prop · H403101 · 2017-04-18 00:00:00 — Trots att världsekonomin genomgått en besvärlig tid, vilket även påverkat svensk ekonomi, är tillgångarna fortfarande större än avsättningarna. ökade tillgångarna, men även avsättningarna. S k r . 2 01 6 / 1 7: 1 0 1 5.1.6Flöden i garantiverksamheten och dessas påverkan på statens finanser Tabell 5.6 Flöden i garantiverksamheten Garantiverksamheten påverkar i flera fall statens lånebehov och därmed statsskulden. Det kan exempelvis vara betalningar av garantiavgifter, infrianden och återvinningar. I tabell 5.6 beskrivs dessa flöden. motsvarade avgifterna för förväntad förlust samt övriga avgifter , varav huvuddelen var avgifter för insättnings- garantin och exportkreditgarantierna. uppgick avgifterna till närmare 3,1 milj- arder kronor. Från tidigare utbetalningar vid infrianden återvanns . Huvuddelen av återvinningarna gällde exportkreditgarantier och av dessa var drygt hälften betalningar från . Utbetalningarna för infriade garantier uppgick till , främst rörande export- kreditgarantier. Flöden i garantiverksamheten och dessas påverkan på lånebehovet eller finansiering genom anslag, påverkar direkt statens lånebehov. Däremot har flöden i den del av garantiverksamheten som har tillgångar i form av utomstatliga placeringar inte någon påverkan på lånebehovet. En analys av flödena pekar på att nettoflödet i garantiverksamheten totalt sett innebar att inbetalningarna till garantiverksam- heten översteg utbetalningarna med 2016. Statliga anslag i garantiverksamheten I vissa fall kan besluta att subventionera hela eller delar av avgiften för en viss garanti. När detta inträffar anvisar normalt anslag för att betala avgiften. utbetalades i statliga subventioner för garantiavgifter, ex- klusive de garantier som Sida svarar för. Det finns även några garantiåtaganden som vid infrianden helt eller delvis belastar anslag. Det gäller åtaganden i form av garantikapital, u- kreditgarantier och kapitaltäckningsgarantier. I tabell 5.7 visas vilka anslag som finansierade dessa subventioner samt vilka anslag i övrigt vars ändamål omfattar garantiverksamhet. Posterna avgifter, infrianden och återvinningar har i olika grad påverkan på lånebehovet. Flöden i den del av garantiverksamheten som enbart har tillgångar i form av konton i , S k r . 2 01 6 / 1 7: 1 0 1 Tabell 5.7 Anslag vars ändamål omfattade garantiverksamhet A/O Dom Shvetsii De statliga subventionerna avseende garanti- avgifter, exklusive Sida, har varierat mellan och . De avgifter som garantitagarna själva betalat har uppgått till mellan 2,7 och . Det är främst avgifterna från exportkreditgarantierna som bidragit till variationer över tiden. Infriandena har legat på en relativt nivå runt då infriandena ökade till . gjordes ett fåtal stora infrianden gällande exportkreditgarantier inom kraftindustrin. Återvinningarna har varit stabila för att och framför allt 2016 stiga avsevärt. Det var främst tidigare infriade exportkreditgarantier som återvanns. Diagram 5.2 Återvinningar, statliga subventioner, avgifter, infrianden samt saldot för betalningsflödet 2012–2016 5.2Statlig utlåning med kreditrisk Statliga lån, liksom statsbidrag och statliga garantier, ges till verksamheter som staten finner angelägna. Riksdag och regering beslutar om all statlig utlåning, antingen genom särskilda beslut för ett enskilt lån eller genom lagar och förordningar om låneprogram, t.ex. studielån. Ett lån med kreditrisk innebär samma kredit- risk för staten som en kreditgaranti. Skillnaden är att finansieringen av lånet sköts av staten och vid garantier av en bank eller annat kreditinstitut. Merparten av statens utlåning finansieras direkt via upplåning genom . I och med den reformerade budgetlagen infördes en modell för den statliga utlåningen som innebär att garantier och lån behandlas enligt samma principer, dvs. en gemensam statlig garanti- och utlåningsmodell. Det innebär att räntan för ett lån ska motsvara statens finansieringskostnad för ett lån med samma löptid, ett räntepåslag som motsvarar förväntad förlust beräknad utifrån samma principer som gäller för statliga garantier samt ett påslag för administrationskostnaderna. fanns det inte något generellt krav på att en avgift motsvarande statens förväntade kostnad skulle tas ut för lånen eller att en reserv skulle byggas upp för framtida kreditförluster. Hanteringen av studielånen anpassades till utlåningsmodellen . S k r . 2 01 6 / 1 7: 1 0 1 Tabell 5.8 Statens utlåning med kreditrisk Länsstyrelserna, lantbrukslån m.m. Kammarkollegiet, näringslån m.m. * Anslagsfinansierad utlåning. 1 Det utlånade beloppet överstiger låneramen på grund av att även äldre anslagsfinansierade studielån ingår i det utlånade belo ppet. 2Belopp för hemutrustningslån skiljer sig från redovisat belopp i avsnitt 3 not 29. Skillnaden beror på att ett skuldsaneri ngslån redovisas i denna tabell mot studielån medan motsvarande belopp i not 29 redovisas mot hemutrustningslånet. 3Det utlånade beloppet överstiger utlåningsramen då ramen är exklusive kapitaltjänstkostnader och mervärdesskatt. 4Utlåningsramen är begränsad till det maximala utlåningsbeloppet. För är detta belopp . Anm.: I denna tabell redovisas statens utlåning med kreditrisk varför beloppet inte stämmer överens med posten Utlåning i balansr äkningen. Skillnaden utgörs av RGK:s utlåning till AP-fonden och , vilka uppgår till respektive . Denna utlåning betraktas inte som lån med kreditrisk. Anm.: , , Länsstyrelserna och Kammark ollegiet finansierar sin utlåning med anslag varför utlåningsramar saknas. Statens utlåning till privatpersoner, företag, projekt och andra stater, dvs. lån med kreditrisk, uppgick till före nedskrivning, vilket är en ökning med jämfört med . Den dominerande posten var studielånen från () på , vilket motsvarade 93 pro- cent av statens utlåning med kreditrisk. CSN hade också beviljat hemutrustningslån om . utlåning på går till olika infrastrukturprojekt, flyg- industrin samt utlåning till . Övriga myndigheter hade en utlåning som tillsammans uppgick till inom bistånd samt till småföretagare, jordbrukare, fiskare m.fl. En beskrivning av de större lånen finns i avsnitt 5.2.2. Enligt grundläggande redovisningsregler ska lånefordringar skrivas ned till det värde som Kreditmyndigheterna upp- skattade nedskrivningarna till närmare 29 milj- arder kronor eller av utlånat belopp. CSN:s studielån stod för eller av nedskrivningarna. Utlåning efter nedskrivning har haft en uppåtgående trend och uppgick till . Den främsta förklaringen är en ökning av CSN:s utlåning gällande studielån. Diagram 5.3 Statens utlåning med kreditrisk efter nedskrivning 2012–2016 S k r . 2 01 6 / 1 7: 1 0 1 Tabell 5.9 Statens utlåning med kreditrisk efter lånekategori Anm.: I CSN:s utlåning ingår saldot på avräkningskontot om , vilket gör att beloppet i denna tabell inte överensstämmer med motsvarande belopp för CSN i tabell 5.8. Däremot överensstämmer beloppet med posten Utlåning i balansräkningen (se not 29 till balansräkningen). I tabell 5.9 redovisas CSN:s och Riksgälds- kontorets utlåning uppdelad på de tre kategorier som anger i sina anvisningar. 5.2.2De olika lånen med kreditrisk Studielånen utgör en betydande del av statens lån med kreditrisk. Studielånen regleras i studie- stödslagen och särskilda förordningar. Omkring 1,5 miljoner personer hade vid utgången av 2016 studieskulder till CSN om sammanlagt 212 milj- arder kronor. CSN bedömde de osäkra fordring- arna till , vilket motsvarade av det utlånade beloppet. CSN administrerar flera olika typer av lån, som skiljer sig åt ur finansierings- och redovisningssynpunkt. Lånen kan delas in i två huvudkategorier. –Lån som beviljats och som har finansierats genom anslag på statens budget. Låntagarnas återbetalningar redo- visas mot inkomsttitel på statens budget. –Lån som beviljats finansieras genom upplåning i Riksgälds- kontoret. CSN:s låntagare betalar en ränta som motsvarar av CSN:s upplåningsränta i Denna ränta fastställs av regeringen och baseras på den ovägda genomsnittsräntan för emission av statsskuld- växlar och statsobligationer . Avdraget på från räntan kompen- seras av att låntagarna inte medges avdrag för räntekostnader på studielån i sina själv- deklarationer. Därmed blir nettoeffekten på budgetsaldot som helhet neutral. När studielån skrivs av på grund av dödsfall, uppnådd åldersgräns eller av andra skäl amorterar CSN av sin skuld till Riksgälds- kontoret med motsvarande belopp. Förluster på utlåning finansieras med anslag då kostnaden uppkommer medan förluster avse- ende lån fr.o.m. finansieras från kreditreserven. beviljar CSN lån till utländska medborgare, främst flyktingar, för inköp av hemutrustning. De utestående lånen var varav betraktas som osäker fordran. Hemutrustningslånen finansierades fram genom lån i , men finansieras denna utlåning med anslag. Utlåningen belastar anslaget 1:5 Hemutrustningslån under Utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet. Regeringen fast- ställer vilken ränta som låntagarna ska betala till CSN. Låntagarnas räntebetalningar till CSN redovisas mot inkomsttitel. För vissa infrastrukturprojekt har genom särskilda beslut gett i uppdrag att ställa ut lån till statliga eller privata företag. Det gäller byggandet av och de svenska landanslutningarna till . Vid utgången av 2016 var totalt utlånade till dessa projekt. Lånet till , för finansiering av de svenska landanslutningarna till , uppgick till . Återbetalningen av lånet, liksom Konsortiets egna obligationslån, ska finansieras med intäkter från . Värdet på lånet är nedskrivet med för förväntad förlust. Lånet till , det privata företag som driver , är ett lån med villkorad återbetalning på . I stället för vanlig återbetalning äger staten rätt till en årlig vinstdelning när de privata ägarna fått en viss, i låneavtalet reglerad, avkastning på sitt insatta kapital. Värdet på lånet är nedskrivet med för förväntad förlust. bemyndigade regeringen att bevilja AB () en låneram för finansieringen av långfristiga krediter i . Den utestående låneramen har höjts från till . SEK tecknade dock inte låneramen som hade fått i uppdrag av regeringen att göra tillgänglig. Låneramen har inte utnyttjats –2016. Lån som lyfts under ramen får endast användas för finansiering av utlåning inom systemet för statsstödda exportkrediter (det s.k. CIRR-systemet). S k r . 2 01 6 / 1 7: 1 0 1 har lämnat royaltylån till och (tidigare ) för delfinansiering av utveck- lingskostnaderna för vingbalkar respektive komponenter till flygmotorer. Återbetalningarna är beroende av försäljnings- intäkterna från projekten. har bedömt att det inte finns något nedskrivnings- behov i utlåningen. Lån till andra stater fick , efter bemyndigande från , i uppdrag av regeringen att ställa ut lån om maximalt till . Lånet är ett tillägg till de lån som () och EU ställt ut. Vid utgången av uppgick lånet till . godkändes ett tilläggsavtal, vilket medger att kan återbetala delar av sina lån från IMF , utan att göra förskott- betalningar på lånet från . Övriga lån med kreditrisk Övrig utlåning med kreditrisk omfattar lån från Sida, , , Kammarkollegiet samt länsstyrelserna. Totalt uppgick dessa lån till , vilket var oförändrat jämfört med . Av utlånat belopp 2016 bedömdes som osäkra fordringar. Dessa lån har finansierats via anslag på statens budget. Framtida kreditförluster är därmed redan finansierade. Låntagarnas betalningar av räntor och amorteringar redovisas mot inkomst- titel. Störst var utlåning om , från vilka nedskrivningar gjordes med . S k r . 2 01 6 / 1 7: 1 0 1 5.3Analys av väsentliga risker i mot koncentrationer i samma bransch eller statens utlåning och utställda garantier Utfallen i garanti- och utlåningsverksamheten kan bli både bättre och sämre än det som förväntansmässigt beräknats, även om det samlade utfallet över en mycket antas röra sig mot det förväntade. Sämre utfall brukar benämnas oförväntade förluster. Med liten sannolikhet kan utfallet bli mycket sämre än förväntat, vilket innebär stora oförväntade förluster. På grund av det behöver redovisningen av förväntade förluster kompletteras med en riskanalys av väsentliga risker i statens utlåning och utställda garantier. Regeringen har gett i uppdrag att, i samverkan med EKN, CSN, Sida, och övriga berörda myndigheter, göra en samlad riskanalys av statens garanti- och utlåningsportfölj (Fi2010/05311). Uppdraget redovisas i en separat rapport. Analysen omfattar dels den s.k. ordinarie portföljen med garantier och lån till företag, privatpersoner och stater, dels insättningsgarantin. Risken för stora förluster bedöms sammantaget som låg, både för den ordinarie portföljen och för insättningsgarantin. Nedan följer en sammanfattning av analysen i den senaste rapporten ”Statens garantier och utlåning – en riskanalys” som lämnades till regeringen (Fi2017/01288/BATOT). En central del i riskanalysen är att identifiera omständigheter som utgör möjliga orsaker till stora förluster i portföljen, s.k. riskfaktorer. En sådan orsak är ett mindre antal förluster för enskilt stora garantier eller lån med anledning av förekommande namnkoncentrationer. En annan orsak är kluster av förluster som tillsammans utgör stora belopp, vilka i regel förklaras av samvariationer. Samvariationer kan vara antingen direkta eller indirekta. Direkta samvariationer förklaras av affärsmässiga eller juridiska förbindelser mellan garantigäldenärerna och låntagarna. Indirekta samvariationer beror på ogynnsamma förändringar i bakgrundsfaktorer som påverkar flera garantigäldenärer och låntagare . Det innebär en sårbarhet geografiska region, sektorkoncentrationer. En annan förklaring till indirekta samvariationer är förändringar i den allmänna ekonomiska utvecklingen. Tabell 5.10 Riskbedömningar för garantier och lån till företag, privatpersoner och stater Risken för enskilt stora förluster på grund Risken för kluster av förluster som uppgår till stora belopp på grund av: Förändringar i den allmänna ekonomiska Med namnkoncentration menas låg diversifiering på grund av att en portfölj antingen innehåller ett fåtal engagemang eller att det finns exponeringar mot enskilda garantigäldenärer eller låntagare som är stora i förhållande till portföljens samlade omfattning. Den ordinarie portföljen innehåller ett antal stora exponeringar, där de femton enskilt största utgör av portföljens storlek. Risken för stora förluster med anledning av detta bedöms som låg. Det beror på att de största exponeringarna främst utgörs av lån och garantier med minimal till måttlig kreditrisk. Om det föreligger omständigheter där en garantigäldenärs eller låntagares finansiella problem smittar av sig på andra garanti- eller låntagare ökar sannolikheten för kluster av förluster. Sådana direkta samvariationer kan uppstå om det finns affärsmässiga eller juridiska förbindelser mellan garantigäldenärer och låntagare. Typiska exempel är exponeringar mot garanti- eller låntagare inom samma projekt, leverantörskedja eller företagskoncern. Risken för sådana samvariationer i den ordinarie portföljen bedöms vara låg. Den ordinarie portföljen innehåller endast ett fåtal engagemang med juridiska kopplingar, gemen- samt ägarintresse och koncerntillhörighet. Risken för direkta samvariationer som kan leda till stora samlade förluster bedöms därför vara låg. Den ordinarie portföljen har en överlag god geografisk och branschmässig spridning av garantigäldenärer och låntagare. De sektor- baserade koncentrationer som likväl finns rör branschen för teleoperatörer och privatpersoner i . Båda sektorerna bedöms dock vara stabila och sannolikheten för allvarliga chocker låg. Det finns dessutom en viss motståndskraft hos garantigäldenärerna och låntagarna om negativa chocker väl sker. Med branschkoncentration avses låg diversifie- ring med hänsyn till garantigäldenärernas och låntagarnas branschtillhörighet. Det kan an- tingen handla om att portföljen är exponerad mot ett litet antal branscher eller att någon eller några enskilda branscher utgör en betydande andel av portföljen. Branschkoncentrationer utgör en riskfaktor eftersom negativa chocker i en bransch kan ge upphov till kluster av förluster. Hur stor risken är beror till en del på sannolikheten för en kraftig eller överraskande chock som leder till att många företag inom branschen drabbas . Risken påverkas även av garantigäldenärernas och låntagarnas motståndskraft mot en negativ chock. Ju bättre kreditvärdighet företagen har desto starkare motståndskraft. Avseende garantier och lån till företag finns en god diversifiering gällande motparternas branschtillhörighet. Den mest framträdande branschkoncentrationen är mot telekommuni- kation, specifikt teleoperatörer. Risken för stora förluster från koncentrationen bedöms som låg. Branschen är stabil med låg sannolikhet för negativa chocker som kan medföra kluster av förluster. Kreditvärdigheten hos många av garantitagarna är dock relativt svag, under medel för branschen. En bidragande förklaring till detta är att en betydande del av garantigäldenärerna är verksamma i riskfyllda länder. De är dock till stor del etablerade bolag med starka positioner S k r . 2 01 6 / 1 7: 1 0 1 på respektive hemmamarknad, vilket höjer bedömningen av motståndskraften mot negativa chocker. Garantigäldenärer och låntagare i samma geo- grafiska område påverkas simultant av föränd- ringar i den gemensamma ekonomiska miljön. Det kan t.ex. vara konjunkturutveckling eller förändringar i valutor och räntor. På samma sätt som för branschkoncentrationer kan negativa chocker leda till indirekta samvariationer som leder till kluster av förluster. Den ordinarie portföljen uppvisar en god geografisk spridning. Det finns dock en tydlig koncentration av garantier och lån i , till största delen via studielån till svenska privat- personer. En allvarlig nedgång i svensk ekonomi, med ökad arbetslöshet som följd, kan antas ge upphov till ett inkomstbortfall för många studie- låntagare . Det skulle kunna ge upphov till förluster i form av minskade inbetalningar. Emellertid begränsas risken av att det handlar om ett stort antal små lån, varför det skulle krävas att en betydande andel av låntagarna får problem för att det ska uppstå stora förluster. Därtill bedöms att studielåntagarna har en överlag hög utbildningsnivå som minskar risken för arbetslöshet samt att förekomsten av såväl offentliga som privata försäkringssystem dämpar inkomstbortfallet vid arbetslöshet. Förändringar i den allmänna ekonomiska utvecklingen Det finns en risk för kluster av förluster på grund av samvariationer även i en perfekt diversifierad portfölj. Det följer av att omfat- tande förändringar i den allmänna ekonomiska utvecklingen, såsom ekonomiska kriser med stor spridning, skapar samvariationer även mellan garantigäldenärer och låntagare i olika branscher eller geografiska områden. Enligt Riksgälds- kontorets bedömning skulle det krävas en mycket djup ekonomisk kris med global spridning för att sådana generella samvariationer skulle resultera i stora förluster för den ordinarie portföljen. S k r . 2 01 6 / 1 7: 1 0 1 Insättningsgarantin kan infrias via ett ordinärt insolvensförfarande i form av konkurs eller i särskild ordning i form av resolution. Om ett institut med garanterade insättningar drabbas av problem som leder till konkurs eller beslut av om att garantin ska träda in medför det ett så kallat direkt infriande av insättningsgarantin. Det innebär att ersättning betalas ut till insättarna i institutet, varefter insättningsgarantin tar över insättarnas fordran på institutet i konkursen. Om ett problemfyllt institut i stället hanteras genom ett resolutionsingripande tar staten över kontrollen (men inte ägandet) av rekonstruera eller avveckla det under ordnade former. Huvudregeln är att aktieägarna och långivarna får sina fordringar nedskrivna och/eller konverterade till aktiekapital utifrån en på förhand angiven prioritetsordning, s.k. skuld- nedskrivning. Garanterade insättningar är dock undantagna från skuldnedskrivning. Eventuella förluster och återkapitaliseringsbehov som insättarna skulle ha svarat för om de inte vore undantagna från skuldnedskrivning ska i stället täckas av insättningsgarantin. Detta sker genom ett tillskott på tillgångssidan av institutets balansräkning. bedömer att risken är låg för att direkta infrianden av insättningsgarantin ska ge upphov till stora förluster. Givet storleken på garanterade insättningar i de berörda instituten krävs det att flera institut fallerar , men av oberoende orsaker, för att det ska kunna uppstå stora förluster. Vid direkta infrianden bedöms statens återvinning av utbetalda medel i genomsnitt bli relativt låg. Skillnaden i åter- mellan enskilda ersättningsfall kan dock vara betydande. Insättningsgarantins bidrag i resolution bedömer att risken för stora förluster med anledning av insättningsgarantins möjliga bidrag i resolution bedöms vara låg. Den beloppsbegränsning som finns för garantins maximala bidrag i resolution innebär att åtagandet är avsevärt mindre än de redovisade insättningarna. Instituten med de största insättningarna har dessutom en god kredit- värdighet, där sannolikheten för resolutions- ingripanden är låg. Om ett ingripande ändå sker krävs det stora förluster i insättningsgarantin ska behöva bidra i resolution. Det gäller i synnerhet för de institut som vid ett resolutionsingripande har mer eget kapital och nedskrivningsbara skulder än vad som krävs för att uppfylla det minimikrav som ställs på instituten. Givet att insättningsgarantin skulle tvingas bidra i resolution bedömer Riksgälds- kontoret att det är mer sannolikt att bidraget avser återkapitalisering än förlusttäckning, vilket är en positiv faktor för statens återvinning av utbetalda medel. Nationellt intygande samt avgifter till och bidrag från EU S k r . 2 01 6 / 1 7: 1 0 1 6 Nationellt intygande samt avgifter till och bidrag från EU I detta avsnitt lämnar regeringen ett intygande avseende EU-medel under delad förvaltning mellan Europeiska kommissionen och . I avsnittet beskrivs även avgift till EU och samtliga bidrag från EU inklusive medel som tas emot direkt från kommissionen av svenska myndigheter och inte redovisas mot inkomst- titlar och anslag på statens budget. I avsnittet redogörs dessutom för Europeiska revisions- rättens granskningar avseende kommissionens genomförande av budgeten 2015. Avsnitten 6.1–6.4 lämnas även till kommis- sionen och till revisionsrätten. Av den anled- ningen innehåller avsnittet en redogörelse för den svenska förvaltningsmodellen och en kort beskrivning av de redovisningsprinciper som tillämpas i årsredovisningen för staten. gift till EU och återflödet från EU-budgeten redovisas i såväl budgetens inkomsttitlar och an- slag som i de konsoliderade resultat- och balans- räkningarna i årsredovisningen för staten. Regeringen har i hög grad delegerat besluts- fattandet avseende genomförandet av EU-pro- gram till förvaltningsmyndigheterna som är re- geringens organ för att verkställa den fastlagda politiken. och regeringen beslutar om inriktningen och förutsättningarna för den stat- liga verksamheten och vilka verksamhets- och ansvarsområden som tilldelas myndigheterna. Myndigheterna har sedan långtgående befogen- heter i sitt dagliga och operativa arbete. Det är dock regeringens uppgift att styra myndig- heterna och försäkra sig om att myndigheterna fullgör sitt verksamhetsansvar. 6.1Redovisningsskyldighet för EU- medel i den svenska statsförvaltningen Regeringen är inför ansvarig för hur den styr riket. Regeringen är redovisningsskyldig inför för statens medel och övriga till- gångar som står till dess disposition. Regeringen lämnar en årsredovisning för staten till . Årsredovisningen innehåller bl.a. ut- fallet på budgetens inkomsttitlar och anslag, konsoliderade resultat- och balansräkningar samt finansieringsanalys avseende samtliga statliga myndigheter, inklusive affärsverken, under riks- dagen och regeringen samt de fonder och andelar i bolag som myndigheterna innehar.