prop · H403107 · 2017-02-21 00:00:00 — Det har diskuterats om t.ex. arbetsskadeförsäkringar och livförsäkringar omfattas av artikel 3.1 e, som rör arbets- och anställningsvillkor på områdena säkerhet, hälsa och hygien på arbetsplatsen (se t.ex. Laval- domen, un mot , 1, Byggettan och , C-341/05, EU:C:2007:809 punkterna 20 och 83, prop. 2009/10:48 s. 34, SOU 2015:83, s. 260 f. och Efta- domstolens dom i Mål E-12/10, dom , Eftas över- vakningsorgan och ). I den mån t.ex. arbetsskadeförsäkringar och livförsäkringar omfattas av någon punkt i artikel 3.1 utstationeringsdirektivet är det EU-rättsligt tillåtet för svenska arbetstagarorganisationer att med stridsåtgärder kräva betalning av aktuella försäkringspremier. Den frågan är dock inte avgjord av . Tillåtligheten av sådana krav är dock under alla för- hållanden beroende av villkorens närmare utformning. Det kan också erinras om att de villkor som krävs måste vara transparenta, förutsebara och tillgängliga. Bestämmelsen tar endast sikte på stridsåtgärder i syfte att få till stånd en reglering av arbets- och anställningsvillkoren för utstationerade arbetstagare. Stridsåtgärder till förmån för villkor som bara ska gälla i förhållandet mellan avtalsparterna, t.ex. bestämmelser om förhandlings- ordning eller skyldighet att informera arbetstagarorganisationen, berörs alltså inte av den föreslagna bestämmelsen. Frågan om tillåtligheten av stridsåtgärder för att få till stånd en reglering i andra frågor än just arbets- och anställningsvillkor bedöms enligt andra bestämmelser och allmänna regler och principer med beaktande av vad som följer av . Förslaget behandlas i avsnitt 5.4. Paragrafen innehåller bestämmelser om begränsningar av verkningarna enligt lagstiftning av ett kollektivavtal som reglerar villkoren för ut- stationerade arbetstagare och som har slutits som en följd av strids- åtgärder eller varsel om sådana åtgärder. Bestämmelserna i tidigare 5 b § första stycket har i sak oförändrade flyttats till 5 a § andra stycket med visst förtydligande. Den s.k. bevis- regeln i tidigare 5 b § andra stycket har ingen motsvarighet i det lämnade förslaget. Paragrafen gäller endast om den kollektivavtalsbundna arbetsgivaren är etablerad inom EES eller , se kommentaren till 1 a §. Paragrafen – både första stycket och andra stycket – gäller bara sådana kollektivavtal som har slutits enligt 5 a §, dvs. som en följd av en strids- åtgärd mot en arbetsgivare i syfte att genom kollektivavtal få till stånd en reglering av arbets- och anställningsvillkoren för utstationerade arbets- tagare, eller varsel om en sådan åtgärd. Med varsel om stridsåtgärd åsyftas varsel enligt 45 § medbestämmandelagen. Rättsverkningarna begränsas även om arbetstagarorganisationen inte korrekt fullgjort sin skyldighet att varsla, t.ex. om arbetstagarorganisationen i varsel- handlingen inte tillräckligt tydligt angett anledningen till stridsåtgärden eller stridsåtgärdens omfattning i enlighet med 45 § fjärde stycket medbestämmandelagen. Paragrafen medför att olika verkningar gäller beroende på om kollektivavtalet för utstationerade arbetstagare slutits som en följd av stridsåtgärder eller varsel om stridsåtgärder, eller om avtalet slutits frivilligt. Skyldigheterna begränsas endast när kollektivavtalet slutits som en följd av stridsåtgärder eller varsel om stridsåtgärder. För frivilligt slutna kollektivavtal begränsas inte skyldigheterna över huvud taget. Paragrafen är tillämplig även om stridsåtgärden avbrutits eller en varslad stridsåtgärd ställts in före avtalsslutandet. Det avgörande är att avtalet slutits som en följd av stridsåtgärden eller varslet. Bestämmelsen är inte tillämplig om det i ett tidigare skede förekommit en stridsåtgärd eller ett varsel, om detta saknar samband med ett senare avtalstecknande. Det kan förekomma svårigheter att i efterhand avgöra om ett kollektiv- avtal slutits som en följd av en stridsåtgärd eller varsel om stridsåtgärd, eller om det slutits frivilligt. Hur en sådan situation slutligen ska bedömas får överlämnas till rättstillämpningen. En viktig omständighet i den bedömningen är det tidsmässiga sambandet mellan stridsåtgärden eller varslet om stridsåtgärden och det senare ingångna avtalet. Det ligger i parternas intresse att det inte råder oklarhet om huruvida avtalet slutits som en följd av stridsåtgärder eller varsel om stridsåtgärder eller om avtalet slutits frivilligt, eftersom olika rättsverkningar gäller för de olika situationerna. Det kan därför vara lämpligt att parterna när de ingår kollektivavtalet i detta tydliggör om de anser att det tillkommit som en följd av stridsåtgärder eller varsel om stridsåtgärder. Första stycket anger att de skyldigheter som begränsas är sådana skyldigheter som gäller enligt annan lag än utstationeringslagen för en arbetsgivare på grund av kollektivavtalsförhållande, i förhållande till en arbetstagarorganisation, dennes förtroendemän eller det allmänna. finns åtskilliga lagbestämmelser i svensk rätt som blir tillämpliga när det råder ett kollektivavtalsförhållande. De flesta av dessa bestämmelser medför skyldigheter för en arbetsgivare gentemot arbetstagar- organisationer och deras företrädare, men det finns även bestämmelser som medför skyldigheter gentemot det allmänna. Som exempel kan nämnas 11 § medbestämmandelagen som anger att en arbetsgivare på eget initiativ ska förhandla med den arbetstagar- organisation i förhållande till vilken han är bunden av kollektivavtal, innan beslut fattas om viktigare förändring av verksamheten. Ytterligare exempel är 19 § medbestämmandelagen som anger att en arbetsgivare fortlöpande ska hålla den arbetstagarorganisation, i förhållande till vilken han är bunden av kollektivavtal, underrättad om hur verksamheten utvecklas. I 47 § medbestämmandelagen anges att en part som träffat kollektivavtal om löner och allmänna anställningsvillkor, på begäran, ska ge in en kopia av avtalet till . Lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen innebär åtskilliga skyldigheter för en arbetsgivare gentemot den som har utsetts som facklig förtroendeman av en arbetstagarorganisation som är eller brukar vara bunden av kollektivavtal för de arbetstagare som berörs av för- troendemannens verksamhet. Samtliga nu nämnda lagbestämmelser anger att vissa skyldigheter gäller för en arbetsgivare när det råder ett kollektivavtalsförhållande. Det finns flera liknande bestämmelser i svensk rätt som anger att vissa skyldigheter gäller för en arbetsgivare som en följd av ett kollektivavtals- förhållande. Det är den sortens skyldigheter som begränsas genom bestämmelsen i första stycket. Det är endast skyldigheter som följer av annan lag än utstationerings- lagen som begränsas. Lagstiftning som enligt 5 och 7 §§ utstationerings- lagen gäller vid utstationering ska alltså tillämpas. Det innebär t.ex. att 6 kap. 2 och 8 §§ arbetsmiljölagen (1977:1160), som nämns i 5 § ut- stationeringslagen, är tillämpliga vad gäller rätten för en lokal arbets- tagarorganisation, som är eller brukar vara bunden av kollektivavtal i förhållande till arbetsgivaren, att utse skyddsombud och företrädare i en skyddskommitté. Ett kollektivavtal som har slutits som en följd av stridsåtgärder eller varsel om stridsåtgärder ska enligt andra stycket inte beaktas om det skulle bli aktuellt att tillämpa 22 och 25 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd, anställningsskyddslagen, vid utstationering. Förslaget genomför artikel 11.1 i tillämpningsdirektivet och behandlas i avsnitt 8.2. Paragrafen är ny. Paragrafen ger en utanförstående utstationerad arbetstagare, dvs. en arbetstagare som inte är medlem i den avtalsslutande arbetstagar- organisationen, möjlighet att hävda rättigheter enligt ett kollektivavtal som den utstationerande arbetsgivaren är bunden av i förhållande till en svensk arbetstagarorganisation. Bestämmelsen innebär att vissa villkor som följer av ett kollektivavtal inte bara ska följas av den utstationerande arbetsgivaren som en rättslig förpliktelse i förhållande till den avtalsslutande arbetstagar- Den rättsliga förpliktelsen gäller även i förhållande till en utanförstående utstationerad arbetstagare. Att bestämmelsen gäller vid utstationering till framgår av 1 §. Det innebär att arbetsgivaren ska vara etablerad i ett annat land än och utstationera arbetstagare här i landet i samband med att arbetsgivaren tillhandahåller tjänster över gränserna. Bestämmelsen ger alltså inte några rättigheter till arbetstagare som inte utstationeras till . Enligt första stycket första meningen har utanförstående utstationerade arbetstagare rätt till vissa kollektivavtalsvillkor. Det innebär att arbets- tagaren är berättigad till angivna förmåner. Arbetstagaren är dock inte på grund av paragrafen förpliktad enligt andra bestämmelser i kollektiv- avtalet. De villkor som arbetstagaren har rätt till är sådana kollektivavtals- villkor i avtalet som avses i 5 a §, dvs. förenklat sådana villkor som avser minimilön eller andra minimivillkor på de områden som avses i 5 § eller, i fråga om utstationerade uthyrda arbetstagare, lön och villkor på de områden som avses i 5 §, se kommentaren till 5 a §. i sig kan innehålla bestämmelser som inte rör sådana villkor som avses i 5 a §. Sådana bestämmelser kan den utstationerade arbetstagaren dock inte göra gällande med stöd av denna paragraf. Paragrafen berör och påverkar inte heller den utstationerade arbetstagarens eventuella rätt till förmåner som går utöver sådana kollektivavtalsvillkor som avses i 5 a §. Arbetsgivaren ska vara bunden av kollektivavtalet i förhållande till en svensk arbetstagarorganisation. Bundenheten kan ha uppkommit genom att arbetsgivaren slutit avtalet med arbetstagarorganisationen, t.ex. genom ett s.k. hängavtal. Bundenheten kan också ha uppkommit t.ex. genom att arbetsgivaren blivit medlem i den avtalsslutande arbetsgivar- organisationen och genom medlemskapet blivit bunden av kollektiv- avtalet. Det ska vara fråga om ett kollektivavtal som reglerar villkoren för ut- stationerade arbetstagare. Det kan vara fråga om ett sådant kollektivavtal som har slutits som en följd av en stridsåtgärd enligt 5 a § eller varsel om en sådan åtgärd. Det kan också vara fråga om ett kollektivavtal som arbetsgivaren frivilligt blivit bunden av. Paragrafen är endast tillämplig på arbetstagare som inte är bundna av kollektivavtalet. Bestämmelsen påverkar inte den rätt de som är bundna av avtalet har. Enligt första stycket andra meningen är den rätt till kollektivavtals- villkor som följer av paragrafen begränsad till den tid under vilken en utstationering pågår eller har pågått. Det innebär att arbetstagaren kan kräva sådana kollektivavtalsvillkor både som en ut- stationering pågår och efter det att utstationeringen har upphört. Arbets- tagarens krav kan dock endast avse tiden för utstationeringen. Den utstationerade arbetstagaren kan alltså inte med stöd av bestämmelsen kräva förmåner enligt det svenska kollektivavtalet för arbete som utförs före eller efter det att utstationeringen i har pågått. Bestämmelsen avser vidare endast sådant arbete som kollektivavtalet är tillämpligt på. Av andra stycket framgår att bestämmelsen är tvingande till arbets- tagarens förmån. Ett avtal är ogiltigt i den utsträckning det upphäver eller inskränker en utstationerad arbetstagares rättigheter enligt bestämmelsen. Det är alltså inte möjligt att avtala om avvikelser från den rätt som ut- stationerade arbetstagare har enligt bestämmelsen, om avvikelsen är till nackdel för arbetstagaren. Svensk domstol är behörig att pröva mål enligt bestämmelsen. Sådana mål utgör arbetstvister och handläggs enligt lagen (1974:371) om rätte- gången i arbetstvister, se vidare kommentaren till 25 §. Förslaget genomför artikel 9.1 i tillämpningsdirektivet och behandlas i avsnitt 7.2. Paragrafen är ny. Paragrafen innehåller bestämmelser om den avtalsslutande arbets- tagarorganisationens kontrollbefogenheter i förhållande till en arbets- givare som är bunden av ett kollektivavtal som gäller för utstationerade arbetstagare. Det kollektivavtal som arbetsgivaren är bunden av kan ha slutits frivilligt eller som en följd av stridsåtgärder eller varsel om sådana åtgärder. Paragrafen ger kontrollbefogenheter åt både den avtalsslutande arbets- tagarorganisationen och de förbund, avdelningar, klubbar och andra juridiska personer som på grund av medlemskap i den avtalsslutande arbetstagarorganisationen är bundna av kollektivavtalet enligt 26 § medbestämmandelagen. Kontrollbefogenheterna utgörs enligt första stycket av en rätt att begära vissa handlingar och översättning till svenska eller engelska av handlingarna om de är skrivna på något annat språk. Skyldigheten att på begäran tillhandahålla handlingar medför att en kollektivavtalsbunden utstationerande arbetsgivare måste se till att handlingarna finns så att han eller hon kan uppfylla skyldigheten. Även handlingar som endast finns i elektronisk form måste kunna tillhanda- hållas för arbetstagarorganisationen. I kravet på att handlingarna ska tillhandahållas arbetstagarorganisationen ligger att organisationen ska ges möjlighet att göra en kopia eller avskrift av handlingarna. Hand- lingarna behöver inte tillhandahållas i original. Den översättning till svenska eller engelska som tillhandahålls måste hålla en viss minsta kvalitet genom att vara begriplig, men över- sättningen behöver inte ha gjorts av någon som är av myndighet eller annan godkänd eller auktoriserad som översättare. Skyldigheten att över- sätta gäller endast om handlingen varken är på svenska eller engelska. Arbetsgivaren får själv välja om han vill översätta handlingen till svenska eller engelska. Skyldigheten att tillhandahålla handlingar och översättning gäller enligt andra stycket i den utsträckning det behövs för att arbetstagar- organisationen som framställt begäran ska kunna bedöma om kollektiv- avtalet följts i fråga om de villkor som avses i 5 a § (dvs. minimivillkor inom hårda kärnan eller villkor inom hårda kärnan beträffande uthyrda utstationerade arbetstagare). En utstationerande arbetsgivare kan dock ingå ett kollektivavtal där villkoren inte är begränsade till sådana villkor som avses i 5 a §, t.ex. om det är fråga om en utstationerande arbets- givare, som inte utsatts för stridsåtgärder och som frivilligt ingår ett kollektivavtal. Skyldigheten att tillhandahålla handlingar och över- sättning gäller även i dessa situationer endast i den utsträckning det behövs för att arbetstagarorganisationen ska kunna bedöma om kollektivavtalet följts i fråga om sådana villkor som avses i 5 a §. De handlingar som nämns i bestämmelsen (anställningsavtal, lönespecifikationer, tidrapporter samt intyg över gjorda löne- utbetalningar) innehåller typiskt sett information som är relevant för att bedöma om kollektivavtalet följts i fråga om de villkor som avses i 5 a §. Det kan emellertid inte uteslutas att det kan förekomma situationer där en sådan handling inte alls behövs för att bedöma om ett kollektivavtal följts i fråga om de villkor som avses i 5 a §. Som exempel kan nämnas situationen där ett kollektivavtal helt saknar villkor om arbetstid. I en sådan situation behöver en tidrapport inte tillhandahållas eftersom den inte fyller någon funktion för att bedöma om kollektivavtalet följts i det avseendet. Samma sak gäller om det finns viss information i de aktuella handlingarna som inte behövs för den nu nämnda kontrollen. Det innebär att en utstationerande arbetsgivare före tillhandahållandet kan ha rätt att maskera sådan information som arbetsgivaren inte vill lämna ut, t.ex. företagshemligheter, om informationen inte är sådan som behövs för bedömningen av om kollektivavtalet har följts i fråga om de villkor som avses i 5 a §. Att en handling inte innehåller någon uttrycklig information om kollektivavtalets villkor som avses i 5 a § utesluter inte att handlingen kan behövas för att bedöma om ett kollektivavtal följts i fråga om de villkor som avses i 5 a §. Av en lönespecifikation skulle det t.ex. kunna framgå att den lön som har utbetalats motsvarar en timlön som är lägre än den timlön som gäller enligt kollektivavtalet. Trots att en sådan lönespecifikation i den situationen inte innehåller någon uttrycklig information om just de villkor som finns i det aktuella kollektivavtalet, är en sådan handling relevant för slutsatsen att kollektivavtalet inte har följts i fråga om de villkor som avses i 5 a §. Detta medför att arbets- givaren är skyldig att tillhandahålla handlingen enligt bestämmelsen. Tredje stycket reglerar när skyldigheten att tillhandahålla handlingar och översättning ska fullgöras samt hur länge skyldigheten gäller. Skyldigheten ska fullgöras från begäran och gäller bara som den arbetstagare som handlingarna rör, är utstationerad här i landet och därefter. En begäran om handlingar och en begäran om översättning av handlingarna kan framställas . Görs framställningarna har den utstationerande arbets- givaren att uppfylla respektive begäran . En arbetsgivare ska tillmötesgå en begäran som görs inom fyramånadersfristen. En sådan begäran ska tillmötesgås , även om sluttidpunkten för fyramånadersfristen infaller tidigare än treveckorsfristens slut. begäran om att få handlingar och över- sättning ska göras till någon som har behörighet att företräda arbets- givaren, t.ex. en anmäld behörig ställföreträdare för arbetsgivaren som avses i 4 § andra punkten förordningen (2013:352) om anmälnings- skyldighet vid utstationering av arbetstagare, eller den som är anmäld som kontaktperson enligt 11 §. Sanktionen för brott mot paragrafen är enligt 24 § skadestånd till den avtalsbundna arbetstagarorganisationen. 2016/17:107 Svensk domstol är behörig att pröva mål enligt bestämmelsen. Sådana mål utgör arbetstvister och handläggs enligt lagen om rättegången i arbetstvister, se vidare kommentaren till 25 §. Förslaget genomför artikel 5 i tillämpningsdirektivet och behandlas i avsnitt 6. Paragrafens första och andra stycke ändras redaktionellt på så sätt att de sammanförs till ett första stycke, vilket delas upp i två punktsatser. Första styckets inledning justeras språkligt och anger att Arbetsmiljö- verket är förbindelsekontor. Det första styckets första punkt motsvarar andra ledet i det tidigare första stycket utan någon ändring i sak. Det första styckets andra punkt motsvarar det tidigare andra stycket med följande ändringar. ska också hjälpa till med information om de kontaktfunktioner som arbetstagar- och arbetsgivar- organisationer enligt 9 a § andra stycket ska anmäla till myndigheten. När det gäller informationsskyldighet om kollektiv- avtalsvillkor justeras lydelsen som en följd av ändringar i 9 a §. Se vidare kommentaren till 9 a §. Ändringen av hänvisning till att gälla enbart 5 a § är en följd av ändringar i 5 a och 5 b §§. Se vidare kommentaren till dessa paragrafer. Därutöver görs ytterligare redaktionella ändringar. Första stycket är utformat i enlighet med Lagrådets synpunkter. Det nya andra stycket motsvarar helt det tidigare tredje stycket. Paragrafen får ett nytt tredje stycke. Det upplyser om att regeringen kan meddela föreskrifter om vad informationen enligt första stycket ska innehålla och hur den ska vara utformad. Förslaget genomför artikel 5.4 i tillämpningsdirektivet och behandlas i avsnitt 6.2. Enligt första stycket är en arbetstagarorganisation skyldig att ge in vissa kollektivavtalsvillkor till . Bestämmelsen hän- visar nu endast till 5 a § när det gäller vilka villkor som ska ges in. Detta är en följd av ändringar i 5 a och 5 b §§. Se vidare kommentaren till dessa paragrafer. Skyldigheten att ge in villkor gäller oberoende av om organisationen avser att vidta stridsåtgärder eller inte. Den gäller också oavsett om det förekommer utstationering eller inte inom den aktuella branschen. Genom hänvisningen till 5 a § framgår att de arbets- och anställnings- villkor som ska ges in ska vara sådana som får krävas med stöd av strids- åtgärder vid utstationering enligt regleringen i utstationeringslagen, dvs. det som brukar benämnas minimivillkoren inom hårda kärnan, eller för uthyrda utstationerade arbetstagare, villkoren inom hårda kärnan. Några andra arbets- och anställningsvillkor än de nu nämnda ska inte ges in till enligt bestämmelsen. Detta innebär att arbetstagar- organisationen behöver ta ställning till vilka arbets- och anställnings- villkor i det centrala branschavtalet som är sådana villkor som får krävas med stöd av stridsåtgärder enligt 5 a § och ge in endast dessa arbets- och anställningsvillkor. Skyldigheten att ge in kollektivavtalsvillkor gäller för alla arbetstagar- organisationer som är part i ett centralt kollektivavtal som innehåller villkor som avses i 5 a §. Det saknar betydelse om kollektivavtalet är ett s.k. sifferlöst avtal och inte innehåller några bestämmelser om löne- nivåer. Om det finns bestämmelser i kollektivavtalet inom något av de områden som omfattas av 5 a § ska dessa villkor lämnas in. Om det i ett kollektivavtal inte finns några villkor alls som ingår i den hårda kärnan omfattas dock kollektivavtalet inte av någon skyldighet enligt bestämmelsen. Bestämmelsen medför alltså inte någon skyldighet att införa några villkor om t.ex. minimilön i kollektivavtalen om sådana inte redan finns. Paragrafen får ett nytt andra stycke. Av det framgår att arbetstagar- och arbetsgivarorganisationer ska anmäla var sin kontaktfunktion till Arbets- miljöverket. Det behöver inte vara fråga om en viss person utan det kan vara en funktion genom vilken det är möjligt att få kontakt med en person hos organisationen som kan lämna information och svara på frågor av ett visst slag. En anmälan av en kontaktfunktion kan ske t.ex. genom inlämnande av ett telefonnummer och en e-postadress. Genom en kontaktfunktion ska det vara möjligt för utstationerande arbetsgivare och utstationerade arbetstagare att få kontakt med någon som kan lämna information om sådana kollektivavtalsvillkor som avses i 5 a §, se kommentaren till den paragrafen. Vidare ska man genom kontaktfunktionen kunna få svar på frågor om exempelvis tillämpliga lönekategorier och annat som rör kollektivavtalsvillkoren och som anges i artikel 5.4 i tillämpningsdirektivet. I en situation där det finns flera tillämpliga kollektivavtal i en bransch ska man kunna vända sig till kontaktfunktionen för att få klarhet i om det i organisationens kollektiv- avtal finns arbets- och anställningsvillkor som organisationen anser vara sådana som organisationen kan kräva med stöd av stridsåtgärder. Såväl utstationerande arbetsgivare som utstationerade arbetstagare ska kunna vända sig till kontaktfunktionen. Andra stycket är utformat i enlighet med Lagrådets synpunkter. ska enligt 9 § hjälpa till med information om kontaktfunktionerna. Förslaget genomför artikel 2 a och 3 i tillämpningsdirektivet och behandlas i avsnitt 10.2. Paragrafen är ny. I bestämmelsen anges att är behörig myndighet vid bistånd enligt 9 c § och ska samarbeta med andra behöriga myndigheter inom EES. Det framgår även att regeringen kan utse fler myndigheter, utöver , till behöriga myndigheter. Med behörig myndighet avses en sådan myndighet som anges i artikel 2 a och artikel 3 i tillämpningsdirektivet. är även förbindelsekontor enligt 9 § och ska i den egenskapen samarbeta med motsvarande förbindelsekontor i andra länder inom EES och i . Av 2 § lagen (2016:1231) om ömsesidigt bistånd med indrivning av vissa administrativa avgifter framgår att även 2016/17:107 är behörig myndighet. är behörig myndighet vid bistånd enligt den lagen, dvs. sådant bistånd som avses i artikel 6.2 andra meningen och kapitel VI i tillämpnings- Förslaget genomför artikel 6.1, 6.2 och 10.3 i tillämpningsdirektivet. Förslaget behandlas i avsnitt 10.3. Paragrafen är ny. Enligt första stycket ska en behörig myndighet i på begäran av en behörig myndighet i ett annat land inom EES lämna behövligt bistånd åt den utländska myndigheten. Den behöriga myndigheten är dock endast skyldig att lämna begärt bistånd om det ryms inom ramen för myndig-