prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — kan enligt gällande rätt ingripa mot företag som bedriver inlåningsverksamhet, vid överträdelser av penningtvättsregel- verket. Ingripande kan ske genom föreläggande att göra rättelse. Om någon rättelse inte sker får inspektionen avföra företaget ur registret och bestämma hur avvecklingen av inlåningsverksamheten ska ske. Enligt regeringens mening bör ges möjlighet att besluta om sanktionsavgifter mot företag som bedriver inlåningsverk- samhet. Beräkningen av sanktionsavgiftens storlek bör ske på samma grunder och inom samma ramar som regeringen föreslår i fråga om övriga finansiella aktörer (se avsnitten 13.5.2 och 13.5.5). Sanktions- avgifter bör, som utredningen föreslår, inte bara kunna tillämpas vid överträdelser av penningtvättsregelverket utan även vid överträdelser av andra bestämmelser som reglerar företagens verksamhet, med den av utredningen föreslagna begränsningen att sanktionsavgifter endast bör kunna beräknas med beaktande av omsättningen på koncernnivå när fråga är om överträdelser av penningtvättsregelverket. Lagen om inlåningsverksamhet bör även kompletteras genom att ges möjlighet att ingripa mot ledningspersoner för en 2016/17:173 överträdelse av penningtvättslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen som den juridiska personen har gjort sig skyldig till. Ingripande bör kunna ske på samma sätt och på samma grunder som ingripanden mot ledningspersoner i finansiella institut. Ett ingripande mot en fysisk person i egenskap av ledningsperson bör således ske genom beslut att personen i fråga av tre till inte får inneha en ledande position i ett inlåningsföretag eller genom beslut om sanktionsavgift. bör pröva frågor om ingripande mot ledningspersoner genom sanktionsföreläggande. För en närmare redogörelse för regeringens överväganden, se avsnitten 13.5.3 och 13.5.6. Vid ingripanden genom sanktionsavgifter bör bestämmelserna om verkställighet och preskription i lagen om bank- och finansieringsrörelse tillämpas (jfr avsnitt 13.5.6). Vid prövningen av om ett inlåningsföretag ska registreras kan inte pröva om det kan antas att företaget kommer att bedriva verksamheten på ett sätt som är förenligt med penningtvättslagen. Regeringen anser, i likhet med , att en sådan prövning skulle vara ändamålsenlig. Det saknas dock underlag att inom ramen för detta lagstiftningsärende lämna förslag om registreringsförfarandet. En sådan komplettering som efterfrågar krävs inte heller för att genomföra fjärde penningtvätts- direktivet. Regeringens förslag: Lagen om försäkringsförmedling ska komplet- teras genom att ges möjlighet att besluta om sanktionsavgift för juridiska personer upp till det högsta av av omsättningen närmast föregående räkenskapsår eller, i förekommande fall, när fråga är om överträdelse av den nya penningtvättslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen, motsvarande omsättning på koncernnivå, 2.två gånger den vinst som erhållits genom överträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller 3.ett belopp i kronor motsvarande . Lagen kompletteras också genom att ges möjlig- het att ingripa mot ledningspersoner om den juridiska personen har gjort sig skyldig till en överträdelse av penningtvättslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. ska endast ingripa mot en ledningsperson om överträdelsen som den juridiska personen har gjort sig skyldig till är allvarlig, upprepad eller systematisk och ledningspersonen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet har orsakat överträdelsen. Ett ingripande ska ske genom ett förbud att av tre till upprätthålla en ledande funktion hos en försäkringsförmedlare eller genom beslut om sanktionsavgift. ska pröva frågor om ingripande mot ledningspersoner genom sanktionsföreläggande. Sanktionsavgiften för en ledningsperson ska högst fastställas till det högsta av 1. två gånger den vinst som personen gjort till följd av regelöverträdelsen om beloppet går att fastställa, eller 2. ett belopp i kronor som per motsvarade . Avgiften ska tillfalla staten. Det ska i lagen tydliggöras vilka faktorer som ska ligga till grund för valet av sanktion och för sanktionsavgiftens storlek. Lagen ska innehålla en exemplifierande uppräkning av de omständigheter som kan tillmätas betydelse. Termen straffavgift ersätts med sanktionsavgift. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens förslag avviker från regeringens när det gäller avgränsningen av den personkrets som ska anses ha en ledande ställning i en juridisk person. Utredningens förslag avviker vidare genom att det innehåller en bestämmelse som uttryckligen anger att ska kunna ingripa när ett åsidosättande av skyldigheterna enligt penningtvättslagen har skett genom att en person i ledande ställning antingen själv har överträtt en bestämmelse till förmån för företaget eller brustit i tillsyn och kontroll av underställd personal på ett sådant sätt att de underställde kunnat begå överträdelsen. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. och Förvaltnings- rätten i allmänna synpunkter på förslaget redovisas och bemöts i avsnitten 13.3, 13.5.2 och 13.5.3. Svenska försäkringsför- medlares förening anser att det är orimligt att en försäkringsförmedlare ska kunna bli föremål för sanktionsavgifter av samma storlek som försäkringsföretag. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 13.3 gör regeringen bedömningen att möjligheter att ingripa mot kreditinstitut och finansiella institut innebär att de krav som uppställs i artiklarna 59.2 a–c, 60.5 och 60.6 i fjärde penningtvättsdirektivet är uppfyllda i gällande rätt. Verksamhetsutövare som står under Finansinsektionens tillsyn kan således bli föremål för ett offentligt meddelande, en anmodan om att upphöra med sitt agerande och återkallande eller tillfällig indragning av auktorisering, om verksamhetsutövaren är föremål för en auktorisation. Juridiska personer kan vidare göras ansvariga för överträdelser som begås till deras förmån av vissa utpekade personer. Av direktivet följer dock även krav på att tillsynsmyndigheten ska ha möjlighet att ingripa mot verksamhetsutövare genom sanktionsavgifter och krav på att vissa fysiska personer ska kunna hållas ansvariga för en juridisk persons överträdelser genom ett tillfälligt förbud att utöva vissa funktioner samt genom sanktionsavgifter. Direktivet reglerar vidare den lägsta nivån på den maximala sanktionsavgiften när verksamhetsutövaren är ett kreditinstitut eller ett finansiellt institut samt vilka omständigheter som ska beaktas när de behöriga myndigheterna fastställer typen av och nivån på administrativa sanktioner (artiklarna 58.3, 59.2 d, 59.3 och 60.4). 2016/17:173 Försäkringsförmedlare som avses i lagen (2005:405) om försäkrings- förmedling är, med undantag för en anknuten försäkringsförmedlare, finansiella institut enligt definitionen i fjärde penningtvättsdirektivet (artikel 3.2). Försäkringsförmedlare omfattas av penningtvättslagen enbart till den del verksamheten avser livförsäkringar. möjligheter att ingripa enligt lagen om försäkringsförmedling vid en överträdelse av penningtvättslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen omfattar enligt gällande rätt föreläggande att vidta åtgärd, förbud att verkställa beslut, anmärkning, återkallelse av tillstånd och varning. får under vissa förutsättningar avstå från att ingripa. Om har meddelat ett beslut om anmärkning eller varning, får Finans- inspektionen fatta beslut om straffavgift. Straffavgiften ska uppgå till lägst och högst (8 kap. 13 §). Avgiften får inte överstiga av omsättningen närmast föregående räkenskapsår. Lagen om försäkringsförmedling bör när det gäller sanktions- avgifternas storlek kompletteras i syfte att uppfylla direktivets krav. bör kunna meddela sanktionsavgifter mot försäkringsförmedlare som uppgår till det belopp som gäller avseende övriga finansiella institut (jfr avsnitt 13.5.2). bör vidare, vid överträdelser av penningtvättslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen, ges möjlighet att ingripa mot fysiska personer i försäkringsförmedlarens ledning när förmedlaren är en juridisk person. Dessa bestämmelser bör utformas på samma sätt som föreslås i anmälningslagen (se avsnitt 13.5.3). Förfaranderegler för beslut om sanktioner mot dessa personer bör också införas (se avsnitt 13.5.6). Det bör också tydliggöras att samtliga omständigheter ska beaktas vid val av ingripande samt vid fastställande av nivån på sanktionsavgift (se avsnitt 13.5.5). Utredningen föreslår att överträdelser av andra bestämmelser än penningtvättslagen och föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen ska kunna bli föremål för sanktionsavgifter av samma storlek som vid överträdelser av penningtvättslagen. Möjligheten att beräkna sanktionsavgiftens högsta belopp på basis av koncernens omsättning ska dock enligt utredningens förslag förbehållas överträdelser av penningtvättsregelverket. Enligt regeringens mening är det önskvärt att göra det möjligt för att ingripa med proportionella och avskräckande sanktionsavgifter även för andra överträdelser än sådana som avser penningtvättslagen. Utredningens förslag i detta avseende bör därför genomföras. Svenska försäkringsförmedlares förening anser att det är orimligt att en försäkringsförmedlare ska omfattas av lika villkor som ett försäkringsföretag när det gäller sanktionens beloppsnivå. Som nämns ovan omfattas försäkringsförmedlare, till den del verksamheten avser livförsäkringar, av begreppet finansiellt institut enligt direktivet och träffas således av samma regelverk som övriga finansiella institut. Det är således inte möjligt att införa särskilda tak för sanktionsbeloppens storlek för försäkringsförmedlare. Ett företags storlek, omsättning och finansiella ställning ska dock beaktas när sanktionsbeloppet fastställs i ett enskilt fall, vilket innebär att beloppen kan bestämmas på ett proportionerligt Prop. 2016/17:173 sätt. Slutligen anser regeringen att begreppet straffavgift i lagen bör bytas ut mot sanktionsavgift. genom att ges rätt att ingripa mot försäkrings- företag genom beslut om sanktionsavgift vid överträdelser av lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller före- skrifter som har meddelats med stöd av den lagen. ska uppgå till lägst och högst till det högsta av 1. av försäkringsföretagets omsättning eller, i förekom- mande fall, motsvarande omsättning på koncernnivå, närmast före- 2. två gånger den vinst som försäkringsföretaget gjort till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller 3. ett belopp i kronor motsvarande . Lagen kompletteras också genom att ges möjlighet att ingripa mot en person som ingår i försäkringsföretagets styrelse eller är dess verkställande direktör eller ersättare för någon av dem om försäkringsföretaget har gjort sig skyldigt till överträdelser av penningtvättslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av den ska endast ingripa mot en ledningsperson om försäkringsföretagets överträdelse är allvarlig, upprepad eller systematisk och ledningspersonen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet har orsakat överträdelsen. Ett ingripande ska ske genom ett förbud att av tre till tio år upprätthålla en ledande position i ett försäkringsföretag eller genom beslut om sanktionsavgift. ska pröva frågor om ingripande mot ledningspersoner genom sanktionsföreläggande. Sanktionsavgiften för en ledningsperson ska som högst fastställas till det högsta av 1. två gånger den vinst som personen erhållit till följd av regelöverträdelsen om beloppet går att fastställa, eller 2. ett belopp Avgiften ska tillfalla staten. Det ska i lagen tydliggöras vilka faktorer som ska ligga till grund för valet av sanktion och för sanktionsavgiftens storlek. innehålla en exemplifierande uppräkning av de omständigheter som kan tillmätas betydelse. Termen straffavgift ersätts med sanktionsavgift. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Utredningens förslag avviker från regeringens när det gäller avgränsningen av den personkrets som ska anses ha en ledande ställning i en juridisk person. Utredningens förslag avviker vidare genom att det 2016/17:173 innehåller en bestämmelse som uttryckligen anger att ska kunna ingripa när ett åsidosättande av skyldigheterna enligt penningtvättslagen har skett genom att en person i ledande ställning antingen själv har överträtt en bestämmelse till förmån för företaget eller brustit i tillsyn och kontroll av underställd personal på ett sådant sätt att de underställde kunnat begå överträdelsen. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. och Förvaltnings- rätten i allmänna synpunkter på förslaget redovisas och bemöts i avsnitten 13.3, 13.5.2 och 13.5.3. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 13.3 gör regeringen bedömningen att möjligheter att ingripa mot kreditinstitut och finansiella institut innebär att de krav som uppställs i artiklarna 59.2 a–c, 60.5 och 60.6 i fjärde penningtvättsdirektivet är uppfyllda i gällande rätt. Verksamhetsutövare som står under Finansinsektionens tillsyn kan således bli föremål för ett offentligt meddelande, en anmodan om att upphöra med sitt agerande och återkallande eller tillfällig indragning av auktorisering, om verksamhetsutövaren är föremål för en auktorisation. Juridiska personer kan vidare göras ansvariga för överträdelser som begås till deras förmån av vissa utpekade personer. Av direktivet följer dock även krav på att tillsynsmyndigheten ska ha möjlighet att ingripa mot verksamhetsutövare genom sanktionsavgifter och krav på att vissa fysiska personer ska kunna hållas ansvariga för en juridisk persons överträdelser genom ett tillfälligt förbud att utöva vissa funktioner och genom sanktionsavgifter. Direktivet reglerar vidare den lägsta nivån på den maximala sanktionsavgiften när verksamhetsutövaren är ett kreditinstitut eller ett finansiellt institut samt vilka omständigheter som ska beaktas när de behöriga myndigheterna fastställer typen av och nivån på administrativa sanktioner (artiklarna 58.3, 59.2 d, 59.3 och 60.4). Aktörer som bedriver livförsäkringsrörelse enligt försäkringsrörelse- lagen (2010:2043) utgör finansiella institut enligt definitionen i fjärde penningtvättsdirektivet. De omfattas av penningtvättslagen. Försäkringsrörelselagen har genomgått en omfattande revidering. Lagändringarna trädde i kraft (SFS 2015:700). Genom lagändringarna infördes bl.a. särbestämmelser gällande s.k. special-företag. Om har meddelat ett beslut om anmärkning eller varning, får besluta om straffavgift. Bestämmelserna om straffsavgifter innehåller enligt gällande rätt två tak för hur hög avgift som får fastställas. Avgiften får inte överstiga av företagets omsättning närmast föregående räkenskapsår. Det absoluta taket är . Det innebär att bestämmelserna är konstruerade så att det lägsta av två möjliga belopp utgör taket för avgiften. Straffavgiften för specialföretag regleras särskilt, men på samma sätt. Specialföretagen bedriver inte någon livförsäkringsverksamhet och omfattas således inte av penningtvättsregelverket. Regeringen finner det inte lämpligt att ha olika bestämmelser avseende sanktionsavgifter för specialföretag och övriga försäkringsrörelser. I likhet med vad utredningen föreslår bör de nya bestämmelserna om sanktionsavgifternas Prop. 2016/17:173 storlek därför begränsas till överträdelser av penningtvättsregelverket. Försäkringsrörelselagen bör således kompletteras i syfte att uppfylla direktivets krav när det gäller sanktioner som ska kunna riktas mot försäkringsföretag vid överträdelser av penningtvättslagen och föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. bör ges möjlighet att ingripa mot fysiska personer i försäkringsföretagens ledning vid sådana överträdelser. Förfaranderegler för sanktioner mot dessa personer bör också införas (se avsnitten 13.5.3 och 13.5.6). Det bör också klart framgå i lagen att samtliga omständigheter ska beaktas vid val av ingripande samt vid fastställande av nivån på sanktionsavgiften (avsnitt 13.5.5). Beräkningen av sanktionsavgiftens storlek bör, vad gäller överträdelser av penningtvättsregelverket, ske på samma grunder och inom samma ramar som regeringen föreslår i fråga om övriga finansiella aktörer (se avsnitten 13.5.2 och 13.5.5). Slutligen anser regeringen att begreppet straffavgift i lagen bör bytas ut mot sanktionsavgift. Regeringens förslag: ska kunna ingripa mot betaltjänstleverantörer som är registrerade enligt lagen om betal- tjänster som överträder penningtvättslagen eller föreskrifter som med- delats med stöd av den lagen genom beslut om sanktionsavgift. Om den registrerade betaltjänstleverantören är en fysisk person, får ett ingripande genom beslut om sanktionsavgift ske endast om över- trädelsen är allvarlig, upprepad eller systematisk och personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet har orsakat överträdelsen. Vid överträdelser av penningtvättslagen och föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen ska sanktionsavgiften för betalningsinstitut och registrerade betaltjänstleverantörer som är juridiska personer uppgå till lägst och högst fastställas till det högsta av av företagets omsättning närmast föregående räkenskapsår eller, i förekommande fall, motsvarande omsättning på koncernnivå, 2.två gånger den vinst som företaget gjort till följd av regelöverträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller 3.ett belopp i kronor motsvarande . ges även möjlighet att ingripa mot ledningspersoner i ett betalningsinstitut eller en registrerad betaltjänst- leverantör om den juridiska personen har gjort sig skyldig till en överträdelse av penningtvättslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen. får endast ingripa mot en ledningsperson om överträdelsen som den juridiska personen har gjort sig skyldig till är allvarlig, upprepad eller systematisk och lednings- personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet har orsakat överträdelsen. Ett ingripande ska ske genom ett förbud att av tre till upprätthålla en ledande position i en juridisk person eller genom beslut om sanktionsavgift. Sanktionsavgiften för en fysisk person ska som högst fastställas till det högsta av 1.två gånger den vinst som personen gjort till följd av regel- överträdelsen, om beloppet går att fastställa, eller 2.ett belopp i kronor som per motsvarade . Avgiften ska tillfalla staten. ska pröva frågor om ingripande mot lednings- personer genom sanktionsföreläggande. Sanktionsföreläggande ska även användas vid ingripanden genom sanktionsavgifter mot registrerade betaltjänstleverantörer som är fysiska personer. I lagen ska tydliggöras vilka faktorer som ska ligga till grund för valet av sanktion och för sanktionsavgiftens storlek. Lagarna ska innehålla en exemplifierande uppräkning av de omständigheter som kan tillmätas betydelse. Termen straffavgift ersätts med sanktionsavgift. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningens förslag avviker från regeringens när det gäller avgränsningen av den personkrets som ska anses ha en ledande ställning i en juridisk person. Utredningens förslag avviker vidare genom att det innehåller en bestämmelse som uttryckligen anger att ska kunna ingripa när ett åsidosättande av skyldigheterna enligt penningtvättslagen har skett genom att en person i ledande ställning antingen själv har överträtt en bestämmelse till förmån för företaget eller brustit i tillsyn och kontroll av underställd personal på ett sådant sätt att de underställde kunnat begå överträdelsen. Utredningens förslag avviker vidare från regeringens när det gäller sanktionsavgiftens ramar och beräkning för juridiska personer vid andra överträdelser än sådana som avser penningtvättslagen. I utredningens förslag uppställs inte några subjektiva krav för ingripande mot en registrerad betaltjänstleverantör som är en fysisk person. Det uppställs inte heller krav på att överträdelsen ska vara allvarlig, upprepad eller systematisk för sådant ingripande. I utredningens förslag regleras vidare fastställandet av sanktionsavgiften för registrerade betaltjänstleverantörer som är fysiska personer på samma grunder som för juridiska personer. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. och Förvaltnings- rätten i synpunkter på förslaget redovisas och bemöts i avsnitten 13.3, 13.5.2 och 13.5.3. Skälen för regeringens förslag I avsnitt 13.3 gör regeringen bedömningen att möjligheter att ingripa mot kreditinstitut och finansiella institut innebär att de krav som uppställs i artiklarna 59.2 a–c, 60.5 och 60.6 i fjärde penningtvättsdirektivet är uppfyllda i gällande rätt. som står under Finansinsektionens tillsyn kan således bli föremål för ett offentligt meddelande, en anmodan om att upphöra med sitt agerande och återkallande eller tillfällig indragning av auktorisering, om verksam- hetsutövaren är föremål för en auktorisation. Juridiska personer kan vidare göras ansvariga för överträdelser som begås till deras förmån av vissa utpekade personer. Av direktivet följer dock även krav på att tillsynsmyndigheten ska ha möjlighet att ingripa mot verksamhetsutövare genom sanktionsavgifter och krav på att vissa fysiska personer ska kunna hållas ansvariga för en juridisk persons överträdelser genom ett tillfälligt förbud att utöva vissa funktioner samt genom sanktionsavgifter. Direktivet reglerar vidare den lägsta nivån på den maximala sanktionsavgiften när verksamhetsutövaren är ett kreditinstitut eller ett finansiellt institut samt vilka omständigheter som ska beaktas när de behöriga myndigheterna fastställer typen av och nivån på administrativa sanktioner (artiklarna 58.3, 59.2 d, 59.3 och 60.4). Lagen (2010:751) om betaltjänster reglerar tillhandahållandet av betaltjänster. I lagen finns också bestämmelser om betalningsinstituts och registrerade betaltjänstleverantörers verksamhet. Betalningsinstituten och de registrerade betaltjänstleverantörerna omfattas av penningtvätts- regleringens tillämpningsområde och är att betrakta som finansiella institut enligt definitionen i fjärde penningtvättsdirektivet. möjligheter att ingripa enligt betaltjänstlagen mot ett betalningsinstitut vid en överträdelse av penningtvättslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen inkluderar, om betalningsinstitutet fått en anmärkning eller varning, möjligheten att besluta om en straffavgift på lägst och högst . Avgiften får dock inte överstiga av betalnings- institutets omsättning närmast föregående räkenskapsår. Betaltjänstlagen bör således kompletteras i syfte att uppfylla direktivets krav vad gäller sanktioneras storlek. Beräkningen av sanktionsavgiftens storlek, vad gäller överträdelser av penningtvättsregelverket, bör ske på samma grunder och inom samma ramar som regeringen föreslår i fråga om övriga finansiella aktörer (se avsnitten 13.5.2 och 13.5.5). bör vidare, vid överträdelser av penningtvättslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen, ges möjlighet att ingripa mot fysiska personer i betalningsinstitutets ledning. Förfarande- regler för sanktioner mot dessa personer bör också införas (se avsnitt 13.5.6). får enligt gällande rätt avstå från ingripande, om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om betalningsinstitutet gör rättelse eller om någon annan myndighet har vidtagit åtgärder mot institutet som bedöms vara tillräckliga. Det bör därutöver tydliggöras att samtliga omständigheter ska beaktas vid val av ingripande samt vid fastställande av nivån på sanktionsavgiften (se avsnitt 13.5.5). Utredningen föreslår att överträdelser av andra bestämmelser än penningtvättslagen och föreskrifter som meddelats med stöd av den lagen ska kunna bli föremål för sanktionsavgifter av samma storlek som vid överträdelser av penningtvättslagen. Möjligheten att beräkna sanktions-