prop · H40330 · 2017-01-10 00:00:00 — Genom tillägget i andra stycket omfattas en fullmaktshavare i en framtidsfullmakt av den krets som ska involveras i en utredning om godmanskap enligt 4 § eller förvaltarskap för fullmaktsgivaren. Yttrande ska inhämtas från fullmaktshavaren, om det inte är obehövligt. Detta gäller även i ärenden hos överförmyndaren enligt tredje stycket. 19 b § Ett beslut om att ett godmanskap enligt 4 § eller ett förvaltarskap ska upphöra och ett beslut om att entlediga en god man eller förvaltare med stöd av 19 a § fattas av rätten. I övriga fall fattar överförmyndaren beslut om upphörande av ett godmanskap och om entledigande av en god man eller förvaltare. Paragrafen innehåller bestämmelser om vem som beslutar i frågor om upphörande av godmanskap och förvaltarskap och om entledigande av en god man eller förvaltare. Av förbiseende har bestämmelsen om överförmyndarens beslut om upphörande kommit att omfatta förvaltarskap (se prop. 2013/14:225 s. 48). Genom denna ändring rättas detta till. 12 kap. Allmänna bestämmelser om förmyndares, gode mäns och mäns och förvaltares skyldigheter 2 § män och förvaltare ska, i den utsträckning det följer av deras förordnande, bevaka rätten för de personer som de företräder, förvalta deras tillgångar och sörja för deras person. Även om det inte framgår av förordnandet, omfattar den gode mannens eller förvaltarens uppdrag inte sådana tillgångar som har ställts under särskild förvaltning. Är särskild förvaltning anordnad, ska den som utövar förvaltningen lämna redovisning över förvaltningen till den gode mannen eller förvaltaren, om det faller inom ramen för den gode mannens eller förvaltarens uppdrag att ta emot en sådan redovisning. män och förvaltare är inte behöriga att företräda den enskilde i frågor om att ingå äktenskap, bekräfta faderskap, upprätta testamente eller liknande frågor av utpräglat personlig karaktär. I paragrafen finns bestämmelser om gode mäns och förvaltares uppdrag. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. Även i de fall godmanskapet eller förvaltarskapet är oinskränkt och därför omfattar alla angelägenheter som nämns i första stycket, är den gode mannen eller förvaltaren inte behörig att företräda den enskilde i frågor av utpräglat personlig karaktär. Detta tydliggörs i det nya tredje stycket. Någon ändring i sak är inte avsedd. Huruvida en fråga är av utpräglat personlig karaktär får liksom avgöras med beaktande av vilken rättshandling det rör och hur regleringen av denna har utformats avseende utrymmet för annan än den enskilde att personligen vidta handlingen (se t.ex. rättsfallet RH 2008:33 om möjligheterna för en ställföreträdare att ansöka om äktenskapsskillnad för sin huvudmans räkning). Som exempel på frågor av utpräglat personlig karaktär anges att ingå äktenskap, bekräfta faderskap och upprätta testamente (jfr 4 kap. 2 § , 1 kap. 4 § respektive 10 kap. 1 § ). Med liknande frågor av utpräglat personlig karaktär avses t.ex. samtycke till adoption (se 4 kap. 5 och 5 a §§ ) och en begäran om sterilisering (se 2 § steriliseringslagen [1975:580]). Att gode män och förvaltare inte har rätt att företräda den enskilde hindrar naturligtvis inte att han eller hon bistår den enskilde i dennes beslutsfattande eller rättshandlande i saken med information, råd och stöd. Anhörigas behörighet att rättshandla i vissa fall 1 § Om det är uppenbart att någon på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller något liknande förhållande inte längre har förmåga att ha hand om sina ekonomiska angelägenheter, är en anhörig behörig att för den enskilde vidta ordinära rättshandlingar med anknytning till dennes dagliga livsföring. Behörigheten gäller om den situation som avses i första stycket har inträffat sedan den enskilde har fyllt . Det är den anhörige som ska bedöma om behörigheten gäller. 2016/17:30 Paragrafen, som delvis utformas i enlighet med Lagrådets förslag, innehåller en beskrivning av innebörden av anhörigas behörighet när den enskilde är beslutsoförmögen. Övervägandena finns i avsnitt 6.2, 6.3 och 6.5. Enligt första stycket ska den enskilde på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande sakna beslutsförmåga. Dessa medicinska kriterier överensstämmer med vad som gäller för anordnande av godmanskap och förvaltarskap (se kommentaren till 1 § i den föreslagna lagen om framtidsfullmakter). Det ska vara uppenbart att den enskilde är beslutsoförmögen för att anhörigbehörigheten ska inträda. Uppenbarhetsrekvisitet innebär att den anhörige vid tveksamhet kring den enskildes beslutsförmåga saknar rätt att företräda denne. I avsnitt 5.4 och 6.5 utvecklas hur bedömningen av den enskildes beslutsförmåga ska göras. Behörigheten gäller endast i fråga om ekonomiska angelägenheter. Beträffande begreppet ekonomiska angelägenheter, se kommentaren till 2 § i den föreslagna lagen om framtidsfullmakter. Behörigheten gäller ordinära rättshandlingar med anknytning till den enskildes dagliga livsföring. Det kan avse betalning av periodiska utgifter som utgör en förutsättning för att den enskilde ska kunna upprätthålla sin levnadsnivå och sina levnadsförhållanden även sedan han eller hon har förlorat beslutsförmågan. Som exempel kan nämnas betalningar hänförliga till boendet, transporter, sociala tjänster, telefonabonnemang, försäkringar, föreningsavgifter, TV och tidningar. Till transporter hör betalning för sådant som tåg- eller bussbiljetter, taxiresor och avgifter för färdtjänst. Inköp av exempelvis en TV-apparat och annan egendom som den enskilde behöver i det dagliga livet omfattas också av behörigheten. I fråga om försäkringar kan generellt sägas att sådana naturligtvis måste ha relevans i förhållande till den enskildes livssituation och behov. Under alla omständigheter hör avtal om och betalning för hemförsäkring hit. Även mera sporadiska eller engångsbetonade utgifter, exempelvis kostnader för läkarbesök, tandvård och nöjen, inryms i anhörigbehörigheten. Som ett led i tillgodoseendet av den enskildes behov ingår också att för den enskildes räkning exempelvis lämna inkomstdeklaration eller ansöka om sociala förmåner enligt socialförsäkringsbalken, t.ex. bostadsbidrag, och att ombesörja nödvändiga reparationer hänförliga till boendet. Vad som i det konkreta fallet har betydelse för den enskildes dagliga livsföring skiftar från individ till individ. Anhörigas insatser behöver därför utgå från den livssituation och de behov som den enskilde har. Om behoven förändras, måste även insatserna förändras, allt under förutsättning att de åtgärder som är tänkta att vidtas faller inom anhörigbehörigheten. Den enskilde ska genom anhörigas insatser kunna behålla den standard som han eller hon är van vid. Om personen kan tillgodogöra sig vissa varor eller tjänster, ska dock anhöriga givetvis inte heller lägga pengar på att dessa alltjämt finns tillgängliga. Anhörigas behörighet omfattar inte köp av t.ex. en bil eller en fastighet. Anhörigbehörigheten omfattar inte heller att företräda den enskilde i rättsliga processer, t.ex. vid domstol, eller att lämna gåvor av olika slag, t.ex. födelsedagspresenter. En anhörig som tillämpar behörigheten kan inte ta ut något arvode för detta. Enligt andra stycket kan anhörigbehörigheten tas i anspråk endast i förhållande till en person som har fyllt och som först därefter blir beslutsoförmögen. Det är den anhörige som avgör när kriterierna för behörighetens inträde är uppfyllda. Av 2 § framgår vem som är behörig anhörig. Om flera anhöriga är gemensamt behöriga, bedömer de detta tillsammans. 2 § Behörigheten enligt 1 § gäller i tur och ordning för 1.make eller sambo, Två eller flera anhöriga under samma punkt företräder den enskilde gemensamt. De kan lämna varandra fullmakt. Den som avböjer uppgiften, inte kan anträffas, är underårig eller har en god man enligt 11 kap. 4 § eller en förvaltare ska inte beaktas vid tillämpningen av denna paragraf. Detsamma gäller den som företräds av en framtidsfullmaktshavare eller som själv är i en sådan situation som avses i 1 §. Paragrafen, som utformas med beaktande av Lagrådets synpunkter, innehåller bestämmelser om vilka anhöriga som är behöriga att företräda den enskilde. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. I första stycket anges vilka som kommer i fråga för anhörigbehörigheten. Ställföreträdarskapet övergår inte till en annan kategori anhöriga förrän den föregående kategorin är uttömd; de olika anhörigkategorierna är behöriga i tur och ordning. En anhörig som avser att utöva sin behörighet bör informera den enskilde och övriga anhöriga om det. Halvsyskon omfattas av behörigheten. Styvföräldrar och styvbarn omfattas däremot inte av behörigheten. Med make likställs registrerad partner. Beträffande begreppet sambo, se kommentaren till 10 § i den föreslagna lagen om framtidsfullmakter. Av andra stycket framgår att flera anhöriga som är släkt på lika nära håll representerar den enskilde gemensamt. Detta innebär emellertid inte att varje åtgärd som vidtas för den enskilde måste utföras av de anhöriga tillsammans, utan de kan anförtro varandra behörigheten. Detta sker genom fullmakt, vilken företrädesvis bör vara skriftlig för att vid behov kunna visas upp för tredje man. Var och en av dem med gemensam behörighet har dock alltjämt ett visst ansvar (jfr 5 och 6 §§), eftersom den som har lämnat annan en fullmakt inte därmed har avböjt att representera den enskilde. Enligt tredje stycket beaktas vissa personer inte i turordningen även om de tillhör den anhörigkrets som anges i första stycket. Den som inte vill ta på sig uppgiften eller inte vill fortsätta kan avböja den. Ett avböjande från en anhörig kan endast avse samtliga angelägenheter enligt 1 §. Det kan också förekomma att det är okänt var en anhörig befinner sig. Om det inte går att anträffa honom eller henne, räknas personen inte in i turordningen. Även om en anhörig är bortrest, kan han eller hon normalt nås och är därför anträffbar. Anhöriga som är eller som företräds av en god man enligt 11 kap. 4 § eller en förvaltare räknas inte heller in i turordningen. Detsamma gäller om personen har utfärdat en framtidsfullmakt som har trätt i kraft eller om den anhörige befinner sig i en sådan situation som anges i 1 §, dvs. själv saknar beslutsförmåga och kan företrädas av sina anhöriga. Om förutsättningarna förändras för den som har bedömts sakna behörighet, får behörighetsfrågan prövas på nytt. Så kan t.ex. behöva ske om en person som inte har anträffats ger sig till känna. Behörighetens omfattning i vissa fall 3 § Behörigheten för en anhörig gäller inte i de frågor där den enskilde företräds av en god man enligt 11 kap. 4 §, en förvaltare eller en framtidsfullmaktshavare. Paragrafen innehåller bestämmelser om anhörigas behörighet i förhållande till andra ställföreträdarskap för den enskilde. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Anhörigas behörighet att företräda en enskild är subsidiär till de andra formerna av representantskap som anges i paragrafen; om den enskilde företräds enligt en framtidsfullmakt eller av en god man eller förvaltare, faller anhörigbehörigheten. En förutsättning är dock att anhörigbehörigheten konkurrerar med ett sådant ställföreträdarskap. Inget hindrar alltså att en anhörig sköter de uppgifter som ingår i anhörigbehörigheten medan andra personliga angelägenheter sköts av t.ex. en god man. Skyldigheter för den anhörige 4 § Den som är behörig enligt 2 § ska vid fullgörandet av uppgiften 1.handla i enlighet med den enskildes intressen och då beakta den enskildes vilja eller förmodade inställning, 2.hålla den enskildes medel avskilda enligt 12 kap. 6 § första stycket, och 3.dokumentera vidtagna åtgärder på ett med hänsyn till omständigheterna lämpligt sätt. Bestämmelserna om jäv i 12 kap. 8 § andra och tredje styckena tillämpas för den som är behörig enligt 2 §. Paragrafen, som utformas i allt väsentligt i enlighet med Lagrådets förslag, reglerar den anhöriges skyldigheter gentemot den enskilde. Övervägandena finns i avsnitt 6.6. I första stycket första punkten anges, på motsvarande sätt som för framtidsfullmakter, att en anhörig vid fullgörandet av sitt uppdrag ska handla i enlighet med den enskildes intressen (lojalitetsplikt), se kommentaren till 15 § i den föreslagna lagen om framtidsfullmakter. Till skillnad från vad som gäller för en framtidsfullmaktshavare finns inte någon särskild skyldighet att samråda med den enskilde i viktiga frågor. I stället ska den anhörige vid utförandet av sin uppgift beakta den enskildes vilja eller förmodade inställning. Det innebär att den anhörige behöver ha en dialog med den enskilde för att få kännedom om personens inställning i de frågor som åtgärder vidtas. Om det inte är möjligt, får den anhörige utgå från den kunskap han eller hon har . Andra personers kännedom om den enskildes inställning kan också bidra som underlag för den anhöriges åtgärder. Vad som i allmänhet får ligga i en persons intresse bör naturligtvis också vägas in när den anhörige överväger olika åtgärder. I den anhöriges skyldigheter ligger emellertid inte ett krav på att inför varje åtgärd göra dessa kontroller. Om den enskildes vilja är känd eller förmodade inställning har efterforskats kan den anhörige utgå från denna, såvida det inte finns skäl att utgå från att inställningen har förändrats. Andra punkten avser hanteringen av den enskildes medel i förhållande till andra medel som den anhörige ansvarar för. Genom hänvisningen till 12 kap. 6 § första stycket ska den anhörige se till att pengar och värdepapper som tillhör den enskilde förvaras så att de inte sammanblandas med tillgångar som den anhörige annars förvaltar. Här avses dels hans eller hennes egna tillgångar, dels tillgångar som kan tillhöra någon annan som den anhörige bistår. Att tillgångar som tillhör olika personer inte får blandas samman innebär bl.a. att skilda konton måste användas vid insättning på bank. I tredje punkten anges den anhöriges dokumentationsskyldighet. Be- stämmelsen erbjuder flexibilitet i fråga om formerna för och omfattningen av denna plikt. Den anhörige är i allmänhet inte skyldig att föra regelrätta räkenskaper, utan är det tillräckligt att den anhörige sparar kvitton och kontoutdrag som utvisar vilka transaktioner som har utförts för den enskildes räkning. Om verksamheten är mera omfattande, kan det dock vara lämpligt att utgifter och inkomster noteras löpande och att det antecknas vilka åtgärder som vidtas. Det finns inte någon uttrycklig regel om att en anhörig ska redovisa hur uppgiften har utförts. En anhörig bör överlämna kvitton och andra handlingar och löpande anteckningar till den enskilde om dennes tillstånd förbättras i sådan grad att han eller hon återfår sin beslutsförmåga. Om exempelvis en god man tar över uppdraget, bör handlingarna i stället överlämnas till den personen. Enligt andra stycket har en anhörig som annars är behörig inte rätt att företräda den enskilde om det föreligger ett sådant jävsförhållande som anges i 12 kap. 8 § andra stycket. Av hänvisningen till den bestämmelsen följer att en anhörig inte får företräda den enskilde, om det uppstår en fråga om rättshandling mellan den enskilde å ena sidan och den anhörige, hans eller hennes make eller sambo eller någon annan som den anhörige företräder å andra sidan. En rättshandling som den anhörige trots detta företar blir ogiltig, såvida den inte godkänns av en behörig ställföreträdare. Hänvisningen till 12 kap. 8 § tredje stycket innebär att 9 kap. 7 § första stycket blir tillämpligt i fråga om skyldigheten för den enskilde att återbära vad som mottagits enligt avtalet eller att utge ersättning för det. Den enskilde ska alltså återlämna vad han eller hon har mottagit eller, om det inte är möjligt, betala ersättning för dess värde. I det senare fallet är egendomens fulla värde den yttersta gränsen för ersättningsskyldigheten. Den enskilde är dock inte skyldig att betala ersättning i större utsträckning än det som han eller hon har mottagit har använts till skäligt underhåll eller annars har medfört nytta för honom eller henne. 5 § En anhörig som har tagit i anspråk sin behörighet är skyldig att ersätta den skada som han eller hon uppsåtligen eller av vårdslöshet har orsakat den enskilde. Om flera anhöriga är ansvariga, tillämpas 12 kap. 14 § andra stycket. 2016/17:30 I paragrafen, som utformas i enlighet med Lagrådets förslag, regleras en anhörigs skadeståndsansvar i förhållande till den enskilde. Övervägandena finns i avsnitt 6.7. En ställföreträdare kan enligt paragrafen bli skadeståndsskyldig för skador som orsakas uppsåtligen eller av vårdslöshet. Bestämmelsen är utformad med 12 kap. 14 § första stycket som förebild. En förutsättning för skadestånd är att den anhörige har tagit sin behörighet i anspråk. Detta innebär att den anhörige ska ha åtagit sig uppgiften att hjälpa den enskilde. Den som t.ex. avböjer uppgiften eller som förhåller sig passiv till sin behörighet blir inte skadeståndsskyldig. För en fordran på skadestånd som har uppkommit till följd av utnyttjandet av anhörigbehörigheten gäller preskriptionslagen (1981:130). Om två eller flera är behöriga , företräder de den enskilde gemensamt (se 2 § andra stycket). Hänvisningen i andra meningen innebär att om flera anhöriga är skadeståndsskyldiga, svarar de solidariskt för ersättningen. Ersättningsansvaret ska slutligt fördelas mellan de ansvariga efter vars och ens grad av vållande. Om någon saknar tillgångar att betala sin andel med, ska de övrigas ansvar för bristen bestämmas enligt samma grunder. 6 § Om en rättshandling, som en anhörig har vidtagit med åberopande av behörighet enligt detta kapitel, på grund av brist i behörigheten inte blir bindande, är den anhörige skyldig att ersätta en godtroende tredje man den skada som denne därigenom orsakas. Detta gäller dock inte, om rättshandlingen saknar bindande verkan mot den enskilde till följd av någon särskild omständighet, som den anhörige inte kände till och som tredje man inte med fog kunde förutsätta att den anhörige skulle känna till. I paragrafen regleras anhörigas skadeståndsansvar i förhållande till tredje man. Övervägandena finns i avsnitt 6.7. Bestämmelserna har sin förebild i 25 § lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område (avtalslagen), se även 21 § i den föreslagna lagen om framtidsfullmakter. Om den anhörige saknar behörighet av någon för denne okänd anledning, t.ex. på grund av att en anhörig som inte har kunnat anträffas ger sig till känna, uppkommer däremot inte någon ersättningsskyldighet. 9.3Förslaget till lag om ändring i 10 kap. Om upprättande och återkallelse av testamente 4 § Den som är eller på grund av en psykisk störning saknar insikt om betydelsen av vittnesbekräftelsen får inte vara testamentsvittne. Inte heller testatorns make, sambo eller den som står i rätt upp- eller nedstigande släktskap eller svågerlag till testatorn eller är hans eller hennes syskon får vara vittne. Ingen får bevittna ett förordnande till honom eller henne själv, en make eller sambo, ett syskon eller någon som står i rätt upp- eller nedstigande släktskap eller svågerlag till honom eller henne. Den som är framtidsfullmaktshavare, förmyndare, god man eller förvaltare för någon får inte bevittna ett förordnande till denne. Inte heller ledamot av styrelsen för ett bolag, en förening, ett trossamfund eller en stiftelse får bevittna ett förordnande till den juridiska person som han eller hon företräder. Förordnande att vara testamentsexekutor medför dock inte Prop. 2016/17:30 hinder att vara vittne. Om ett testamentsvittne åberopas till bevis i en rättegång, gäller bestämmelser om sådant bevis. I paragrafen finns bestämmelser om hinder mot att vara testamentsvittne. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. I andra stycket anges de situationer som gör att ett visst förordnande blir ogiltigt (jfr 13 kap. 1 § andra meningen). Stycket ändras så att kretsen av personer som inte får bevittna ett visst testamentsförordnande utvidgas. En framtidsfullmaktshavare får inte bevittna ett förordnande till fullmaktsgivaren. Detta gäller oavsett om framtidsfullmakten har trätt i kraft eller inte. 9.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade 8 § Insatser enligt denna lag ska ges den enskilde endast om han eller hon begär det. Om den enskilde är eller uppenbart saknar förmåga att på egen hand ta ställning i frågan kan vårdnadshavare, god man, förmyndare, förvaltare eller framtidsfullmaktshavare begära insatser för honom eller henne. När en insats rör ett barn ska barnet få relevant information och ges möjlighet att framföra sina åsikter. Barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. I paragrafen behandlas bl.a. vem som får begära insatser enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Genom tillägget i första stycket har en framtidsfullmaktshavare rätt att begära insatser för fullmaktsgivarens räkning. Rätten gäller när framtidsfullmakten har trätt i kraft. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 9.5Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Sekretess till skydd för enskild i vissa mål och ärenden hos domstol, i vissa fall av medling, i ärenden om rättshjälp, m.m. Vissa mål och ärenden hos domstol samt vissa fall av medling Familjerättsliga mål eller ärenden 1 § Sekretess gäller hos domstol för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i 1.ärende enligt lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn, 2.ärende om adoption enligt 4 kap. , 3.ärende om anordnande av godmanskap enligt 11 kap. 4 § , 4.ärende om förvaltarskap, 5.ärende enligt lagen (2005:429) om god man för ensamkommande barn, eller 6.ärende enligt lagen (2017:000) om framtidsfullmakter. Sekretess gäller hos domstol för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om en part begär det och det kan antas att den enskilde 2016/17:30 eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i 2.mål eller ärende enligt i annat fall än som anges i första stycket, 3.ärende enligt lagen (1989:14) om erkännande och verkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och om överflyttning av barn, 4.mål eller ärende enligt rådets förordning (EG) nr 2201/2003 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000 eller ärende enligt 8 § lagen (2008:450) med kompletterande bestämmelser till II-förordningen, 5.mål eller ärende enligt rådets förordning (EG) nr 4/2009 av om domstols behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt samarbete i fråga om underhållsskyldighet och enligt av om internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar, eller 6.mål eller ärende enligt lagen (2012:318) om 1996 års . För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess för vissa uppgifter i familjerättsliga mål och ärenden hos domstol. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. I första stycket läggs en sjätte punkt till. Tillägget innebär att sekretess ska gälla hos domstol för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden i ärenden enligt lagen om framtidsfullmakter, t.ex. i fråga om ikraftträdande av en framtidsfullmakt. Sådan sekretess gäller dock bara om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs. Sammanfattning av betänkandet Frågor om Förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112) En av utredningens huvuduppgifter har varit att utvärdera förmynderskapsreform, särskilt de delar av reformen som behandlar avregleringen av föräldrars förmyndarförvaltning och de nya arbetsuppgifter som överförmyndarna och länsstyrelserna fått.