prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — Tiden ska räknas från det att åtgärderna utfördes eller, i de fall då en affärsförbindelse har etablerats, affärsförbindelsen upphörde. Enligt 3 kap. 1b § ska verksamhetsutövare bevara uppgifter om den granskning och analys av transaktioner som gjorts enligt 1 § andra stycket första meningen. Tiden ska räknas från det att transaktionen utfördes eller från det att verksamhetsutövaren avstod från att utföra transaktionen. Bestämmelserna i 2 kap. 13 § och 3 kap. 1 b § i penningtvättslagen överensstämmer till stor del med kraven i artikel 40 i direktivet. Skillnader finns dock i fråga om vilka handlingar och uppgifter som ska lagras och avseende tiden för lagringen. Det finns därför anledning att 2016/17:173 införa delvis nya bestämmelser om lagring av handlingar och uppgifter i De nya bestämmelserna bör föras in i det kapitel i penningtvättslagen som rör behandling av personuppgifter. Detta följer av att den uppgiftslagring som det är fråga om i allt väsentligt innebär behandling av personuppgifter enligt definitionen i 3 § personuppgiftslagen. förutsättas att i princip samtliga handlingar och uppgifter som avser åtgärder för kundkännedom direkt eller indirekt kan hänföras till en viss Det gäller även om kunden är en juridisk person, eftersom uppgifter kommer att finnas om den juridiska personens verkliga huvudman eller i förekommande fall styrelseledamöter och andra Detsamma gäller den transaktionshistorik som ska bevaras enligt artikel 40.1 b. Som framhålls i avsnitt 10.1 innebär placeringen av bevarande- bestämmelserna i avsnittet om behandling av personuppgifter som sker med stöd av penningtvättslagen att rätten eller skyldigheten att bevara handlingar och uppgifter som följer av annan lag eller författning inte Det gäller bl.a. om det är befogat att bevara uppgifterna för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål med stöd av 9 § personuppgiftslagen, som framhåller som ett Det som ska bevaras är i första hand kopior av de dokument eller uppgifter som inhämtats för att uppfylla kraven som fastställts i fråga om åtgärder för kundkännedom (artikel 40.1 a). Detta bör framgå i lagen. Därutöver krävs att handlingar eller registreringar som behövs för att ska bevaras (artikel 40.1 b). bedömningen att det som avses i artikel 40.1 b är sådana transaktioner som bedömts och analyserats med anledning av misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism. emellertid att denna typ av bedömning och analys omfattas av begreppet kundkännedomsåtgärder enligt direktivets systematik. artikel 40.1 b måste förstås så att den avser handlingar och registreringar av alla transaktioner som sker inom ramen för en affärsförbindelse eller Avseende transaktioner som genomförs inom ramen för affärsförbindelser gäller ett sådant krav även enligt gällande Det följer av att en åtgärd för kundkännedom enligt gällande rätt är att kontrollera och dokumentera att de transaktioner som utförs stämmer överens med den kunskap som verksamhetsutövaren har om kunden. Verksamhetsutövare ska också se till att handlingar, uppgifter och aktuella (2 kap. Enligt 2 kap. 13 § har verksamhetsutövare ålagts att bevara denna dokumentation. Ett motsvarande krav att dokumentera transaktioner finns dock inte bland kundkännedomsåtgärderna i regeringens förslag till ny penningtvättslag. Det innebär att det i bestämmelsen om bevarande av handlingar och uppgifter särskilt måste regleras att uppgifter om transaktioner som genomförts med kunder inom ramen för affärsförbindelser ska bevaras. Ett krav på bevarande av uppgifter om transaktioner bör i enlighet med vad som föreskrivs i direktivet gälla även transaktioner som genomförs utanför affärsför- innebär att verksamhetsutövare är åtgärder för kundkännedom. Detta bör i förtydligande syfte framgå i lagen. Vad gäller tiden för bevarandet föreskrivs att handlingar och uppgifter ska bevaras efter att en affärsförbindelse avslutats eller en enstaka transaktion genomförts (artikel 40.1 a och b). Därefter förutsätts att uppgifterna gallras. Denna reglering avviker från 9 § personupp- giftslagen, där det anges att personuppgifter inte får bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Om ingen specialreglering motsvarande den som finns i direktivet införs, är det således upp till verksamhetsutövarna att avgöra hur länge personuppgifter som inhämtats vid åtgärder för kundkännedom eller transaktionshistorik ska bevaras. Regleringen i direktivet kan således innebära att personuppgifter bevaras en längre eller än vad som skulle bli fallet utan en sådan reglering. I den nya penningtvättslagen bör anges att uppgifter av det slag som bestämmelsen avser ska bevaras efter det att affärsförbindelsen med kunden har upphört eller den dag då en enstaka transaktion utfördes. Om verksamhetsutövaren avstått från att genomföra en enstaka transaktion till följd av misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism ska tiden, i enlighet med vad som följer av gällande rätt, räknas från den dag då avståendet skedde. Genom artikel 40.1 andra stycket i direktivet bereds medlemsstaterna en möjlighet att utöka lagringstiden . En sådan förlängning förutsätter att det gjorts en grundlig bedömning av huruvida en sådan ytterligare lagring är nödvändig och proportionell och att det bedöms att den är nödvändig för att förebygga, upptäcka eller utreda penningtvätt eller finansiering av terrorism. Möjligheten till förlängning av lagringstiden saknar förebild i gällande rätt. Utredningen föreslår att det i penningtvättslagen införs en allmän bestämmelse enligt vilken ytterligare lagring får ske om det är nödvändigt för att förebygga, upptäcka eller utreda penningtvätt eller finansiering av terrorism. Denna bestämmelse ska enligt utredningens förslag konkretiseras genom föreskrifter av lägre valör än lag. Bevarandet av handlingar och uppgifter syftar till att göra det möjligt för och andra myndigheter att förebygga, upptäcka eller utreda penningtvätt och finansiering av terrorism. Frågan om det är nödvändigt att bevara uppgifterna är således beroende av om en myndighet anser sig ha behov av uppgiften för de angivna ändamålen. Som framhåller är det inte lämpligt eller praktiskt möjligt att verksamhetsutövare ska göra denna bedömning i varje enskilt fall. Ett krav på en förlängd lagringstid bör därför endast komma i fråga när eller annan myndighet påtalar ett behov av en längre lagring. Under vilka förutsättningar som en längre lagringstid ska förekomma och de närmare formerna för denna hantering bör preciseras i författning av lägre valör än lag. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför bemyndigas att meddela närmare föreskrifter i detta avseende. Svensk Försäkring anser att det är oklart om bestämmelserna om bevarande av handlingar och uppgifter är begränsade till nya handlingar och uppgifter eller om det också gäller befintliga handlingar eller uppgifter. Bestämmelserna i fråga avses inte omfattas av någon särskild 2016/17:173 övergångsregel. Det innebär att de börjar gällande när lagen träder i kraft. Bestämmelserna ska således vara tillämpliga på både handlingar som inhämtats före ikraftträdandet och handlingar och uppgifter som därefter inhämtas. I de fall där det i en medlemsstat pågår rättsliga förfa- randen som rör förebyggande, upptäckt, utredning eller lagföring av misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism, och en verksamhetsutövare innehar information eller handlingar som rör dessa pågående förfaranden, får den verksamhetsutövaren lagra den informationen eller dessa handlingar i enlighet med nationell rätt för en period fr.o.m. . Medlemsstaterna får, utan att det påverkar nationell straffrätt, tillåta eller kräva att sådana uppgifter eller handlingar lagras , om det har fastställts att en sådan ytterligare lagringstid är nödvändig och proportionerlig för att förebygga, upptäcka, utreda eller lagföra misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism (artikel 40.2). Regeringen finner inte skäl att införa en reglering med motsvarande innehåll. Funktioner för intern kontroll och anmälningar av misstänkta överträdelser Särskilda funktioner för intern kontroll Regeringens förslag: När det är motiverat av verksamhetens storlek och art, ska en verksamhetsutövare som är en juridisk person utse personer och inrätta funktioner med särskilt ansvar för regelefterlevnad och oberoende granskning. En medlem av ledningsgruppen, verkställande direktör eller mot- svarande befattningshavare ska utses och ansvara för att verksamhets- utövaren genomför de åtgärder som krävs för att följa penning- tvättslagen och de föreskrifter som meddelas med stöd av lagen. En centralt funktionsansvarig ska utses med ansvar för att löpande kontrollera att det finns riktlinjer, kontroller och förfaranden som effektivt hanterar de risker för penningtvätt och finansiering av terrorism som finns i verksamheten. ska även ansvara för att rapportering görs till . En oberoende granskningsfunktion med ansvar för att granska att verksamhetsutövaren fullgör sina skyldigheter enligt penningtvätts- lagen ska också inrättas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om när funktionerna ska inrättas samt de krav som ska gälla i fråga om funktionernas organisation, befogenheter och Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Utredningens förslag avviker från regeringens förslag genom att det innehåller en särskild bestämmelse med innebörden att styrelsen eller motsvarande organ i verksamhetsutövare som är juridiska personer ska vara ansvarig för att fastställa riskbaserade rutiner. Utredningen föreslår även att en styrelseledamot ska utses med särskilt kontrollansvar. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Länsstyrelserna i och och Svenska försäkringsförmedlares förening anser att det bör förtydligas under vilka förutsättningar som en centralt funktions- ansvarig och en oberoende granskningsfunktion ska utses. Srf konsulterna framhåller att det är oklart hur kraven ska tillämpas avseende små verksamhetsutövare. anser att direktivet inte kan anses kräva att en person i styrelsen ska utses med ansvar för att kontrollera att styrelsens beslut om åtgärder genomförs. I den engelska språkversionen av direktivet anges att denna funktion ska fullgöras av ledamot av ”the management board”, vilket för svensk del närmast kan härledas till en funktion under styrelse, dvs. verkställande direktör eller person i ledningsgruppen. När det gäller den centralt funktionsansvariga är det oklart på vilken nivå befattningen är tänkt att ligga. Den engelska versionen av direktivet talar åter om ”management” vilket tyder på att det inte är fråga om styrelsenivå. Enligt föreningen bör det vara upp till verksamhetsutövaren att besluta var i organisationen den centralt funktionsansvariga ska vara placerad. Det viktiga måste vara att den centralt funktionsansvariga har tillräckliga befogenheter och att det finns ett visst oberoende gentemot ledningen. Tjänstemännens centralorgani- sation (TCO) anser att det är tveksamt om förslaget är tillräckligt för att garantera den aktuella befattningshavarens opartiskhet och oberoende. Skälen för regeringens förslag: Medlemsstaterna ska se till att verksamhetsutövare har riktlinjer, kontroller och förfaranden på plats för att minska och effektivt hantera de risker för penningtvätt och finansiering av terrorism som identifierats på unionsnivå, på medlemsstatsnivå och vid ansvariga enheter (artikel 8.3 i fjärde penningtvättsdirektivet). Dessa riktlinjer, kontroller och förfaranden ska stå i proportion till de ansvariga enheternas typ och storlek. Enligt artikel 8.4 a ska dessa riktlinjer, kontroller och förfaranden omfatta bl.a. efterlevnadskontroll inbegripet utnämning av en efterlevandeansvarig på ledningsnivå om det motiveras av verksamhetens storlek och natur. Den efterlevnadsansvariga som utsetts i enlighet med artikel 8.4 a ska vidarebefordra de uppgifter som avses i artikel 33.1 till finansunder- rättelseenheten i den medlemsstat där verksamhetsutövaren är etablerad (artikel 33). Verksamhetsutövare ska också ha en oberoende gransk- ningsfunktion för att granska de interna riktlinjer, kontroller och förfaranden som avses i artikel 8.4 a, om det motiveras av verksamhetens storlek och natur (artikel 8.4 b). Medlemsstaterna kräva att verksamhets- utövarna i tillämpliga fall identifierar den styrelseledamot som ska ansvara för det genomförande av lagar och andra författningar som krävs för att följa detta direktiv (artikel 46.4). De refererade artiklarna ställer sammantaget krav på att åtminstone vissa verksamhetsutövare ska ha funktioner som säkerställer att bestämmelserna i direktivet genomförs och efterlevs, inbegripet en oberoende granskning av de åtgärder, förfaranden och rutiner som vidtas i detta syfte. Direktivet ställer även krav på ansvarsfördelning inom Motsvarande bestämmelser saknas i Nya bestämmelser måste således införas i den nya penningtvättslagen för att genomföra fjärde penningtvättsdirektivet i nu Regeringens förslag till genomförande innebär att regleringen i penningtvättslagen sätter ramarna för när de särskilda funktionerna ska utses och deras respektive ansvar. Den allmänt hållna regleringen bör fyllas ut av mer detaljerade bestämmelser i myndighetsföreskrifter. bör finnas ett väsentligt utrymme för de myndigheter som meddelar föreskrifter enligt lagen att anpassa kraven till de olika verksamhets- En utgångspunkt för regleringen bör också vara att penningtvättslagen inte ska förhindra att verksamhetsutövare organiserar den egna verksamheten på ett effektivt och ändamålsenligt Länsstyrelserna i och och Svenska försäkringsförmedlares förening anser att det bör förtydligas ytterligare under vilka förutsättningar som en centralt funktionsansvarig och en oberoende granskningsfunktion ska utses. Srf konsulterna framhåller att det är oklart hur kraven ska tillämpas avseende små verksamhetsutövare. Regeringen anser i likhet med de nämnda remissinstanserna att den föreslagna regleringen inte utan vidare precisering kan tillämpas direkt Med hänsyn till att lagen omfattar verksamhetsutövare av vitt skilda slag, från enmansföretag med en blygsam omsättning till världsomspännande koncerner, är det dock inte ändamålsenligt att i lagtexten ytterligare precisera under vilka förutsättningar som de olika funktionerna är motiverade. precisering försvåras ytterligare av att inte endast verksamhetens storlek Enligt artikel 8 i direktivet ska även verksamhetens typ eller Med typ eller natur avses verksamhetens art (jfr avsnitt Med detta avses i första hand vilken verksamhet som bedrivs, inbegripet vilka varor eller tjänster som tillhandahålls, hur komplexa dessa varor och tjänster är och andra liknande omständigheter samt risken för penningtvätt och finansiering av terrorism som finns i Utgångspunkten är dock att rekvisiten storlek och art ska ses i förhållande till samtliga verksamhetsutövare som omfattas av lagen. Syftet är således inte att föreskriva att de största verksamhetsutövarna inom en viss bransch eller en viss kategori av verksamhetsutövare alltid måste utse de funktioner som lagen kräver. tillämpning av direktivets krav i detta avseende kan således endast åstadkommas genom att de myndigheter som meddelar föreskrifter med stöd av lagen beaktar den relativa storleken hos de verksamhetsutövare som föreskrifterna avser och tar liknande hänsyn avseende verksamhetens art och riskerna kopplade till de olika verksamhetsutövare som omfattas av lagen. Därigenom kan hänsyn tas till bestämmelsernas tillämpning avseende små verksamhetsutövare, vilket Srf konsulterna När det gäller de olika funktionernas ansvar och kraven på placering i organisationen anför att den svenska bolags- styrningsmodellen normalt sett inte ligger till grund för synen på hur bolag styrs i olika direktiv. Föreningen framhåller att den svenska språkversionen av direktivet till följd av detta riskerar att medföra att funktioner för efterlevnadsansvar m.m. placeras på en för hög nivå inom svenska bolag. Föreningen påpekar att det engelska begreppet ”management board” (artikel 46.4, styrelse i svensk språkversion) närmast kan härledas till en nivå under styrelsen enligt svensk rätt, dvs. verkställande direktör eller person i ledningsgruppen. Föreningen anser därför att det kan ifrågasättas om inte utredningens förslag som innebär att en styrelseledamot med ett särskilt kontrollansvar ska utses går längre än vad direktivet föreskriver. Regeringen konstaterar att direktivet innehåller ett antal olika begrepp som syftar till att beskriva personers eller funktioners plats och funktion inom en juridisk person. påpekar är direktivets engelska språkversion mer nyanserad i detta avseende. Exempelvis används begreppen ”senior management” (artikel 3.12, företagsledning i svensk språkversion) och ”management level” (artikel 8.4 a, ledningsnivå i svensk språkversion), ”board of directors” (artikel 3.12, styrelse i svensk språkversion) och ”members of the management body” (artikel 58.3, ledningen i svensk språkversion). I direktivet definieras dock endast ett av dessa begrepp. I artikel 3.12 anges att begreppet företagsledning (senior management) innebär en tjänsteman eller anställd som har tillräckliga kunskaper om institutets riskexponering mot penningtvätt och finansiering av terrorism och som har tillräckliga befogenheter att fatta beslut som påverkar dess riskexponering, och behöver inte i alla fall vara styrelseledamot. Definitionen av begreppet företagsledning (senior management) är således funktionell, dvs. beskriver en viss kunskapsnivå och befogenhet att fatta självständiga beslut utan att peka ut en viss plats i ett bolags hierarkiska struktur. Enligt regeringens mening bör därför begreppet företagsledning, liksom övriga begrepp som syftar till att beskriva en persons nivå eller hierarkiska ställning inom en juridisk person, tolkas i ljuset av vilken funktion som personen förutsätts fylla. Tolkningen bör även ta hänsyn till den svenska bolagsstyrningsmodellen. Artikel 46.4 i direktivet innebär att en verksamhetsutövare ska utse en person som ska ansvara för det genomförande av lagar och andra författningar som krävs för att följa direktivet. Det är således fråga om en mer operativ uppgift än vad som normalt ankommer på styrelseleda- möter. anför ligger det mot bakgrund av det anförda närmast till hands att tolka artikel 46.4 i direktivet som att det är en person i ledningsgruppen, verkställande direktör eller en person med motsvarande funktion som ska utses. Detta bör framgå i lagen. Vad gäller den uppgift som denna person ska utföra är direktivet något svårtolkat. Det anges att den utpekade personen ska ansvara för ”det genomförande av de lagar och andra författningar som krävs för att följa detta direktiv”. Vad det innebär att ”genomföra” en lag eller andra författningar hos en verksamhetsutövare är inte självklart. Utredningen har föreslagit att den utpekade personen ska kontrollera att styrelsens beslut om åtgärder enligt lagen genomförs. En sådan kontrollfunktion ska dock fullgöras av den efterlevnadsansvariga som ska utses enligt artikel 8.4 a i direktivet, vilket talar emot att artikel 46.4 syftar till att ställa krav på ytterligare en kontrollfunktion. Kravet i artikel 46.4 bör i stället anses innebära att den utsedda personen ska ansvara för att genom- 2016/17:173 föra eller verkställa de åtgärder som krävs för att verksamhetsutövaren ska efterleva direktivet. Lagen bör enligt regeringens mening ges motsvarande innehåll. Av artikel 8.4 a i direktivet följer ett krav på att utse en efter- levnadsansvarig på ledningsnivå. Utredningens förslag innebär att det i lagen anges att personen ska verka på ledningsnivå och att grunderna för personens uppgifter framgår i lagen. anser att det är oklart på vilken nivå befattningen är tänkt att ligga. Den engelska lydelsen av direktivet talar om ”management” vilket tyder på att det inte är fråga om styrelsenivå. Enligt föreningen bör det vara upp till verksamhetsutövaren att besluta var i organisationen den aktuella funktionen ska vara placerad. Det viktiga måste vara att den har tillräckliga befogenheter och att det finns ett visst oberoende gentemot ledningen. Regeringen anser i likhet med att direktivet inte i någon detalj kan anses föreskriva var i organisationen som den efterlevnadsansvariga ska vara placerad. Lagen bör utformas för att tillåta stor flexibilitet i detta avseende, och bör således endast reglera grunderna för den efterlevnadsansvariges huvudsakliga uppgifter. Förutom ansvaret att löpande kontrollera att verksamhetsutövaren fullgör sina skyldigheter enligt penningtvättslagen och de föreskrifter som meddelats med stöd av lagen ska funktionen, i enlighet med artikel 33.2 i direktivet, ansvara för verksamhetsutövarens rapporter om misstänkt penningtvätt och finansiering av terrorism till . I lagen bör funktionen benämnas central funktionsansvarig, vilket är ett etablerat begrepp som bl.a. förekommer i 6 kap. 1 § föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2009:1) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. På motsvarande sätt bör kravet på en oberoende granskningsfunktion utformas. I lagen bör, i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 8.5 i direktivet, framgå att granskningsfunktionen ska ansvara för att granska de interna riktlinjer, kontroller och förfaranden som syftar till att verksamhetsutövaren ska fullgöra sina skyldigheter enligt denna lag eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör bemyndigas att meddela föreskrifter om kriterierna för när funktioner som avses i detta avsnitt ska inrättas samt de krav som ska gälla i fråga om funktionernas organisation, befogenheter och oberoende. 11.1.2Central kontaktpunkt för vissa utländska verksamhetsutövare Regeringens förslag: Om en verksamhetsutövare med huvudkontor i en annan stat inom EES tillhandahåller betaltjänster eller ger ut elektroniska pengar i ska kunna besluta att verksamhets- utövaren ska utse en central kontaktpunkt i , förutsatt att tjänsterna inte tillhandahålls genom en filial eller ett dotterföretag. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den centrala kontaktpunktens organisation, kompetens, befogenheter, oberoende och funktion. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. utrymmet för föreskrifter om tillämpningen av förslaget är begränsat. Skälen för regeringens förslag: Medlemsstaterna får kräva att utgivare av elektroniska pengar enligt definitionen i artikel 2.3 i direktiv 2009/110/EG och betaltjänstleverantörer enligt definitionen i artikel 4.9 i direktiv /64/EG, som är etablerade på deras territorier i annan form än filialer och vars huvudkontor är beläget i en annan medlemsstat, utser en central kontaktpunkt på deras territorium (artikel 45.9 i fjärde Genom den centrala kontaktpunkten ska utgivare av elektroniska pengar och betaltjänstleverantörer säkerställa att reglerna om bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism efterlevs och underlätta de behöriga myndigheternas tillsyn, bl.a. genom att på begäran förse de behöriga myndigheterna med handlingar och De europeiska tillsynsmyndigheterna ska utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn om kriterierna för avgörande av när det är lämpligt att inrätta en central kontaktpunkt enligt artikel 45.9 och vilka funktioner denna bör ha (artikel 45.10). De europeiska tillsynsmyndigheterna ska till kommissionen lämna det förslag till tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket . delegeras befogenhet till kommissionen att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i punkt 10 i den här artikeln i enlighet med