ange förutsättningarna för att beviljas ett ICT-tillstånd. Det ligger sedan på sökanden att ge in de handlingar som styrker att förutsättningarna är uppfyllda. Regeringen bedömer mot den bakgrunden och trots vad och har anfört att det inte är nödvändigt att uttryckligen i lagtext ange att sökanden ska ge in sitt anställningsavtal eller andra handlingar som visar förflyttningens varaktighet och var värdföretaget är beläget samt ersättningen och andra avtalsvillkor under förflyttningen. Direktivets bestämmelser i dessa delar kräver därför inte några lagstiftningsåtgärder. För att en tillstånds- prövning ska kunna ske kommer dock handlingar som t.ex. anställnings- avtal, uppdragsskrivelser eller andra relevanta handlingar som innehåller uppgift om lön eller andra villkor att behöva ges in och ha avgörande betydelse. Enligt 2 kap. 1 § UtlL gäller att en utlänning som reser in i eller vistas i ska ha pass. Enligt 4 kap. 23 § UtlF får ett tidsbegränsat 2017/18:34 uppehållstillstånd inte beviljas än utlänningens pass gäller, om inte frågan om tillstånd gäller de kategorier som anges i den bestämmelsen eller om det annars finns särskilda skäl. I 5 kap. 9 § UtlF anges bl.a. att ett arbetstillstånd inte får beviljas än utlänningens pass gäller, om det inte finns särskilda skäl. Eftersom ett ICT-tillstånd är ett kombinerat uppehålls- och arbets- tillstånd kommer reglerna i utlänningsförordningen om begränsningar av tillståndstiden i relation till passhandlingens giltighetstid att vara tillämpliga även i fråga om ICT-tillstånd, vilket är förenligt med direktivet. En utlänning som har beviljats ett uppehållstillstånd i behöver inte någon visering för att resa in i landet enligt 2 kap. 8 a § UtlL. Några författningsändringar är mot denna bakgrund inte nödvändiga med anledning av ICT-direktivets bestämmelser om giltig resehandling och visering. Syftet med ett sådant praktikantavtal som avses i artikel 5.6 är, enligt skäl 20, att säkerställa att praktikanterna kommer att ges verklig utbildning och inte användas som vanliga arbetstagare. Som framgår ovan i avsnitt 8.1 föreslås en av förutsättningarna för att beviljas ett ICT-tillstånd vara att utlänningen har ett anställningsavtal med arbetsgivaren i tredje land och att han eller hon får ställning som praktikant. Om den beslutande myndigheten bedömer att de uppgifter om praktiken som lämnas i ansökan är tillräckliga för att bedöma om förutsättningarna för ett ICT-tillstånd är uppfyllda, torde det inte finnas något behov av att hämta in ytterligare information om t.ex. hur praktikanten kommer att handledas vid värdföretaget i . Möjligheten att följa upp sådan information är dessutom begränsad. Något generellt krav på att sökanden ger in ett särskilt praktikantavtal bör därför, till skillnad från vad förespråkar, inte ställas upp. Det finns inget uttryckligt krav på att handlingar som ska bifogas en ansökan om uppehållstillstånd och arbetstillstånd måste vara översatta till svenska. I de flesta fall bör en ansökan även kunna prövas med stöd av handlingar som ges in på andra språk, framför allt engelska. Om bedömer att ingivna handlingar inte kan ligga till grund för prövningen av ansökan, bör verket antingen självt ordna med en översättning, eller vid kontakt med sökanden eller värdföretaget i , begära in nödvändig information i ärendet. I likhet med vad som anges i promemorian och till skillnad från Kammarrätten i anser regeringen att gällande rätt beträffande översättning av handlingar inte bör ändras. Enligt nuvarande ordning uppställs inget uttryckligt krav på att en sökande av ett uppehålls- och arbetstillstånd ska uppge på vilken adress som han eller hon kommer att bosätta sig i efter att ha beviljats Det saknas anledning att införa en annan ordning för personer Prop. 2017/18:34 som ansöker om ICT-tillstånd. 8.8Krav på ersättning och övriga anställningsvillkor Regeringens förslag: För att ett ICT-tillstånd ska beviljas ska ersättningen inte vara sämre än vad som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen, och övriga anställningsvillkor inte vara sämre än vad som gäller för arbetstagare som är utstationerade i enligt 4 § utstationeringslagen av ett företag som är etablerat inom EES eller . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: vid konstaterar att direktivets utformning medför att den ordning som gäller för anställningsvillkor inte kan behållas fullt ut och anser att detta är beklagligt. framför också att innebörden av hänvisningen till utstationeringslagen behöver klargöras i ljuset av och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (I- förordningen). anser att en offentligrättslig kontroll av avtalsvillkoren i samband med tillståndsgivning inte är tillräckligt för att uppfylla ICT-direktivets krav på ersättning och föreslår därför att lagförslaget kompletteras med en civilrättslig ersättningsregel. anser att vid sin bedömning av ersättningen bör ta hänsyn till det ekonomiska värdet av bostadsförmåner. akademikers centralorganisation () och () anser att innebörden av begreppet ersättning behöver preciseras. anser att verkets kontroll bör begränsas till ersättningen och den s.k. hårda kärnan i avtalen och inte ska omfatta de fullständiga villkoren. Skälen för regeringens förslag I artikel 5.4 a anges att medlemsstaterna ska kräva att de villkor i lagar och andra författningar och/eller kollektivavtal med allmän giltighet som är tillämpliga på utstationerade arbetstagare i en liknande situation i de relevanta branscherna ska vara uppfyllda under den företagsinterna förflyttningen när det gäller andra arbets- och anställningsvillkor än ersättning. Om det saknas ett system för att förklara att kollektivavtal har allmän giltighet får medlemsstaterna utgå från kollektivavtal som gäller allmänt för alla likartade företag inom den aktuella sektorn eller det aktuella arbetet och inom det aktuella geografiska området och/eller kollektivavtal som har ingåtts av de mest representativa arbetsmarknads- organisationerna på nationell nivå och som gäller inom hela det nationella territoriet. 2017/18:34 Vidare anges i artikel 5.4 b att medlemsstaterna ska kräva att den ersättning som betalas till tredjelandsmedborgaren under hela den företagsinterna förflyttningen inte är sämre än den ersättning som betalas till medborgare i den medlemsstat där arbetet utförs som innehar en jämförbar befattning enligt tillämpliga lagar eller kollektivavtal eller praxis i den medlemsstat där värdföretaget är etablerat. Krav i fråga om ersättning och andra anställningsvillkor I artikel 5.4 b anges vad som ska gälla i fråga om ersättningen för att ett ICT-tillstånd ska kunna beviljas. Till skillnad från vad som gäller för villkoren som anges i artikel 5.4 a får ersättningen inte vara sämre än den ersättning som betalas till medborgare i den medlemsstat där arbetet utförs. Ett krav för att erbjudas ett ICT-tillstånd är således att den ersättning som ska betalas till tredjelandsmedborgaren under hela den företagsinterna förflyttningen inte är sämre än vad som gäller för arbetstagare i som innehar en jämförbar befattning. En bestämmelse med en sådan innebörd bör tas in i utlänningslagens nya kapitel. Bestämmelsen bör utformas på så sätt att ersättningen inte får vara sämre än vad som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen. Till skillnad från i t.ex. blåkortsdirektivet används i ICT-direktivets artiklar om inresevillkor inte begreppet lön utan begreppet ersättning. Begreppet ersättning bör därför även användas i den svenska bestämmelsen som genomför artikel 5.4 b. Några remissinstanser har synpunkter på hur ersättningen ska beräknas eller önskar att begreppet preciseras. I har arbetsmarknadens parter huvudansvaret för att reglera villkoren på arbetsmarknaden. Någon lagstiftning om lön finns inte utan arbetsmarknadens parter ansvarar genom reglering i kollektivavtal för innehållet i begreppen. Med lön brukar dock i avses inte bara grundlönen utan även vissa tillägg som den som utför arbetet kan ha rätt till, t.ex. tillägg för obekväm arbetstid och övertidsersättning (jfr prop. 2012/13:148 s. 53). Begreppet ersättning är vidare och torde, som TCO och är inne på, innefatta själva lönen, men även andra element som typiskt sett utgår för inhemska arbetstagare med jämförbar befattning. Ersättningsbegreppets närmare innehåll torde således kunna variera mellan olika branscher och bör därför i det enskilda fallet avgöras med ledning av kollektivavtal eller praxis i den aktuella branschen. Vid en tvist mellan en arbetsgivare och en arbetstagare kan det ytterst bli en fråga för rättstillämpningen att avgöra om kraven avser ersättning. uppger att det förekommer att arbetsgivare och arbetstagare i arbetstillståndsärenden uppger en felaktig lön, dvs. uppger en lön som parterna i anställningsavtalet har avsett inte ska utgå. För att komma till rätta med denna problematik föreslår samfundet en civilrättslig ersättningsregel innebärande att den lön som har angivits och åberopats i ansökan om ICT-tillstånd ska gälla arbetsgivare och arbetstagare emellan; oavsett vad som i annan ordning har överrenskommits dem emellan. Regeringen anser dock att föreslagen reglering om krav för tillstånd tillsammans med de sanktionsmöjligheter som finns om reglerna inte efterföljs, se vidare avsnitt 11.12, är tillräckligt för att genomföra ICT-direktivet. För att beviljas ett ICT-tillstånd krävs vidare enligt artikel 5.4 a i ICT- direktivet att de andra arbets- och anställningsvillkor än ersättning som är tillämpliga på utstationerade arbetstagare i en liknande situation i de relevanta branscherna ska vara uppfyllda. Uttrycket ”utstationerade arbetstagare i en liknande situation i de relevanta branscherna” tar sikte på arbetstagare som utstationeras mellan medlemsstaterna med stöd av utstationeringsdirektivet. Enligt artikel 3 i utstationeringsdirektivet ska medlemsstaterna se till att de utstationerande företagen garanterar de utstationerade arbetstagarna vissa arbets- och anställningsvillkor i värdlandet på föl- jande områden – den s.k. hårda kärnan: a) längsta arbetstid och kortaste vilotid, b) minsta antal betalda semesterdagar , c) minimilön, d) villkor för att ställa arbetstagare till förfogande, e) säkerhet, hälsa och hygien på arbetsplatsen, f) skyddsåtgärder med hänsyn till arbets- och anställningsvillkor för gravida kvinnor och kvinnor som fött barn samt för barn och unga och g) likabehandling av kvinnor och män samt andra bestämmelser om icke-diskriminerande behandling. Det är dock genom praxis klarlagt att utstationeringsdirektivet sätter ett tak för vad som får krävas och vad utstationerande arbetsgivare tillämpar i fråga om arbets- och anställningsvillkor, nämligen minimivillkoren inom den hårda kärnan enligt artikel 3 utstationeringsdirektivet. Enligt artikel 3.7 i utstationeringsdirektivet framgår att tillämpningen av för arbetstagarna förmånligare villkor inte ska hindras. Bestämmelser i svensk rätt som motsvarar detta finns i 5– 5 b §§ utstationeringslagen. Som tidigare nämnts reglerar arbets- marknadens parter löne- och andra anställningsvillkor i kollektivavtal på svensk arbetsmarknad, så även för utstationerade arbetstagare. Direktivets reglering är tvingande och det bör därför framgå av bestämmelsen i det nya kapitlet att det är de särskilda kraven för arbetsgivare som utstationerar arbetstagare inom ramen för utstationeringsdirektivet som ska läggas till grund för bedömningen av om inresevillkoret är uppfyllt vad avser andra anställningsvillkor än ersättning. Det innebär att den migrationsrättsliga tillståndsprövningen ska säkerställa att arbetstagarna erhåller minimivillkoren inom den hårda kärnan. Detta gäller oavsett vilket lands lag som, enligt allmänna regler om tillämplig lag för avtalsförhållanden, ska tillämpas på anställnings- avtalet. vid konstaterar innebär ICT-direktivets hänvisning till de regler som gäller för utstationerade arbetstagare att andra anställningsvillkor än ersättning kan komma att vara sämre jämfört med vad som gäller för arbetstagare i som innehar en jämförbar befattning och jämfört med vad som krävs enligt de allmänna bestämmelserna för arbetstillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL. Sammanfattningsvis kommer alltså tillståndsprövningen att innefatta kontroll av att ersättningen inte är sämre än vad som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen och att övriga anställningsvillkor inte är sämre än vad som gäller för arbetstagare som 2017/18:34 är utstationerade i enligt 4 § utstationeringslagen av ett företag som är etablerat inom EES eller . Regeringens förslag: För att ett ICT-tillstånd ska beviljas ska anställningen göra det möjligt för utlänningen att försörja sig. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: önskar tydligare riktlinjer kring nivån på försörjningskravet och att regeringen tydliggör om syftet är att försörjningskravet i 5 kap. UtlL inte ska gälla för familjemedlemmar till en arbetstagare som har beviljats ett ICT-tillstånd. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 5.5 får en medlemsstat kräva att den person som ska förflyttas under sin vistelse förfogar över tillräckliga medel för sitt eget och sina familjemedlemmars uppehälle utan att behöva ta i anspråk medlemsstaternas sociala biståndssystem. För att beviljas ett arbetstillstånd ställs som krav att anställningen gör det möjligt för utlänningen att försörja sig (6 kap. 2 § första stycket 1 UtlL). I förarbetena till bestämmelsen anges att kravet bl.a. ställer krav (prop. 2007/08:147 s. 27). Den måste vara av sådan omfattning att inkomsten från den erbjudna anställningen inte är så låg att utlänningen behöver försörjningsstöd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) för att täcka kostnaderna för bl.a. boende och uppehälle. Ett motsvarande krav som det i 6 kap. 2 § första stycket 1 UtlL bör införas även för den som ansöker om ett ICT-tillstånd. För riktlinjer när det gäller nivån på försörjningskravet hänvisas därför till tillämpningen av de allmänna reglerna om arbetstillstånd. Som framgår ovan innebär försörjningskravet vid en ansökan om arbetstillstånd enligt de allmänna reglerna endast att arbetstagaren ska kunna försörja sig själv. Det saknas anledning att införa en annan ordning vid en ansökan om ICT-tillstånd. Möjligheten enligt direktivet att utvidga försörjningskravet till att gälla även utlänningens familjemed- lemmar bör mot denna bakgrund inte utnyttjas. Som framgår av avsnitt 13 föreslås särskilda bestämmelser om uppehållstillstånd för familjemed- lemmar till utlänningar med tillstånd för företagsintern förflyttning.