prop · H50360 · 2017-12-06 00:00:00 — Avtal om ekonomi och handel (CETA) samt strategiskt partnerskapsavtal mellan EU och dess medlemsstater och Regeringens proposition 2017/18:60 Avtal om ekonomi och handel (CETA) samt Prop. strategiskt partnerskapsavtal mellan EU och dess 2017/18:60 medlemsstater och Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att godkänner det övergripande avtalet om ekonomi och handel (CETA) mellan , å ena sidan, och Europeiska unionen, och dess medlemsstater, å andra sidan. Förhandlingarna om ett frihandelsavtal inleddes och avtalet Avtalet med är det mest omfattande frihandelsavtal som EU har förhandlat fram. Det innehåller ett brett spektrum av jordbruksprodukter avvecklas i princip fullständigt. avtalet behandlar är bl.a. tjänstehandel, elektronisk handel, tillfällig vistelse för affärsändamål, offentlig upphandling och icke-tariffära Avtalet syftar även till att skapa förutsägbara regler för investeringar och berör erkännande av yrkeskvalifikationer. innehåller åtaganden på konkurrensområdet och har också som mål att ge ett effektivt skydd för immateriella rättigheter. även en ram för samarbete med inom flera områden. I propositionen föreslås även att godkänner det strategiska partnerskapsavtalet mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och , å andra sidan. om inleddes förhandlingarna om ett 2016 och godkändes av . fastställer formerna för samarbetet och dialogen med och slår 2017/18:60 fast att förbindelserna bygger på gemensamma värderingar. Det upprättar även samarbeten på en rad områden, bl.a. i fråga om internationell fred och säkerhet, främjande av mänskliga rättigheter, hållbar utveckling, rättsligt samarbete och politisk dialog. inbegriper bl.a. allmänna åtaganden om mänskliga rättigheter, demokratiska principer och respekt för rättsstatsprincipen, förhindrande av spridning av massförstörelsevapen samt bekämpning av terrorism och organiserad brottslighet. Avtalet kompletterar och hänvisar i vissa delar till CETA- avtalet. Förslag till riksdagsbeslut ................................................................ Ärendet och dess beredning ............................................................. och EU:s relation till ............................................ Allmänna definitioner och inledande bestämmelser (artiklarna 1.1–1.10) .......................................................... 5.2Nationell behandling och marknadstillträde för varor (artiklarna 2.1–2.13) .......................................................... Handelspolitiska skyddsåtgärder (artiklarna 3.1–3.7) ..... Tekniska handelshinder (artiklarna 4.1–4.7) ................... 5.5Sanitära och fytosanitära åtgärder (artiklarna 5.1– 5.6Tull och förenklade handelsprocedurer (artiklarna 6.1–6.14).......................................................................... Subventioner (artiklarna 7.1–7.9) .................................... Investeringar (artiklarna 8.1–8.45) .................................. 5.9Gränsöverskridande handel med tjänster (artiklarna 9.1–9.8)............................................................................ 5.10Tillfällig vistelse för affärsändamål (artiklarna 10.1– 5.11Ömsesidigt erkännande av yrkeskvalifikationer (artiklarna 11.1–11.7) ...................................................... Inhemska regleringar (artiklarna 12.1–12.3) ................... Finansiella tjänster (artiklarna 13.1–13.21) ..................... 5.14Internationella sjötransporttjänster (artiklarna 14.1– Telekommunikation (artiklarna 15.1–15.15) ................... Elektronisk handel (artiklarna 16.1–16.7) ....................... Konkurrenspolitik (artiklarna 17.1–17.4) ........................ 5.18Statliga företag, monopol och företag som beviljats särskilda rättigheter eller privilegier (artiklarna 18.1–18.5)........................................................................ Offentlig upphandling (artiklarna 19.1–19.19)................ Immateriella rättigheter (artiklarna 20.1–20.50).............. Regleringssamarbete (artiklarna 21.1–21.9).................... Handel och hållbar utveckling (artiklarna 22.1–22.5) ..... Handel och arbete (artiklarna 23.1–23.11) ...................... Handel och miljö (artiklarna 24.1–24.16)........................ Bilateral dialog och samarbete (artiklarna 25.1–25.5)..... 5.26Administrativa och institutionella bestämmelser (artiklarna 26.1–26.6) ...................................................... Transparens (artiklarna 27.1–27.5).................................. Undantag (artiklarna 28.1–28.10).................................... Tvistlösning (artiklarna 29.1–29.19) ............................... Slutbestämmelser (artiklarna 30.1–30.11) ....................... Det strategiska partnerskapsavtalets innehåll.................................. Avdelning I – Grundval för samarbetet (artikel 1) ........... Avdelning II – Mänskliga rättigheter, grundläggande friheter, demokrati, rättsstatsprincipen (artikel 2) ............ Avdelning III – Internationell fred och säkerhet och effektiv multilateralism (artiklarna 3–8)........................... Avdelning IV – Ekonomisk och hållbar utveckling (artiklarna 9–17)............................................................... Avdelning V – Rättvisa, frihet och säkerhet (artiklarna 18–25)............................................................. Avdelning VI – Politisk dialog och samrådsmekanismer (artiklarna 26–28)............................ Avdelning VII – Slutbestämmelser (artiklarna 29– Godkännande av avtalen ................................................................. Bilaga Övergripande avtal om ekonomi och handel (CETA) mellan Europeiska unionen och dess medlemstater, å ena sidan, och , å andra Bilaga Strategiskt partnerskapetsavtal mellan Europeiska unionen och dess medlemstater, å ena sidan, och , å andra sidan.................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1godkänner det övergripande avtalet om ekonomi och handel (CETA) mellan , å ena sidan, och Europeiska unionen, och dess medlemsstater, å andra sidan (avsnitt 7), 2godkänner det strategiska partnerskapsavtalet mellan Europeiska unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och , å andra sidan (avsnitt 7). Ärendet och dess beredning Det övergripande avtalet om ekonomi och handel (CETA) beslutade Europeiska unionen (EU) och att genomföra en gemensam studie för att undersöka och bedöma kostnaderna och fördelarna med ett närmare ekonomiskt partnerskap. Enligt studien skulle EU:s export till kunna öka () och export till EU () med ett bilateralt handelsavtal. Många av de som tillfrågades i studien ansåg att det, trots de befintliga handels- och investeringsförbindelserna, fanns ett stort utrymme för att förbättra förbindelserna. Det rådde allmän enighet bland de inom EU som tillfrågades att ett förstärkt ekonomiskt samarbete var önskvärt, särskilt för att undanröja höga tullar och handelshinder. Det fanns även starka önskemål om ett fördjupat regleringssamarbete. Europeiska unionens råd beslutade att bemyndiga Europeiska kommissionen att inleda förhandlingar om ett avtal om ekonomisk integration mellan och EU och EU:s medlemsstater. Förhandlingarna inleddes och avslutades . Därefter fortsatte förhandlingar om investeringskapitlet i avtalet. Den slutliga avtalstexten offentliggjordes . undertecknades frihandelsavtalet (Comprehensive Economic and Trade Agreement) (se bilaga 1). I samband med undertecknandet antogs ett gemensamt tolkningsinstrument för avtalet. Avtalet började, med vissa undantag, att tillämpas provisoriskt . Regeringen beslutade att ge i uppdrag att, i samråd med berörda myndigheter, göra en fördjupad analys av vissa delar av . är ett så kallat blandat avtal, dvs. både EU och medlemsstaterna är parter i avtalet, tillsammans med . Parterna ska godkänna avtalet i enlighet med sina respektive interna krav och förfaranden. Avtalet träder i kraft i efter den dag då parterna utbyter skriftliga anmälningar som intygar att de har uppfyllt sina respektive inre krav och slutfört sina inre förfaranden, eller den dag som parterna enats om. Europeiska unionens råd beslutade att bemyndiga Europeiska kommissionen och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik att parallellt med förhandlingarna om ett frihandelsavtal med inleda omförhandlingar av ramavtal om kommersiellt och ekonomiskt samarbete mellan Europeiska gemenskapen och . Förhandlingarna inleddes och avslutades . Ett avtal om strategiskt partnerskap undertecknades (se bilaga 2) och godkändes av . Vissa delar av avtalet började tillämpas provisoriskt . är ett blandat avtal, dvs. både EU och Prop. 2017/18:60 medlemsstaterna är avtalsparter, tillsammans med . meddela varandra när de har avslutat de interna förfaranden som krävs för att avtalet ska kunna träda i kraft. Det träder i kraft efter dagen för det sista meddelandet. Det övergripande avtalet om ekonomi och handel (CETA) tillhör en ny generation frihandelsavtal. Det huvudsakliga syftet med avtalet är att förbättra marknadstillträdet för europeiska och kanadensiska företag och skapa regler som är tydliga, transparenta, förutsägbara och ömsesidigt förmånliga för handel och investeringar. Reglerna ska ta hänsyn till utvecklingen av den internationella handeln, så som den ökade betydelsen av globala värdekedjor och en växande tjänstehandel. Avtalsparterna ska även samarbeta inom olika områden av gemensamt intresse. är en ansats för en framtida global liberalisering, reglering och harmonisering genom att det går utöver de marknadsöppningar och samarbeten som har kunnat uppnås genom de multilaterala förhandlingarna inom (). EU:s nyare generation av frihandelsavtal har också en central roll i att främja en hållbar utveckling. innehåller ambitiösa skrivningar i fråga om arbetskraft, miljö, klimatförändringar och om människors hälsa samt djurvälfärd. Målet är bl.a. att försäkra att avtalsparternas lagar och förfaranden är förenliga med grundläggande konventioner och principer på det arbetsrättsliga området och med genomförandet av internationella miljöavtal. Det är viktigt att inte får sådana effekter att det hindrar parterna från att kunna verka för än högre miljökrav eller att kunna verka för att höja ambitionsnivån i klimatpolitiken. Därför kommer avtalets effekter i dessa avseenden att behöva utvärderas framöver. Det strategiska partnerskapsavtalet syftar till att stärka de politiska banden mellan EU och dess medlemsstater och när det gäller utrikespolitik och säkerhetsfrågor genom att dels föra upp samarbetet till strategisk partnerskapsnivå, dels uppgradera samarbetet på ett stort antal politikområden förutom handel och ekonomi. Avtalet bidrar i väsentlig grad till att förbättra och bredda det tidigare partnerskapsavtalet, som bygger på EU:s och gemensamma värderingar, exempelvis respekten för de demokratiska principerna, de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna, rättsstatsprincipen och internationell fred och säkerhet. 4 och EU:s relation till Relationerna mellan och är goda, långvariga och präglas av en hög grad av samsyn i samhällsfrågor och utrikespolitik. Hörnpelarna för en välfärdsstat finns i båda länderna. Vid den senaste folkräkningen 2011 uppgav mer än 340 000 kanadensare att de hade svenskt ursprung. är ett land med varaktiga och starka europeiska traditioner. EU och har historiskt sett bedrivit ett omfattande politiskt och ekonomiskt samarbete, som formellt inleddes , när den Europeiska gemenskapen undertecknade ramavtalet om kommersiellt och ekonomiskt samarbete med . var det första EU- avtalet med en medlem av och utveckling (). har länge utgjort en passande ram för att fördjupa och utveckla parternas förbindelser samt utöka det politiska samarbetet mellan parterna. ingicks den transatlantiska förklaringen av Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och , å andra sidan, vilket stärkte partnerskapet ytterligare inom flera områden så som ekonomiskt-, vetenskapligt- och kulturellt samarbete på bilateral och multilateral nivå. blev 1996 en strategisk partner till Europeiska gemenskapen genom att en gemensam politisk förklaring och handlingsplan antogs i syfte att öka samarbetet för att uppnå gemensamma mål och fastställa gemensamma principer. Parterna antog en partnerskapsagenda med målet att främja internationell säkerhet, globalt ekonomiskt välstånd, samarbete i rättsliga- och inrikes frågor samt att främja närmare kontakter mellan medborgarna i EU och . Genom partnerskapsagendan fastställdes en intensifierad dialog som möjliggjorde ett mer strategiskt, varaktigt och samordnat förhållningssätt till frågor som berör och EU. Samarbetet mellan och har utvecklats med tiden och omfattar nu ett brett spektrum av sektorer som miljö, rättvisa och säkerhet, migration, utbildning, kultur, mänskliga rättigheter samt frågor som rör urbefolkningar, ungdomsutbyten och transportsäkerhet. är världens 10:e största ekonomi mätt i BNP-termer och den sjunde största handelsnationen. Den kanadensiska utrikeshandeln motsvarar av landets BNP. Landets ekonomi är tillverknings- och råvarubaserad med fokus på mineraler, skog, olja och naturgas. Tjänstesektorn har vuxit snabbt . Nedgången i råvarupriser har påverkat den kanadensiska ekonomin och då särskilt de provinser som är energiexportörer. är del av det nordamerikanska frihandelsavtalet och den kanadensiska ekonomin är nära integrerad med , dit av landets export går. driver en aktiv handelspolitik och förhandlar just nu flera frihandelsavtal. Landet är medlem i G7, G20 och . är EU:s 10:e största handelspartner för varor och 7:e största handelspartner när det gäller tjänstehandel. är 23:e största handelspartner för både varu- och tjänstehandel. Den bilaterala handeln har ökat . Den svenska varuexporten till uppgick till och dominerades av verkstadsprodukter, maskiner, apparater, medicinska- och farmaceutiska produkter samt transportmedel. Varuimporten från uppgick Prop. 2017/18:60 till och bestod främst av malm och metaller och verkstadsprodukter, som t.ex. maskiner, apparater och transportmedel. Över 100 svenska företag finns representerade i . I finns det en svensk handelskammare som arbetar med att utveckla svensk-kanadensiskt affärsliv. 5.1Allmänna definitioner och inledande bestämmelser (artiklarna 1.1–1.10) I avtalet fastställs inledningsvis allmänna definitioner för avtalet och definitioner som är specifika för avtalsparterna. Vidare anges att avtalet ska tillämpas inom det territorium där fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är tillämpliga och inom territorium. Genom avtalet upprättar parterna ett frihandelsområde, i överensstämmelse med det allmänna tull- och handelsavtalet (1994) och det allmänna tjänstehandelsavtalet (GATS). I artikel 1.9 står det att vatten i sitt naturliga tillstånd inte är en vara och att parterna har rätt att skydda och bevara sina naturliga vattenresurser. 5.2Nationell behandling och marknadstillträde för varor (artiklarna 2.1–2.13) Genom åtar sig parterna en omfattande sänkning och avveckling av tullavgifter på ursprungsvaror från den andra parten när det gäller import till EU respektive . För att en produkt ska anses vara en ursprungsvara krävs det att den uppfyller ursprungsreglerna i protokollet om ursprungsregler och ursprungsförfaranden, vilket innebär att den är helt framställd eller har bearbetats tillräckligt inom EU eller . Merparten av ursprungsvarorna, av tullarna i handelsvärde, blev tullfria när avtalet började tillämpas provisoriskt . För övriga ursprungsvaror kommer tullarna att sänkas eller avvecklas gradvids. Tullavvecklingstiderna för dessa övriga varor ligger på 3, 5 eller . kommer av varorna, räknat i handelsvärde, att vara tullfria. Tullavvecklingstider kommer att gälla för bl.a. bussar, personbilar och lastbilar i EU och för bussar, personbilar, lastbilar och fartyg i . Jordbruksprodukterna kyckling och ägg är undantagna från sänkningen och avvecklingen av tullavgifter. För nötkött och griskött med ursprung i förbättras marknadstillträdet till EU genom tullfria tullkvoter, dvs. en begränsad kvantitet kan importeras tullfritt från . På motsvarande sätt förbättras EU:s marknadstillträde till för ost. 2017/18:60 Avtalsparterna åtar sig att behandla importerade varor och inhemska varor lika och att inte utsätta importerade varor för strängare krav än för liknande inhemska varor. slår fast att avgifterna vid export eller import från en part måste stå i proportion till kostnaden för de tillhandahållna tjänsterna. omfattar även icke-tariffära åtgärder, vilket syftar på olika myndighetsåtgärder som begränsar eller försvårar internationell handel. Exempel på sådana myndighetsåtgärder är kvoter, licenser och tekniska handelshinder. När det gäller icke-tariffära åtgärder slår avtalet fast att parterna ska ge varandra möjlighet till s.k. nationell behandling i enlighet med bestämmelsen i artikel III i 1994 och att ingen av parterna får införa eller upprätthålla förbud eller restriktioner vid import eller export av en vara, utom om detta sker i enlighet med artikel XI i 1994. I artikel 2.13 i anges vissa uppgifter för den kommitté för varuhandel, respektive för jordbruk, som inrättas genom avtalet. 5.3Handelspolitiska skyddsåtgärder (artiklarna 3.1–3.7) I bekräftar parterna sina rättigheter och skyldigheter enligt bl.a. 1994 och att de har att tillämpa antidumpnings- och utjämningsåtgärder liksom allmänna åtgärder i överensstämmelse med relevanta WTO-krav. Användandet av antidumpnings- och utjämningsåtgärder ska bygga på ett transparent förfarande och den part som överväger att tillämpa eller som tillämpar en åtgärd ska lämna en fullständig och ändamålsenlig redogörelse för de viktigaste omständigheterna som ligger till grund för agerandet. Vad gäller allmänna skyddsåtgärder ska den part som överväger att tillämpa eller som tillämpar en skyddsåtgärd lämna sådan information som specificeras i avtalet och erbjuda den exporterande parten samråd för att granska informationen. En part som inför skyddsåtgärder ska sträva efter att åtgärderna påverkar den bilaterala handeln så lite som möjligt. 5.4 Tekniska handelshinder (artiklarna 4.1–4.7) bygger i på WTO:s avtal om tekniska handelshinder (), som i delar införlivas som en integrerad del av avtalet. Parterna enas dessutom om att stärka sitt samarbete på områdena tekniska föreskrifter, standarder, metrologi, förfaranden för bedömning av överensstämmelse, marknadskontroll samt övervaknings- och verkställighetsåtgärder i syfte att underlätta handeln mellan parterna. Samarbetet kan innefatta att främja och uppmuntra samarbete mellan parternas respektive offentliga eller privata organ med ansvar för t.ex. metrologi, standardisering, provning, ackreditering eller certifiering. Parterna förbinder sig vidare att samarbeta i största möjliga utsträckning för att säkerställa att tekniska föreskrifter är förenliga med varandra och Prop. 2017/18:60 ska dessutom främja ett närmare samarbete mellan sina standardiseringsorgan för att underlätta bl.a. informationsutbyte och harmonisering av standarder. I avtalet finns också bestämmelser om att parterna ska säkerställa att förfarandena för utarbetandet av tekniska föreskrifter och för bedömning av överrensstämmelse ger berörda personer möjlighet att delta i ett tidigt och lämpligt skede, t.ex. genom att lämna synpunkter. Speciell vikt läggs vid tidfrister för att lämna synpunkter på förslag till nya tekniska föreskrifter eller på nya förfaranden för bedömning av överensstämmelse, och vid skyldigheten för parterna att svara på synpunkterna och offentliggöra svaren. ska ansvara för genomförandet av artiklarna om tekniska handelshinder. 5.5Sanitära och fytosanitära åtgärder (artiklarna 5.1–5.14) Avtalet bygger i denna del på WTO:s avtal om sanitära och fytosanitära åtgärder (). sätter som mål att skydda människors, djurs och växters liv eller hälsa, som handeln underlättas och sanitära och fytosanitära åtgärder inte leder till omotiverade handelshinder. Avtalet innehåller bestämmelser om zonindelning vid utbrott av djursjukdomar och skadegörare (endast den region som drabbats av en djursjukdom eller skadegörare stängs för export), transparens vad gäller importkrav och procedurer, revision och verifikation samt godkännande av exportanläggningar. Avtalet fastställer även en ram för att kunna erkänna parternas respektive SPS-åtgärder som likvärdiga. Den exporterande parten måste objektivt visa att dess åtgärder uppnår den importerande partens skyddsnivå. Utöver detta innehåller avtalet i denna del bl.a. bestämmelser om anmälan och informationsutbyte, tekniskt samråd och nödåtgärder. En gemensam förvaltningskommitté för sanitära och fytosanitära åtgärder får i uppdrag att svara för genomförandet och den praktiska tillämpningen av avtalet. 5.6Tull och förenklade handelsprocedurer (artiklarna 6.1–6.14) I syfte att underlätta handeln och en effektiv kontroll ska parterna enligt avtalet främja tullsamarbetet och utbyta information, bl.a. om bästa praxis. Parterna ska samarbeta vad gäller att anta och tillämpa krav och förfaranden för import, export och transitering. Kraven och förfarandena ska inte vara mer administrativt betungande eller handelsbegränsande än vad som är nödvändigt för att uppnå legitima mål. Parterna ska sörja för att alla regler och krav som reglerar import, export och tullfrågor finns elektroniskt tillgängliga. 2017/18:60 Parterna ska införa eller upprätthålla förenklade tullförfaranden för ett effektivt frigörande av varor, vilket ska innefatta bl.a. att ett minimum av dokumentation krävs och att elektronisk förhandsinlämning och behandling av uppgifter ska tillåtas när så är möjligt. I artikel 6.13 anges att parterna ska samarbeta i enlighet med avtalet mellan och Europeiska gemenskapen om samarbete och ömsesidigt bistånd i tullfrågor (se även avsnitt 7). En gemensam tullsamarbetskommitté ska säkerställa en korrekt tillämpning av artiklarna. 5.7Subventioner (artiklarna 7.1–7.9) syftar till att öka transparensen vad gäller de subventioner inom varuhandeln som parterna lämnar till den privata sektorn. Avtalet bygger på WTO:s avtal om subventioner och utjämningsåtgärder och parterna bekräftar de rättigheter och skyldigheter som fastställs i WTO- avtalet. Parterna ska enligt informera varandra om existerande och nya subventioner. Den information som ska lämnas är subventionens rättsliga grund och form och det belopp som subventionen omfattar. En part ska dessutom, om den andra parten begär detta, lämna information och svara på frågor om ett visst fall av statligt stöd som tillhandahålls på dess territorium. Avtalet upprättar även mekanismer som gör att parterna kan begära samråd om subventioner och statsstöd som negativt påverkar handeln mellan parterna och genom samrådet försöka finna en lösning. Parterna åtar sig vidare bl.a. att samarbeta för att nå fram till en global och multilateral lösning som avser fiskesubventioner. Inom jordbruksområdet får parterna inte införa eller upprätthålla en exportsubvention på en jordbruksprodukt som exporteras, eller ingår i en produkt som exporteras, till den andra partens territorium efter det att den andra parten, eller efter en övergångsperiod, fullständigt har avvecklat tullen på den berörda jordbruksprodukten. är inte tillämpligt på subventioner och statsstöd som avser audiovisuella tjänster som gäller Europeiska unionen, eller på kulturindustrier som gäller . 5.8Investeringar (artiklarna 8.1–8.45) innehåller i denna del artiklar om bl.a. förbättrat marknadstillträde, icke-diskriminerande behandling samt skydd för investerare och investeringar. Avtalet innehåller även bestämmelser om tvistlösning. I avtalet betonas att parterna i fråga om tillämpningen av artiklarna bibehåller sin rätt att anta lagstiftning för att uppnå legitima politiska mål, t.ex. i fråga om folkhälsa, säkerhet, miljö, allmän moral, socialt skydd, konsumentskydd och värnande av den kulturella mångfalden.