prop · H50359 · 2017-12-05 00:00:00 — Med hänsyn till den kritik som har riktats mot uttryckssättet i diskrimineringslagen finns det ändå skäl att överväga att beskriva transpersoners könsidentitet och könsuttryck på något annat sätt än som könsöverskridande. Mot bakgrund av hur begreppet transpersoner kan förklaras i allmänna termer (se avsnitt 4.1) kan det t.ex. övervägas om det skulle gå att låta den nya grunden omfatta könsidentitet eller könsuttryck som inte överensstämmer med det vid födseln tilldelade könet. Det finns emellertid betydande nackdelar med en sådan lösning. Bland annat skulle det uppkomma bevissvårigheter vad gäller gärningsmannens kunskap om vilket kön som ursprungligen har registrerats för en person. Även andra lösningar som skulle kunna komma i fråga bedömer regeringen vara förenade med svårigheter, bl.a. såtillvida att de är för oprecisa för att kunna användas i den straffrättsliga lagstiftningen. Slutsatsen blir att den nya grunden bör omfatta könsöverskridande identitet och uttryck, ett uttryck som har förts fram av Lagrådet och som redan förekommer i lagstiftning. Det kan i sammanhanget framhållas att det inte är nödvändigt att ge begreppet exakt samma innebörd i straffrätten som den som framgår av diskrimineringslagens definition. Hur begreppet könsöverskridande identitet eller uttryck är avsett att förstås i straffrätten behandlas i författningskommentaren. Slutligen ifrågasätter om ordet folkgrupp alltjämt passar för att beskriva dem som hetsbrottet omfattar. melserna har tidigare ändrats genom att ”annan sådan grupp av personer” Prop. 2017/18:59 lagts till vid sidan av ”folkgrupp” (prop. 1981/82:58). detta och att uttrycket folkgrupp eller annan sådan grupp av personer omfattar t.ex. homosexuella ser regeringen inte något problem med att även fortsättningsvis använda ordet folkgrupp i bestämmelserna. Brottsrubriceringen grov hets mot folkgrupp bör införas När bestämmelse om hets mot folkgrupp nu ändras finns det skäl att även införa en särskild brottsbeteckning för den grova graden av brottet. Liksom vid tidigare ändringar av motsvarande slag är syftet att det tydligt ska framgå när en gärning hör till brottets grova grad och straffskalan för det grova brottet därmed är tillämplig (se t.ex. prop. 2015/16:113 s. 79 f., prop. 2016/17:108 s. 36 och prop. 2016/17:131 s. 72 f.). 4.4Diskriminering på grund av könsöverskridande identitet eller uttryck kriminaliseras Regeringens förslag: Bestämmelsen om olaga diskriminering utvidgas till att även omfatta diskriminering på grund av könsöverskridande identitet eller uttryck. Bestämmelsen utvidgas också genom att diskrimineringen inte längre ska behöva grundas på förhållanden hos den diskriminerade. Därigenom kommer även misstagsfall och diskriminering på grund av omständigheter som gäller en annan person än den diskriminerade att omfattas. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. ningen föreslår att den nya grunden ska avse könsidentitet eller köns- Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker utred- ningens förslag eller har inga invändningar mot det. ser att den personkrets som ska omfattas av diskriminering på grund av förhållanden hos en annan person närmare bör definieras. angående ombudsmäns (JO) synpunkt avseende behovet av kriminalisering vad gäller gärningar som riktar sig mot cispersoner, syn- punkter från JO, , Tidningsutgivarna och Justitiekanslern om begreppet könsidentitet eller könsuttryck samt syn- punkter från , , bisexuellas, transpersoners och queeras rättigheter (RFSL), RFSL Ungdom och Antidiskrimineringsbyråer om behovet av ytterligare utrednings- eller forskningsarbete. Se avsnitt 4.6 angående att Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor efterfrågar ett för- tydligande av om intersexpersoner omfattas av grunden könsidentitet Bakgrund: För olaga diskriminering döms enligt 16 kap. 9 § brotts- balken en näringsidkare som i sin verksamhet diskriminerar någon på grund av hans eller hennes ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung, 2017/18:59 trosbekännelse eller sexuella läggning genom att inte gå honom eller henne till handa på de villkor som näringsidkaren i sin verksamhet tillämpar i förhållande till andra. Vad som sägs om en näringsidkare tillämpas också på den som är anställd i näringsverksamhet eller annars handlar på en näringsidkares vägnar och på den som är anställd i allmän tjänst eller har ett allmänt uppdrag. För olaga diskriminering döms även anordnare av allmän sammankomst eller offentlig tillställning och medhjälpare till sådan anordnare som diskriminerar någon på någon av de grunder som anges ovan genom att vägra honom eller henne tillträde till sammankomsten eller tillställningen på de villkor som gäller för andra. Straffet är böter eller fängelse i högst . Enligt 5 kap. 2 § andra stycket lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete är utländska tjänstemän som utför uppgifter i enligt den lagen ansvariga för olaga diskriminering enligt 16 kap. 9 § på motsvarande sätt som den som är anställd i svensk allmän tjänst. Skälen för regeringens förslag Det finns behov av att kriminalisera diskriminering av transpersoner Transpersoner hör inte till de individer som skyddas av bestämmelsen om olaga diskriminering. Som konstaterats i avsnitt 4.2 finns det på ett allmänt plan anledning att överväga att tillerkänna transpersoner ett ökat skydd i hatbrottslagstiftningen. Regeringen ser också ett specifikt behov av att låta transpersoner omfattas av det straffrättsliga diskrimineringsskyddet. En indikation på att diskriminering mot transpersoner förekommer i viss omfattning är de anmälningar om diskriminering enligt de civilrättsliga bestämmelserna i diskrimineringslagen som kommer in till (). DO, som kan föra talan i domstol i mål om diskriminering enligt diskrimineringslagen för en enskild som medger det, fick –2014 in ett tiotal anmälningar om händelser inom arbetslivet på grunden könsöverskridande identitet eller uttryck. Utanför arbetslivet har DO fått in ett åttiotal anmälningar, varav de flesta rör hälso- och sjukvård och tillgång till varor och tjänster. Även om den straffrättsliga bestämmelsen om olaga diskriminering enbart delvis träffar samma situationer som den civilrättsliga diskrimineringslagstiftningen visar anmälningarna att diskriminering på grund av könsidentitet eller könsuttryck förekommer. Vidare framgår av den rapport från som nämns i avsnitt 4.2 att en betydande andel transpersoner anser sig ha blivit utsatta för diskriminering och avstår från aktiviteter av rädsla för diskriminering. Denna bild bekräftas av Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheters rapport in Union där av de som anger att de bor i svarar att de känt sig diskriminerade eller trakasserade på grund av att de uppfattas som transpersoner. I sitt remissvar rapporterar Antidiskrimineringsbyråer också om att organisationens medlemsföreningar i sina verksamheter möter transpersoner som har utsatts för diskriminering. Transpersoner ska skyddas mot diskriminering genom grunden könsöverskridande identitet eller uttryck Skyddet för transpersoner bör åstadkommas genom att grunden könsöverskridande identitet eller uttryck läggs till i bestämmelsen om olaga diskriminering. Uttrycket könsöverskridande identitet eller uttryck bör ha samma betydelse i denna bestämmelse som i bestämmelserna om hets mot folkgrupp. Genom förslaget tillmötesgås synpunkter från Lagrådet, som avstyrker att det i lagrådsremissen föreslagna uttrycket könsidentitet eller könsuttryck förs in i bestämmelsen. Även misstagsfall och diskriminering på grund av en annan persons hudfärg etc. ska kriminaliseras Bestämmelsen om olaga diskriminering gäller den som diskriminerar någon på grund av ”hans eller hennes” hudfärg etc. Det innebär att den inte omfattar misstagsfall. I förarbetena nämns att om en näringsidkare diskriminerar någon med utgångspunkt i exempelvis en felaktig uppfattning om att en kund är av en viss ”ras”, är bestämmelsen inte tillämplig 1970:87 s. 40). Vidare innebär bestämmelsens utformning att den inte heller omfattar diskriminering på grund av att någon annan omfattas av någon av grunderna, såsom när en person diskrimineras på grund av att personens partner är av ett visst etniskt ursprung. Regeringen anser att bestämmelsen bör utvidgas till att omfatta även de nämnda fallen. Diskriminering är enligt regeringens uppfattning straffvärd även om gärningsmannen har misstagit sig om exempelvis någons trosbekännelse eller sexuella läggning. Det bör därför vara gärningsmannens motiv att diskriminera som avgör om diskrimineringen är brottslig eller inte. Frågan får särskild betydelse i och med att grunden könsöverskridande identitet eller uttryck läggs till i bestämmelsen. Det finns en utbredd okunskap om skillnaden mellan sexuell läggning och könsidentitet eller könsuttryck vilket innebär att det inte torde vara ovanligt att transpersoner antas vara homosexuella oavsett vilken sexuell läggning de faktiskt har. Ett misstag i det avseendet bör inte medföra att diskriminering av en transperson går ostraffad. Det är också angeläget att de rättstillämpande myndigheterna kan inrikta sig på gärningsmannens uppfattning om en persons könsöverskridande identitet eller sexuella läggning. Som framhåller ska de rättstillämpande myndigheterna inte behöva utreda vilken könsidentitet eller sexuell läggning den diskriminerade faktiskt har, något som kan vara mycket känsligt. En utvidgning av bestämmelsen som innebär att det saknas anledning att ställa frågor om detta bör därför kunna bidra till en ökad benägenhet att anmäla brott. Enligt regeringens uppfattning saknas det också skäl att göra skillnad på om motivet för förolämpningen hänför sig till omständigheter hos den diskriminerade eller hos en annan person. Det bör således vara straffbart som olaga diskriminering att t.ex. diskriminera ett barn på grund av att barnet har en förälder som är transperson. anför att den personkrets som kommer att omfattas bör definieras så att det avsedda tillämpningsområdet klargörs. Regeringen ser inte något behov av ett sådant klargörande. Det avgörande bör vara att någon har blivit diskriminerad och att grunden till diskrimineringen är ras, hudfärg, nationellt 2017/18:59 eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning eller könsöverskridande identitet eller uttryck. Om exempelvis en persons hudfärg utgör ett skäl för gärningsmannen att diskriminera en tredje person bör det vara tillräckligt för straffansvar, oavsett vilken relation de båda personerna har till varandra. Utvidgningen bör göras genom att ”hans eller hennes” tas bort ur bestämmelsen. Därmed behöver diskrimineringen inte längre grundas på förhållanden hos den diskriminerade. 4.5Området för allmänt åtal vid förolämpning utvidgas Regeringens förslag: Förolämpning med anspelning på könsöverskridande identitet eller uttryck ska kunna falla under allmänt åtal enligt den särskilda åtalsregeln om rasistisk och liknande förolämpning. Åtalsregeln utvidgas också genom att förolämpningen inte längre ska behöva anspela på förhållanden hos den förolämpade. Därigenom kommer även misstagsfall och förolämpning med anspelning på omständigheter som gäller en annan person än den förolämpade att omfattas. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att den nya grunden ska avse könsidentitet eller könsuttryck. Remissinstanserna: Se avsnitt 4.3 angående ombudsmäns synpunkter på uttrycket könsidentitet eller könsuttryck samt synpunkter från , , bisexuellas, transpersoners och queeras rättigheter (RFSL), RFSL Ungdom och Antidiskrimineringsbyråer om behovet av ytterligare utrednings- eller forskningsarbete. Se avsnitt 4.6 angående att Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor efterfrågar ett förtydligande av om intersexpersoner omfattas av grunden könsidentitet eller könsuttryck. Bakgrund: Trakasserier mot transpersoner kan falla under olika straffbestämmelser, däribland förolämpning. Till skillnad från t.ex. olaga hot och ofredande faller förolämpning med grund i att någon är transperson inte under allmänt åtal, eftersom förolämpning som utgångspunkt endast får åtalas av målsäganden och allmänt åtal bara får ske under vissa begränsade förutsättningar (5 kap. 5 § första stycket ). Vad gäller förolämpning krävs för allmänt åtal att det är fråga om förolämpning mot någon i eller för hans eller hennes myndighetsutövning (punkt 2), med anspelning på hans eller hennes ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung eller trosbekännelse (punkt 3) eller med anspelning på hans eller hennes sexuella läggning (punkt 4). Därutöver krävs att brottet riktar sig mot någon som är eller i annat fall att målsäganden angett brottet till åtal. Det krävs också att åtal anses påkallat från allmän synpunkt. Skälen för regeringens förslag Förolämpning med anspelning på könsöverskridande identitet eller uttryck ska kunna falla under allmänt åtal Enligt Brottsförebyggande rådets senaste hatbrottsrapporter hör ärekränkningsbrott till de vanligaste brotten bland anmälda brott med transfobiska motiv. Även om antalet identifierade anmälningar med sådana motiv inte är särskilt stort finns det, som anges i dessa rapporter, goda skäl att anta att mörkertalet är stort. Det är viktigt att samhället tar avstånd från olika slags fördomsfullt uppträdande mot transpersoner. Mot bakgrund av att transpersoner som grupp är obenägna att anmäla brott är det tydligt att transpersoner som utsatts för förolämpning kan behöva det stöd som det innebär att en åklagare tar sig an deras sak. Regeringen anser därför att förolämpning mot transpersoner bör kunna falla under allmänt åtal. Bestämmelsen bör utvidgas genom att det anges att även förolämpning med anspelning på könsöverskridande identitet eller uttryck ska kunna falla under allmänt åtal. Uttrycket könsöverskridande identitet eller uttryck ska ha samma betydelse i denna bestämmelse som i bestämmelserna om hets mot folkgrupp och om olaga diskriminering. Genom förslaget tillmötesgås synpunkter från Lagrådet, som avstyrker att det i lagrådsremissen föreslagna uttrycket könsidentitet eller könsuttryck förs in i bestämmelsen. Även vid förolämpning mot transpersoner ska det krävas dels att målsäganden anger brottet till åtal alternativt att målsäganden är , dels att åtal är påkallat från allmän synpunkt. Även misstagsfall och förolämpning med anspelning på en annan persons hudfärg etc. ska kunna fall under allmänt åtal Åtalsregeln gäller förolämpning mot någon på grund av exempelvis ”hans eller hennes” hudfärg. Det innebär att den inte kan tillämpas i fall där gärningsmannen felaktigt antar att en person har t.ex. en viss trosbekännelse och inte heller vid förolämpning med anspelning på hudfärg eller någon annan omständighet hos en annan person än den förolämpade. Av motsvarande skäl som de som anförts beträffande olaga diskriminering anser regeringen att bestämmelsen bör utvidgas till att omfatta även de nämnda fallen. Utvidgningen bör göras genom att ”någons” och ”hans eller hennes” tas bort ur bestämmelsen. Därmed behöver förolämpningen inte längre anspela på förhållanden hos den förolämpade. 4.6Straffskärpningsregeln i 29 kap. 2 § 7 förtydligas Regeringens förslag: Straffskärpningsregeln i om rasistiska och liknande kränkande motiv förtydligas genom att det uttryckligen anges att det är en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet om ett motiv för brottet varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av könsöverskridande identitet eller uttryck. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. ningen föreslår att den nya grunden ska avse könsidentitet eller köns- Remissinstanserna: anser att utredningens förslag kan genomföras men pekar på att ju fler omständigheter som nämns explicit i bestämmelsen, desto större är risken för att rättstillämpningen styrs mot dessa och att andra omständigheter inte beaktas i tillräcklig Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor påpekar att intersexualism primärt handlar om biologiskt kön och att det därför behöver förtydligas om intersexpersoner omfattas av grunden köns- identitet eller könsuttryck. Se avsnitt 4.3 angående ombuds- mäns synpunkter på uttrycket könsidentitet eller könsuttryck samt sexuellas, bisexuellas, transpersoners och queeras rättigheter (RFSL), RFSL Ungdom och Antidiskrimineringsbyråer om behovet av ytterligare utrednings- eller forskningsarbete. Bakgrund: I 29 kap. 1 § finns en allmän bestämmelse om Straff ska enligt första stycket bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan och efter brottets eller den samlade brottslig- Enligt andra stycket ska vid bedömningen av straff- värdet beaktas den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit, vad den tilltalade insett eller borde ha insett om detta samt de avsikter eller motiv som han eller hon haft. Det ska särskilt beaktas om gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till I 29 kap. 2 § finns en uppräkning av omständigheter som ökar ett brotts straffvärde. Enligt punkt 7 ska det, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt beaktas som en försvårande omständighet om ett motiv för brottet har varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hud- färg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning eller annan liknande omständighet. Den personkrets som skyddas av denna straffskärpningsregel motsvarar i första hand den krets som också skyddas av bestämmelsen om hets mot folkgrupp i 16 kap. 8 § brotts- Straffskärpningsregeln tar dock inte bara sikte på kränkningar av grupper utan också på kränkningar av individer. sig dessutom längre än den om hets mot folkgrupp på så sätt att den också avser kränkningar på grund av ”annan liknande omständighet”. Skälen för regeringens förslag: Trots att det inte framgår av lagtexten anses straffskärpningsregeln skydda transpersoner. ningen av skyddade grupper och personkretsar är inte uttömmande och bestämmelsen har ansetts ge domstolarna möjlighet och anledning att beakta om ett motiv för brottet har varit att kränka en person eller en grupp på grund av exempelvis transvestism eller transsexualism (se prop. 2001/02:59 s. 57). Eftersom de omständigheter som anges i bestämmelsen endast är exemplifierande finns det, som framhåller, för varje försvårande omständighet som nämns uttryckligen en risk för att tolk- ningen av lagrummet snävas in mer än vad som är avsett. därför anledning att noga överväga om fler omständigheter ska anges ut- tryckligen i bestämmelsen. Som konstaterats är transpersoner i stort be- hov ett stärkt straffrättsligt skydd. Ett förtydligande av straffskärpningsregeln skulle innebära en tydligare markering av att kränkningar av transfobiskt slag bör ägnas särskild uppmärksamhet vid straffvärdebedömningen. Det bör också medverka till att sådana omständigheter blir uppmärksammade och att bevisning om dessa säkras redan på förundersökningsstadiet (jfr prop. 1993/94:101 s. 22). Ett tillägg i straffskärpningsregeln ligger därmed väl i linje med den utvidgning av det straffrättsliga skyddet för transpersoner som regeringen föreslår i tidigare avsnitt. Det finns också ett värde i att hatbrottsbestämmelserna utformas i så stor likhet med varandra som möjligt. Regeringen instämmer därför inte med Lagrådet, som med hänvisning till att det redan nu är en försvårande omständighet att kränka transpersoner menar att det saknas skäl för den föreslagna ändringen. Det kan i sammanhanget tilläggas att införandet av grunden sexuell läggning inte heller ansågs innebära någon saklig förändring i förhållande till gällande rätt utan gjordes i förtydligande syfte (prop. 2001/02:59 s. 57 och 61). Som ett förtydligande och i konsekvens med de tidigare föreslagna ändringarna i bestämmelserna om hets mot folkgrupp och olaga diskriminering anser regeringen därför att det uttryckligen bör anges att det är en försvårande omständighet om ett motiv för brottet har varit att kränka på grund av könsöverskridande identitet eller uttryck. Straffskärpningsregeln bör även i fortsättningen enbart vara exemplifierande. Genom att den således alltjämt ska omfatta även ”annan liknande omständighet” kommer bestämmelsen att kunna tillämpas exempelvis vid brott med motiv att kränka intersexpersoner. Intersex är, som framgår av avsnitt 4.1, en benämning som används för att förklara tillstånd där den kroppsliga utvecklingen inte är entydig i fråga om kön. Även om intersexpersoner ibland inkluderas i transpersonsbegreppet handlar, som Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor påpekar, intersexualism primärt om biologiskt kön. Könsöverskridande identitet handlar dock inte om detta utan om en persons mentala kön eller självupplevda könsbild, medan könsöverskridande uttryck avser yttre manifestationer i form av t.ex. kläder och kroppsspråk. Grunden könsöverskridande identitet eller uttryck tar således inte direkt sikte på biologiska förhållanden. Diskrimineringsgrunden könsidentitet eller könsuttryck i diskrimineringslagen anses omfatta intersexuella (prop. 2007/08:95 s. 496). Mot bakgrund av den straffrättsliga legalitetsprincipen bedömer regeringen det däremot som tveksamt om grunden kan tillämpas på det sättet i de straffrättsliga bestämmelserna. Det blir dock ytterst upp till rättstillämparen att i det enskilda fallet avgöra om ett motiv för brottet har varit att kränka på grund av könsöverskridande identitet eller uttryck. Eftersom straffskärpningsregeln utgår från motivet för brottet är det avgörande om gärningsmannen har uppfattat att en intersexperson har en könsöverskridande identitet eller ett könsöverskridande uttryck och låtit sig motiveras av detta (jfr även vad som sägs om misstagsfall i avsnitt 4.4 och 4.5). Under alla omständigheter kan dock intersexualism ses som en sådan ”liknande omständighet” som omfattas av straffskärpningsregelns tillämpningsområde. eller uttryck i diskrimineringslagen Regeringens bedömning: Begreppet könsöverskridande identitet eller uttryck i diskrimineringslagen, lagen om Diskriminerings- ombudsmannen, skollagen och lagen om uthyrning av arbetstagare bör Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens bedöm- Utredningen föreslår att ”könsöverskridande identitet eller uttryck” ska ersättas med ”könsidentitet eller könsuttryck” och att definitionen i diskrimineringslagen ska lyda ”en persons identitet eller uttryck i form av kläder, kroppsspråk, beteende eller annat liknande förhållande med avseende på kön”. Remissinstanserna: De flesta av de remissinstanser som yttrar sig till- styrker förslagen eller har inga invändningar mot dem. begreppet inte har ett avvikarperspektiv välkomnas särskilt av Justitie- kanslern, , , Universitets- och hög- skolerådet, (Nationella sekretariatet för genus- forskning), , sexuellas, bisexuellas, transpersoners och queeras rättigheter (RFSL), , som välkomnar förslaget, beskriver det som mer neutralt än den nuvarande skrivningen. ombudsmän (), som uttrycker tveksamhet till att införa begreppet könsidentitet eller könsuttryck i den straffrättsliga lagstift- ningen, har ingen invändning mot att det används i de nu aktuella lagar- Enligt JO är den gränsdragningsproblematik som kan uppkomma mellan diskrimineringsgrunderna kön respektive könsidentitet eller könsuttryck i detta sammanhang av underordnad betydelse eftersom båda grunderna omfattas av bestämmelserna. Tidningsutgivarna () tillstyrker att könsidentitet eller könsuttryck används men invänder att definitionen är otydlig och TU säger sig inte kunna tillstyrka definitionen. föreslår att definitionen ska utformas så att det tydligare framgår att såväl identitet som uttryck ska ha avseende på kön. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor efterfrågar ett förtydligande av vilken diskrimineringsgrund intersex- personer och transpersoner ska omfattas av.