prop · H50336 · 2017-11-01 00:00:00 — Bestämmelserna i 35 kap. 1 §, 37 kap. 1 § och 38 kap. 4 § OSL är alla försedda med ett omvänt skaderekvisit, vilket innebär att uppgifterna har samma sekretesskydd hos , FRA och Försvarsmakten. Det kan således konstateras att de uppgifter som Säkerhetspolisen, FRA och Försvarsmakten ges möjlighet att lämna ut till varandra genom direktåtkomst omfattas av sekretess till skydd för samma intressen och med samma styrka hos alla tre myndigheterna. Regeringens bedömning är därför att det inte behöver införas några kompletterande sekretessbestämmelser med anledning av förslaget om direktåtkomst. De synpunkter som framförts av Tidningsutgivarna och medför ingen annan bedömning i detta avseende. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft Promemorians förslag innebär att lagändringarna ska träda i kraft den Remissinstanserna uttalar sig inte i frågan. Skälen för regeringens förslag: De föreslagna författnings- ändringarna är angelägna och bör träda i kraft . tidigare ikraftträdande än är inte möjligt. bedömer att det inte behövs några övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Förslagen förväntas få positiva konsekvenser för förmågan att göra relevanta terrorhotbedömningar. Den risk för ökat integritetsintrång som förslagen kan medföra är acceptabel i förhållande till det samhällsintresse som bekämpningen av terroristbrottslighet utgör. Förslagen ger inte upphov till kostnader som inte kan täckas av myndigheternas befintliga anslag. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: pekar på att Säkerhets- och integritetsskyddsnämndens (SIN) och Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamhetens (Siun) resurser bör förstärkas som en konsekvens av förslagen. anför att den överlappande och splittrade regleringen av området innebär i sig en inte obetydlig svårighet för såväl övervakningsorganen som att följa verksamheten, vilket försvårar förutsättningarna för ansvarsutkrävande. Enligt () är en särskild fråga vem som utövar tillsyn över NCT på informationssäkerhetsområdet när Försvarsmakten och Säkerhetspolisen var för sig är föreskrivande, deltagande och tillsynsmyndigheter i samma verksamhet. Detta eftersom de i samarbetet ingående myndigheterna, med utgångspunkt i sin uppgift, lyder under två olika departement (Försvarsdepartementet och ). Försvarsmakten (Must) har enligt säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) föreskriftsrätt angående verkställigheten av säkerhetsskyddslagen (1996:627) över de myndigheter som lyder under Försvarsdepartementet, medan Säkerhetspolisen har föreskriftsrätt över övriga myndigheter, utom Justitiekanslern. Försvarsmakten (Must) och Säkerhetspolisen utövar tillsyn över de myndigheter som de har föreskriftsrätt på säkerhetsskyddsområdet. Skälen för regeringens bedömning Konsekvenser för förmågan att göra relevanta terrorhotbedömningar och ekonomiska konsekvenser Syftet med lagförslagen är att underlätta myndigheternas samverkan mot terroristbrottslighet. Förslagen innebär att Säkerhetspolisen, FRA och Försvarsmakten, inom ramen för NCT-samarbetet, ges rätt att lämna ut uppgifter till varandra genom direktåtkomst. NCT-myndigheterna lämnar ut uppgifter till varandra i betydande omfattning. Förslagen innebär därför främst att de ges möjlighet att inrätta system där de själva kan söka efter dessa uppgifter och på elektronisk väg ta del av dem. Detta förväntas medföra en ytterligare effektivisering av verksamheten inom NCT, vilken i sin tur kan förväntas ge de samverkande myndigheterna bättre förutsättningar i arbetet mot terrorism. De kostnader som förslagen kan komma att innebära är enligt regeringens bedömning marginella. Det rör sig bl.a. om kostnader för eventuella utbildningsinsatser och framtagande av riktlinjer för de tjänstemän som arbetar vid NCT. Myndigheterna måste också komma överens i frågor om t.ex. förutsättningarna för direktåtkomsten och de 2017/18:36 praktiska lösningarna. Vissa kostnader kan inledningsvis uppkomma till följd av detta. Ett elektroniskt utlämnande genom direktåtkomst bedöms kunna genomföras inom myndigheternas befintliga it-system och torde således inte kräva några nya tekniska lösningar. De kostnader som kan uppkomma för att man ska kunna lösa direktåtkomsten rent tekniskt ryms inom myndigheternas anslag. anför att SIN:s och Siuns resurser bör förstärkas som en konsekvens av förslagen. Ingen av tillsynsmyndigheterna har framfört några synpunkter avseende merkostnader till följd av förslagen. Det kan också konstateras att det informationsutbyte mellan NCT- myndigheterna som förslaget avser redan pågår – om än i annan form än den som föreslås − och därmed står under tillsyn. Sammantaget gör regeringen bedömningen att kostnaderna för de inblandade myndigheterna – såväl NCT-myndigheterna som tillsynsmyndigheterna – bör bli marginella och därför kan rymmas inom respektive myndighets befintliga ekonomiska ramar. Enligt FOI är en särskild fråga vem som utövar tillsyn över NCT på informationssäkerhetsområdet när Försvarsmakten och Säkerhetspolisen var för sig är föreskrivande, deltagande och tillsynsmyndigheter i samma verksamhet. Frågan om tillsyn över myndigheter på säkerhetsskyddsområdet omfattas av Utredningen om utkontraktering av säkerhetskänslig verksamhet, sanktioner och tillsyn – tre frågor om säkerhetsskydd (Ju 2017:08). Uppdraget ska redovisas . Konsekvenser för den personliga integriteten I svensk rätt finns ingen definition av begreppet integritet. En kränkning av den personliga integriteten kan beskrivas som ett intrång i en fredad sfär som den enskilde bör vara tillförsäkrad och där ett oönskat intrång, såväl psykiskt som fysiskt, bör kunna avvisas (prop. 2005/06:173 s. 15). En annan aspekt på integritet är att medborgare kan kräva att staten vidtar effektiva åtgärder för att skydda hans eller hennes säkerhet. I detta ligger att staten måste anstränga sig för att se till att brott förebyggs, förhindras och utreds och att gärningsmän ställs till svars för sina brottsliga handlingar. Staten har alltså ett ansvar för att skydda enskildas privatliv och personliga integritet mot intrång som begås av andra enskilda. En väl fungerande samhällsorganisation kommer alltid att medföra vissa intrång i enskildas personliga integritet. Vid en bedömning av förslagens konsekvenser för den personliga integriteten kan det inledningsvis konstateras att det rör sig om uppgiftsutbyte mellan myndigheter och inte uppgiftslämnande till enskild. Myndigheter har att förhålla sig till regler som sätter gränser för deras uppdrag och verksamhet, det finns regler för hantering och spridning av information och tjänstemän är underkastade tjänstefelsansvar. Av stor betydelse för bedömningen är också det förhållandet att myndigheterna kan utbyta och rent faktiskt också utbyter mycket av den information som direktåtkomsten tar sikte på. Förslagen innebär därför främst en möjlighet för myndigheterna att i fortsättningen själva söka efter dessa uppgifter och på elektronisk väg ta del av dem. Det kan emellertid inte uteslutas att direktåtkomsten kommer att medföra ett visst ökat uppgiftsutbyte, vilket i sig kan få konsekvenser för den personliga integriteten. Det har dessutom ansetts att direktåtkomst generellt medför vissa risker för integritetsintrång, jämfört med t.ex. ett manuellt utlämnande av uppgifter. För att myndigheterna inom NCT- samarbetet ska kunna utbyta uppgifter med hjälp av direktåtkomst krävs vidare vissa regler som gör att uppgifterna kan lämnas ut trots sekretess till skydd för den enskilde. De ökade integritetsrisker som en möjlighet till direktåtkomst skulle kunna medföra motverkas genom bestämmelser av annat slag, t.ex. bestämmelser om sekretess, om tillgång till uppgifter och om informationssäkerhet. I myndigheternas registerförfattningar finns även regler som sätter gränser för behandlingen av personuppgifter, t.ex. regler om behandling av känsliga uppgifter, om gallring och om tillgång till och utlämnande av uppgifter. Det är vidare en mycket begränsad krets av tjänstemän vid respektive myndighet som kommer att ges möjlighet att ta del av uppgifter genom direktåtkomst. Genom utformningen av bestämmelserna har de uppgifter som direktåtkomsten ska få avse dessutom begränsats till vad som är nödvändigt för det specifika ändamålet med NCT-verksamheten och de uppgifter som myndigheterna har att utföra inom ramen för samarbetet. En ytterligare konsekvens av förslaget om direktåtkomst för den enskilde är att förslaget gör det lättare för myndigheterna att få information om och kartlägga vissa individer som är intressanta för bedömningen av terrorhotet mot och svenska intressen. Det eventuella integritetsintrång som detta kan medföra för dessa personer är något som de enligt regeringens mening i och för sig får räkna med. Mot det integritetsintrång som utbytet av uppgifter riskerar att medföra ska ställas det starka samhälleliga intresset av att motverka och bekämpa terrorism. Detta ändamål innebär att vissa begränsningar av integritetsskyddet får anses vara godtagbara. Enligt regeringen är den avvägning mellan effektivitet och integritet som görs i promemorian på ett övergripande plan godtagbar. Sammanfattningsvis kan konstateras att de föreslagna bestämmelserna i och för sig skulle kunna leda till en ökad risk för integritetsintrång. Genom de begränsningar som föreslås i bestämmelserna och de regler som i övrigt styr myndigheternas uppdrag och verksamhet, får den risken emellertid anses godtagbar i förhållande till samhällets intresse av att terrorism bekämpas. Förslagen bedöms inte ha några konsekvenser när det gäller kostnader och intäkter för kommuner, landsting, företag eller andra enskilda. Inte heller bedöms förslagen ha några konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, sysselsättningen, den offentliga servicen i olika delar av landet, små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag. De föreslagna bestämmelserna bedöms inte heller ha någon påverkan på jämställdheten mellan män och kvinnor, möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen eller miljön. 10.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:258) om behandling av personuppgifter i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst Säkerhetspolisen och får medges direktåtkomst till sådana uppgifter i en uppgiftssamling för försvarsunderrättelseverksamhet som behövs för att myndigheterna, inom ramen för myndighetsöverskridande samverkan mellan , Försvarsmakten och Säkerhetspolisen, ska kunna göra bedömningar på strategisk nivå av terrorhotet mot och svenska intressen. Tillgången till sådana uppgifter ska vara förbehållen de personer inom myndigheterna som på grund av sina arbetsuppgifter inom sådan samverkan behöver ha tillgång till uppgifterna. Regeringen meddelar föreskrifter om vilka myndigheter som i andra fall får ha direktåtkomst till uppgiftssamlingar. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddelar 1.ytterligare föreskrifter eller beslut i enskilda fall om omfattningen av direktåtkomsten, och 2.föreskrifter om behörighet och säkerhet vid sådan åtkomst. Paragrafen reglerar direktåtkomst till uppgiftssamlingar hos Försvarsmakten. I första stycket har det införts en ny bestämmelse som ger Försvarsmakten möjlighet att lämna ut uppgifter genom direktåtkomst till Säkerhetspolisen och () inom ramen för samarbetet i Nationellt centrum för terrorhotbedömning (NCT). Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Med direktåtkomst avses att någon har direkt tillgång till register, databaser eller andra samlingar av uppgifter som behandlas automatiserat eller på egen hand kan söka efter information, dock utan att kunna påverka innehållet i uppgiftssamlingen. I uttrycket direktåtkomst ligger också att den som är ansvarig för uppgiftssamlingen inte har någon kontroll över vilka uppgifter som mottagaren vid ett visst tillfälle får del av. Bestämmelser om direktåtkomst har inte någon sekretessbrytande verkan. Säkerhetspolisens och FRA:s direktåtkomst enligt paragrafen är begränsad till uppgifter som finns i en uppgiftssamling för försvarsunderrättelseverksamhet. Direktåtkomst får dessutom bara medges till uppgifter som bedöms nödvändiga för att myndigheterna, inom ramen för myndighetsöverskridande samverkan mellan FRA, Försvarsmakten och Säkerhetspolisen, ska kunna göra bedömningar på strategisk nivå av terrorhotet mot och svenska intressen. Det är Försvarsmakten Prop. 2017/18:36 som avgör vilka uppgifter det finns behov av att lämna ut. Bestämmelsen ger Försvarsmakten möjlighet att medge direktåtkomst, men innebär inte någon rätt för mottagarna att få sådan åtkomst. En bestämmelse om direktåtkomst anger endast i vilken form uppgifter får lämnas ut. Möjligheten att lämna ut vissa uppgifter genom direktåtkomst kan vara begränsad genom att uppgifterna är skyddade av sekretess. Något utlämnande genom direktåtkomst får inte ske om utlämnandet förutsätter en sekretessprövning. I och med att det i 1 kap. 15 a § införs en sekretessbrytande bestämmelse kan dock uppgifter som omfattas av den bestämmelsen lämnas ut genom direktåtkomst. Med utgångspunkt i paragrafens bestämmelser och eventuella föreskrifter får Försvarsmakten avgöra om myndigheten kan medge de angivna myndigheterna direktåtkomst och i så fall i vilken omfattning. Av bestämmelsen framgår att tillgången till uppgifter ska vara förbehållen de personer inom myndigheterna som på grund av sina arbetsuppgifter inom ramen för samverkan behöver ha tillgång till uppgifterna. Den mottagande myndigheten är alltså skyldig att se till att endast den som behöver en uppgift för att fullgöra sina arbetsuppgifter har möjlighet att få del av uppgiften. Att tillgången förutsätter att personen har ett behov av uppgifterna inom ramen för samverkan innebär en ytterligare begränsning av tillgången utöver den allmänna begräsningen enligt 1 kap. 16 § i lagen. Bestämmelsen reglerar enbart Försvarsmaktens möjlighet att lämna ut uppgifter genom direktåtkomst till Säkerhetspolisen och FRA inom ramen för viss myndighetsöverskridande samverkan myndigheterna emellan, och påverkar inte Försvarsmaktens möjlighet att i övrigt lämna ut uppgifter genom direktåtkomst till FRA enligt 8 § förordningen (2007:260) om behandling av personuppgifter i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst. I andra stycket har det gjorts en ändring med anledning av att bestämmelsen i första stycket har införts. Eftersom utlämnande genom direktåtkomst till Säkerhetspolisen och FRA inom ramen för NCT samarbetet regleras i första stycket anger upplysningsbestämmelsen i andra stycket att regeringen i andra fall meddelar föreskrifter om vilka myndigheter som får ha direktåtkomst till uppgiftssamlingar. Detta innebär att regeringen inte kan medge ytterligare myndigheter direktåtkomst inom ramen för NCT-samarbetet. I tredje stycket har det i den befintliga bestämmelsen införts en ytterligare upplysning om att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, kan meddela föreskrifter om behörighet och säkerhet vid direktåtkomst. Uppgiftsskyldighet 15 a § Säkerhetspolisen och har, trots sekretess enligt 38 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), rätt att ta del av sådana uppgifter som avses i 15 § första stycket. 2017/18:36 Paragrafen är ny och reglerar viss uppgiftsskyldighet för Försvarsmakten. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. I bestämmelsen anges att Säkerhetspolisen och FRA har rätt att ta del av sådana uppgifter som avses i 15 § första stycket. Myndigheterna ges genom bestämmelsen en rätt att ta del av samma uppgifter som de får medges direktåtkomst till. Detta innebär att FRA och Säkerhetspolisen, trots viss i paragrafen angiven sekretess till skydd för enskild, har rätt att ta del av sådana uppgifter i en uppgiftssamling för försvarsunderrättelseverksamhet som behövs för att myndigheterna, inom myndighetsöverskridande samverkan mellan FRA, Försvarsmakten och Säkerhetspolisen, ska kunna göra bedömningar på strategisk nivå av terrorhotet mot och svenska intressen. Uppgiftsskyldigheten gäller bara inom ramen för NCT-samarbetet. Genom FRA:s och Säkerhetspolisens rätt att ta del av uppgifterna uppkommer en sådan uppgiftsskyldighet som enligt 10 kap. 28 § första stycket OSL bryter sekretessen enligt den angivna sekretessbestämmelsen. 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:259) om behandling av personuppgifter i Försvarets radioanstalts försvarsunderrättelse- och utvecklingsverksamhet Säkerhetspolisen och Försvarsmakten får medges direktåtkomst till uppgifter som utgör analysresultat i en uppgiftssamling för analyser och som behövs för att myndigheterna, inom ramen för myndighetsöverskridande samverkan mellan , Försvarsmakten och Säkerhetspolisen, ska kunna göra bedömningar på strategisk nivå av terrorhotet mot och svenska intressen. Tillgången till sådana uppgifter ska vara för-behållen de personer inom myndigheterna som på grund av sina arbetsuppgifter inom sådan samverkan behöver ha tillgång till uppgifterna. Regeringen meddelar föreskrifter om vilka myndigheter som i andra fall får ha direktåtkomst till uppgiftssamlingar. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddelar 1.ytterligare föreskrifter eller beslut i enskilda fall om omfattningen av direktåtkomsten, och 2.föreskrifter om behörighet och säkerhet vid sådan åtkomst. Paragrafen reglerar direktåtkomst till uppgiftssamlingar hos FRA. I första stycket har det införts en ny bestämmelse som ger FRA möjlighet att lämna ut uppgifter genom direktåtkomst till Säker- hetspolisen och Försvarsmakten inom ramen för samarbetet i NCT. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Med direktåtkomst avses att någon har direkt tillgång till register, databaser eller andra samlingar av uppgifter som behandlas automatiserat eller på egen hand kan söka efter information, dock utan att kunna påverka innehållet i uppgiftssamlingen. I uttrycket direktåtkomst ligger också att den som är ansvarig för uppgiftssamlingen inte har någon kontroll över vilka uppgifter som mottagaren vid ett visst tillfälle får del av. Bestämmelser om direktåtkomst har inte någon sekretessbrytande verkan. Säkerhetspolisens och Försvarsmaktens direktåtkomst enligt paragrafen är begränsad till uppgifter som utgör analysresultat i en uppgiftssamling för analyser. Direktåtkomst får dessutom bara medges till uppgifter som bedöms nödvändiga för att myndigheterna, inom ramen för myndighetsöverskridande samverkan mellan FRA, Försvarsmakten och Säkerhetspolisen, ska kunna göra bedömningar på strategisk nivå av terrorhotet mot och svenska intressen. Det är FRA som avgör vilka uppgifter det finns behov av att lämna ut. Bestämmelsen ger FRA möjlighet att medge direktåtkomst, men innebär inte någon rätt för mottagarna att få sådan åtkomst. En bestämmelse om direktåtkomst anger endast i vilken form uppgifter får lämnas ut. Möjligheten att lämna ut vissa uppgifter genom direktåtkomst kan vara begränsad genom att uppgifterna är skyddade av sekretess. Något utlämnande genom direktåtkomst får inte ske om utlämnandet förutsätter en sekretessprövning. I och med att det i 1 kap. 15 a § införs en sekretessbrytande bestämmelse kan dock uppgifter som omfattas av den bestämmelsen lämnas ut genom direktåtkomst. Med utgångspunkt i paragrafens bestämmelser och eventuella föreskrifter får FRA avgöra om myndigheten kan medge de angivna myndigheterna direktåtkomst och i så fall i vilken omfattning. Av bestämmelsen framgår att tillgången till uppgifter ska vara förbehållen de personer inom myndigheterna som på grund av sina arbetsuppgifter inom ramen för samverkan behöver ha tillgång till uppgifterna. Den mottagande myndigheten är alltså skyldig att se till att endast den som behöver en uppgift för att fullgöra sina arbetsuppgifter har möjlighet att få del av uppgiften Att tillgången förutsätter att personen har ett behov av uppgifterna inom ramen för samverkan innebär en ytterligare begränsning av tillgången utöver den allmänna begräsningen enligt 1 kap. 16 § i lagen. I andra stycket har det gjorts en ändring med anledning av att bestämmelsen i första stycket har införts. Eftersom utlämnande genom direktåtkomst till Säkerhetspolisen och Försvarsmakten nu regleras i första stycket anger upplysningsbestämmelsen i andra stycket att regeringen i andra fall meddelar föreskrifter om vilka myndigheter som får ha direktåtkomst till uppgiftssamlingar. Detta innebär att regeringen inte kan medge ytterligare myndigheter direktåtkomst inom ramen för NCT-samarbetet. I tredje stycket har det i den befintliga bestämmelsen införts en ytterligare upplysning om att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, kan meddela föreskrifter om behörighet och säkerhet vid direktåtkomst. Säkerhetspolisen och Försvarsmakten har, trots sekretess enligt 38 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), rätt att ta del av sådana uppgifter som avses i 15 § första stycket. Paragrafen är ny och reglerar viss uppgiftsskyldighet för FRA. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. I bestämmelsen anges att Säkerhetspolisen och Försvarsmakten har rätt att ta del av sådana uppgifter som avses i 15 § första stycket. Myndigheterna ges genom bestämmelsen en rätt att ta del av samma uppgifter som de får medges direktåtkomst till. Försvarsmakten och Säkerhetspolisen, trots viss i paragrafen angiven sekretess till skydd för enskild, har rätt att ta del av uppgifter som utgör analysresultat i en uppgiftssamling för analyser och som behövs för att myndigheterna, inom myndighetsöverskridande samverkan mellan FRA, Försvarsmakten och Säkerhetspolisen, ska kunna göra bedömningar på strategisk nivå av terrorhotet mot och svenska intressen. Uppgiftsskyldigheten gäller bara inom ramen för NCT-samarbetet. Genom Försvarsmaktens och Säkerhetspolisens rätt att ta del av uppgifterna uppkommer en sådan uppgiftsskyldighet som enligt 10 kap. 28 § första stycket OSL bryter sekretessen enligt den angivna 10.3 Förslaget till lag om ändring i polisdatalagen (2010:361) Utlämnande genom direktåtkomst är tillåtet bara i den utsträckning som följer av denna lag. Regeringen meddelar föreskrifter om att en utländsk myndighet, Europol eller en mellanfolklig organisation får medges direktåtkomst till personuppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet, om detta är nödvändigt för att fullgöra en internationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt eller om det följer av en EU-rättsakt. Ytterligare bestämmelser om direktåtkomst finns i 3 kap. 8 §, 4 kap. 10 och 17 §§ samt 6 kap. 11 a §. Paragrafen reglerar direktåtkomst. Bestämmelsen har endast ändrats på så sätt att det i tredje stycket, där det anges vilka övriga bestämmelser i lagen som reglerar direktåtkomst, har lagts till en hänvisning till bestämmelsen om direktåtkomst i 6 kap. 11 a §. Direktåtkomst och uppgiftsskyldighet 11 a § och Försvarsmakten får medges direktåtkomst till personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga i Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet och som behövs för att myndigheterna, inom ramen för myndighetsöverskridande samverkan mellan , Försvarsmakten och Säkerhetspolisen, ska kunna göra bedömningar på strategisk nivå av terrorhotet mot och svenska intressen. En myndighet som har medgetts direktåtkomst ansvarar för att tillgången till personuppgifter begränsas till vad varje tjänsteman behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare föreskrifter om omfattningen av direktåtkomsten samt om behörighet och säkerhet vid sådan åtkomst. Paragrafen är ny och reglerar direktåtkomst till uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga i Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.