prop · H403150 · 2017-03-21 00:00:00 — Kammarrätten i framför dock att tidpunkten för ikraftträdandet bör samordnas med ikraftträdandet av de förslag till ändringar i utlänningslagen som lämnas i departementspromemorian Åldersbedömning tidigare i asylprocessen (Ds 2016:37). Skälen för regeringens förslag och bedömning: Den omarbetade Dublinförordningen trädde i kraft och började tillämpas av medlemsstaterna . Både de nu föreslagna lagändringarna och de ändringar i utlänningslagen som föreslagits i departementspromemorian Åldersbedömning tidigare i asylprocessen (Ds 2016:37) och sedermera i propositionen Åldersbedömning tidigare i asylprocessen (prop. 2016/17:121) är ärenden som regeringen prioriterar och som bör träda i kraft . Regeringen anser inte att det har framkommit skäl som motiverar en ändring av den föreslagna ikraftträdandetidpunkten. Regeringen anser därför att lagändringarna bör träda i kraft . Regeringen bedömer att det inte behövs några övergångsbestämmelser. 7 Kostnader och andra konsekvenser Regeringens bedömning: Eventuella kostnadsökningar ryms inom befintliga anslagsramar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har någon invändning mot efterlyser en mer utvecklad genusanalys och anser att förslaget bör kompletteras med en barnkonsekvensanalys. Skälen för regeringens bedömning Regeringens förslag innebär att ett överklagande får suspensiv verkan först när det kombineras med ett yrkande om inhibition . Det är i princip en kodifiering av rådande tillämpning av artikel 27 i den omarbetade Dublinförordningen. Eventuella kostnadsökningar skulle därför bli marginella och ryms inom befintliga anslag. Konsekvenser för flickor och pojkar och för kvinnor och män Betydligt fler pojkar och män söker asyl i än flickor och kvinnor, vilket får genomslag även när det gäller beslut om överföring enligt Dublinförordningen. Även om förslaget är könsneutralt utformat kommer därför fler pojkar och män än flickor och kvinnor att direkt beröras av förslaget. Trots det finns inte någon konflikt mellan förslaget och regeringens arbete för att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. Enligt artikel 3 i konvention om barnets rättigheter ska barnets bästa komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn. Vid beslut om åtgärder som rör barn kan Att barnets bästa ska sättas i främsta rummet betyder dock att barnets intressen har hög prioritet och inte bara är ett bland flera Lagförslaget kommer att påverka barn, både de som befinner sig i med sina föräldrar eller andra vårdnadshavare och Barn som omfattas av ett beslut som innebär att ett annat EU-land ska pröva barnets ansökan gynnas inte av att en överföringsprocess drar ut . Det är tvärtom viktigt ur ett barnperspektiv att ett sådant beslut kan genomföras så snabbt som möjligt som behovet av ett rättssäkert förfarande tillgodoses. Regeringen bedömer att av de alternativ som ges i Dublinförordningen är alternativ c) det som bidrar till den kortaste väntan på överföring och därmed snabbast tillgång till de rättigheter som ges asylsökande i det land som ska pröva ansökan, som behovet av ett rättssäkert Regeringen bedömer att förslaget inte står i strid med principen om barnets bästa. Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen Verkställighet av ett beslut om överföring enligt Dublinförordningen 9 a § Om en utlänning har överklagat ett beslut som eller har fattat om överföring enligt och rådets förordning (EU) nr 604/2013 av om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat (omarbetning) (Dublinförordningen), och inom överklagandetiden har yrkat inhibition av beslutet, får beslutet inte verkställas innan en migrationsdomstol har prövat frågan om inhibition. första gången utlänningen yrkar inhibition. Ett beslut att avslå ett sådant yrkande om inhibition ska vara motiverat. Paragrafen, som är ny, reglerar när ett beslut om överföring enligt Dublinförordningen får verkställas. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. Beslut om överföring enligt Dublinförordningen är Av paragrafen följer dock att om en utlänning överklagar eller beslut om överföring enligt Dublinförordningen och yrkar inhibition inom överklagandetiden, ska 2016/17:150 verkställigheten avbrytas till dess att en domstolsprövning av inhibitionsyrkandet har gjorts. Prövningen ska göras skyndsamt. Om domstolen inte meddelar inhibition kan beslutet åter verkställas. Ett sådant avslagsbeslut ska vara motiverat. Rätten att stanna kvar i landet i avvaktan på domstolens inhibitionsprövning gäller endast första gången den klagande yrkar inhibition inom överklagandetiden. Ytterligare inhibitionsyrkanden får hanteras inom ramen för förvaltningsprocesslagens bestämmelser. De får inte någon suspensiv verkan och medför alltså inte något hinder mot att verkställa beslutet i avvaktan på att domstolen prövar inhibitionsfrågan. Hänvisningen till Dublinförordningen avser förordningen i den gällande lydelsen, en s.k. dynamisk hänvisning. 13 § Om det i andra fall finns särskilda skäl till det, får besluta om inhibition. Bestämmelser om inhibition finns också i 8 a, 9 a, 16 a, 18–19 a och 20 §§. Paragrafen innehåller bl.a. en bestämmelse om inhibition. Ändringarna i andra stycket är följdändringar av att det införs en bestämmelse om inhibition i 9 a § och att 19 b §, som bytte beteckning från 19 a §, inte innehåller någon bestämmelse om inhibition (SFS 2016:1243). Europeiska unionens officiella tidning L 180/31 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 604/2013 av om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat (omarbetning) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 78.2 e, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)Ett antal väsentliga ändringar bör göras av rådets förord ning (EG) nr 343/2003 av om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlems stat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlems stat (4). Av tydlighetsskäl bör den förordningen omarbe tas. (2)En gemensam asylpolitik, med ett gemensamt europeiskt asylsystem (Ceas), är en del av Europeiska unionens mål att gradvis upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa som är öppet för dem som av olika omständig heter tvingas söka skydd i unionen på laglig väg. (1) EUT C 317, 23.12.2009, s. 115. (2) EUT C 79, 27.3.2010, s. 58. (3) ståndpunkt av (EUT C 212 E, , s. 370) och rådets ståndpunkt vid första behandlingen av (ännu ej offentliggjord i EUT). ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT). (4) EUT L 50, 25.2.2003, s. 1. (3)enades vid sitt särskilda möte i merfors om att arbeta för att inrätta Ceas, grundat på en fullständig och allomfat tande tillämpning av om flyktingars rättsliga ställning av (nedan kallad ), kompletterad genom New York-pro tokollet av , och på så sätt säker ställa att ingen skickas tillbaka för att bli utsatt för för följelse, det vill säga att principen om non-refoulement upprätthålls. Utan att det påverkar ansvarskriterierna i denna förordning betraktas i detta avseende medlemssta terna, som alla iakttar principen om non-refoulement, som säkra länder för tredjelandsmedborgare. (4)I slutsatserna från förklarades också att Ceas på kort sikt bör omfatta ett tydligt och praktiskt genom förbart sätt att fastställa vilken medlemsstat som är an svarig för att pröva en asylansökan. (5)En sådan metod bör bygga på objektiva kriterier, som är rättvisa för både medlemsstaterna och de berörda perso nerna. Den bör särskilt göra det möjligt att snabbt fast ställa ansvarig medlemsstat, för att garantera faktisk till gång till förfarandena för beviljande av internationellt skydd och inte äventyra målet att behandla ansökningar om internationellt skydd snabbt. (6)Den första etappen i inrättandet av Ceas, som bör leda till ett gemensamt förfarande och en gemensam status i hela unionen för personer som beviljas interna tionellt skydd, har avslutats. I Haagprogrammet, som antogs av , fast ställs målen på området för frihet, säkerhet och rättvisa –2010. I Haagprogrammet upp manades kommissionen att slutföra utvärderingen av den första etappens rättsliga instrument och att för Eu ropaparlamentet och rådet lägga fram den andra etap pens instrument och åtgärder för att kunna anta dem . (7)I Stockholmsprogrammet bekräftade sitt engagemang för målet att i enlighet med artikel 78 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF- fördraget) upprätta ett gemensamt område L 180/32 Europeiska unionens officiella tidning för skydd och solidaritet för personer som beviljats in ternationellt skydd. Dessutom betonade det att systemet fortfarande utgör en när det gäller att bygga upp Ceas, eftersom det tydligt fördelar ansvar mel lan medlemsstater för prövning av ansökningar om in ternationellt skydd. (8)Resurserna vid Europeiska stödkontoret för asylfrågor (nedan kallat stödkontoret), som inrättades genom parlamentets och rådets förordning (EU) nr 439/2010 (1), bör vara tillgängliga för att tillhandahålla lämpligt stöd till de berörda myndigheterna i de medlemsstater som ansvarar för att genomföra den här förordningen. kontoret bör särskilt tillhandahålla solidaritetsåtgärder, såsom reserven för asylinsatser med asylstödgrupper, för att bistå de medlemsstater som är utsatta för särskilt tryck och där sökande av internationellt skydd (nedan kallade sökande) inte har tillgång till adekvata standarder, i synnerhet i fråga om mottagning och skydd. (9)Mot bakgrund av resultaten av de utvärderingar av den första etappens instrument som genomförts, är det lämp ligt att i detta skede bekräfta de principer som ligger till grund för förordning (EG) nr 343/2003 och , på grundval av gjorda erfarenheter, göra nödvändiga förbätt ringar för att öka effektiviteten i Dublinsystemet och i det skydd som beviljas personer som ansöker om internatio nellt skydd enligt det systemet. Eftersom ett välfun gerande Dublinsystem är viktigt för Ceas bör dess prin ciper och funktion ses över när andra komponenter av Ceas och unionens verktyg för solidaritet byggs upp. kontroll av ändamålsenligheten bör föreskri vas i form av en evidensbaserad översyn av Dublinsyste mets rättsliga, ekonomiska och sociala effekter, inbegripet dess inverkan på de grundläggande rättigheterna. (10)För att säkerställa likabehandling av alla personer som ansöker om eller åtnjuter internationellt skydd, och över ensstämmelse med det befintliga unionsregelverket på asylområdet, särskilt och rådets di rektiv 2011/95/EU av om nor mer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa perso ner ska anses berättigade till internationellt skydd för en enhetlig status för flyktingar eller personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande och för innehållet i det beviljade skyddet (2), omfattar till lämpningsområdet för denna förordning personer som ansöker om subsidiärt skydd och personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skydds behövande. (11)och rådets direktiv /33/EU av om normer för mottagande av perso (1) EUT L 132, 29.5.2010, s. 11. (2) EUT L 337, 20.12.2011, s. 9. ner som ansöker om internationellt skydd (3) bör vara tillämpligt på förfarandet för att fastställa ansvarig med lemsstat enligt denna förordning, om inte annat följer av begränsningarna för tillämpningen av det direktivet. (12)och rådets direktiv /32/EU av om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (4) bör des sutom vara tillämpligt och utan att det påverkar tillämp ningen av bestämmelserna om rättssäkerhetsgarantier som regleras enligt denna förordning, om inte annat följer av begränsningarna för tillämpningen av det direk tivet. (13)I enlighet med konvention av om barnets rättigheter och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna bör barnets bästa komma i främsta rummet vid tillämpningen av denna förordning. Vid bedömningen av barnets bästa bör medlemsstaterna i synnerhet ta vederbörlig hänsyn till den underåriges välbefinnande och sociala utveckling, säkerhets- och trygghetshänsyn och den underåriges egna synpunkter beroende på hans eller hennes ålder och mognad, inklusive hans eller hennes bakgrund. Dessutom bör det införas särskilda rättssäkerhetsgarantier för en samkommande barn på grund av deras särskilda sårbar het. (14)I enlighet med Europeiska konventionen om de mänsk liga rättigheterna och de grundläggande friheterna och med Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna bör respekten för familjelivet vara en fråga av största vikt för medlemsstaterna vid tillämpningen av denna förordning. (15)Om en och samma medlemsstat gör en samlad prövning av ansökningar om internationellt skydd från medlem mar i samma familj kan det säkerställas att ansökning arna prövas grundligt, att de beslut som fattas i dessa ärenden blir enhetliga och att medlemmar i samma familj inte skiljs från varandra. (16)För att säkerställa full respekt för principen om familjens enhet och hänsyn till barnets bästa, bör förekomsten av ett beroendeförhållande mellan en sökande och dennes barn, syskon eller förälder på grund av sökandens gra viditet eller moderskap, hälsotillstånd eller höga ålder göras till ett bindande ansvarskriterium. Om sökanden är ett ensamkommande barn bör även närvaron av en familjemedlem eller en släkting som kan ta hand om honom eller henne, på en annan medlemsstats territori um, göras till ett bindande ansvarskriterium. (3) Se sidan 96 i detta nummer av EUT. (4) Se sidan 60 i detta nummer av EUT. Europeiska unionens officiella tidning L 180/33 (17)Varje medlemsstat bör kunna frångå ansvarskriterierna, särskilt om det föreligger humanitära eller ömmande skäl, för att sammanföra familjemedlemmar, släktingar eller andra närstående och pröva en ansökan om internatio nellt skydd som den staten har mottagit eller som läm nats in i en annan medlemsstat, även om de inte skulle vara ansvariga för prövningen enligt de bindande kriteri erna i denna förordning. (18)En personlig intervju med sökanden bör hållas för att underlätta fastställandet av vilken medlemsstat som är ansvarig för prövningen av en ansökan om internationellt skydd. Sökanden bör efter det att ansökan om internationellt skydd har lämnats in underrättas om tillämpningen av denna förordning och om att intervjun i syfte att underlätta arbetet med att fastställa ansvarig medlemsstat även ger sökanden möjlighet att lämna in formation om familjemedlemmar, släktingar eller andra närstående som befinner sig i medlemsstaterna, för att underlätta den ansvariga medlemsstatens bedömnings process. (19)För att garantera ett effektivt skydd av den berörda indi videns rättigheter är det viktigt att fastställa rättssäker hetsgarantier och rätten till ett effektivt rättsmedel i sam band med beslut om överföring till den ansvariga med lemsstaten, särskilt i enlighet med artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. För att säkerställa respekten för internationell rätt bör ett effektivt rättsmedel för sådana beslut omfatta prövning såväl av tillämpningen av denna förordning som av den rättsliga och faktiska situationen i den medlemsstat till vilken den sökande överförs. (20)Förvar av sökande bör följa den grundläggande principen att personer inte bör hållas i förvar enbart av det skälet att de ansöker om internationellt skydd. Förvar bör pågå en så som möjligt och följa nödvändig hets- och proportionalitetsprinciperna. Förvar av asylsö kande måste särskilt ske i enlighet med artikel 31 i Ge nèvekonventionen. De förfaranden som föreskrivs i denna förordning med avseende på personer som hålls i förvar bör, som en fråga av största vikt, tillämpas inom kortaste möjliga tidsfrister. När det gäller de allmänna garantier som reglerar förvar, samt villkoren för förvar, bör medlemsstaterna i förekommande fall tillämpa be stämmelserna i direktiv /33/EU också på personer som hålls i förvar på grundval av denna förordning. (21)Brister i, eller sammanbrott av asylsystem, som ett sär skilt tryck på systemen ofta kan förvärra eller bidra till, kan riskera den smidiga funktionen hos det system som inrättats genom denna förordning, vilket kan medföra en risk för kränkning av de rättigheter som sökande har enligt unionsregelverket på asylområdet och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna samt andra internationella förpliktelser i fråga om mänskliga rättigheter och flyktingars rättigheter. (22)En process för tidig varning, beredskap och hantering av asylkriser som syftar till att förhindra att asylsystem för svagas eller bryter samman, i samband med vilken stöd kontoret spelar en central roll genom att utnyttja sina befogenheter enligt förordning (EU) nr 439/2010, bör inrättas i syfte att säkerställa ett solitt samarbete inom ramen för den här förordningen och för att utveckla ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna i fråga om asylpolitik. Denna process bör säkerställa att unionen så snabbt som möjligt varnas om farhågor för att det system som inrättats genom denna förordning kan fungera smidigt på grund av att en eller flera med lemsstaters asylsystem utsätts för särskilt tryck och/eller på grund av brister i en eller flera medlemsstaters asyl system. En sådan process skulle göra det möjligt för unionen att främja förebyggande åtgärder i ett tidigt skede och att uppmärksamma sådana situationer politiskt på ett lämpligt sätt. Solidaritet, som är en avgörande komponent i Ceas, och ömsesidigt förtroende går hand i hand. Genom att stärka detta förtroende kan processen för tidig varning, beredskap och hantering av asylkriser förbättra möjligheterna att rikta konkreta åtgärder för verklig och konkret solidaritet till medlemsstaterna i syfte att bistå de berörda medlemsstaterna i allmänhet och sökandena i synnerhet. I enlighet med artikel 80 i EUF- fördraget, där det föreskrivs att unionsakterna, när det är nödvändigt, ska innehålla lämpliga åtgärder för tillämp ningen av principen om solidaritet, bör denna process åtföljas av sådana åtgärder. Slutsatserna om en gemensam ram för verklig och konkret solidaritet med medlemssta ter som är utsatta för särskilda påfrestningar på sina asyl system, även till följd av blandade migrationsströmmar, vilka antogs av rådet , är en ”verktygs låda” med existerande och potentiella nya åtgärder, som bör beaktas i samband med mekanismen för tidig var ning, beredskap och krishantering. (23)Medlemsstaterna bör samarbeta med stödkontoret vid insamlingen av information om medlemsstaternas för måga att hantera särskilt tryck på sina asyl- och mot tagningssystem, särskilt inom ramen för tillämpningen av denna förordning. Stödkontoret bör regelbundet rappor tera om den information som samlats in i enlighet med förordning (EU) nr 439/2010. (24)Enligt kommissionens förordning (EG) nr 1560/2003 (1) får överföringar till den medlemsstat som är ansvarig för prövning av en ansökan om internationellt skydd ge nomföras på frivillig grund, i form av kontrollerad avresa eller med eskort. Medlemsstaterna bör främja frivillig överföring genom att förse sökanden med adekvat infor mation och bör se till att kontrollerade avresor och av resor med eskort genomförs på ett humant sätt, i full (1) EUT L 222, , s. 3. L 180/34 Europeiska unionens officiella tidning överensstämmelse med de berörda personernas grundläg gande rättigheter och mänskliga värdighet samt för barn ets bästa och med största möjliga beaktande av utveck lingen när det gäller relevant rättspraxis, särskilt beträf fande överföringar av humanitära skäl. (25)Ett gradvist upprättande av ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för personer garanteras i enlighet med EUF-fördraget, och införandet av en unionspolitik för villkoren för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse, med gemensamma insatser för att hantera de yttre grän serna, gör det nödvändigt att finna en jämvikt mellan ansvarskriterierna i solidarisk anda. (26)och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (1) är tillämpligt på sådan behandling av personuppgifter som utförs av medlems staterna i enlighet med denna förordning. (27)Utbytet av sökandes personuppgifter, inklusive känsliga uppgifter om hans eller hennes hälsotillstånd, före en överföring kommer att säkerställa att de behöriga asyl myndigheterna kan ge de sökande adekvat stöd och sä kerställer kontinuitet i det skydd och de rättigheter som tillkommer de sökande. Särskilda åtgärder bör vidtas för att säkerställa skyddet av uppgifter om sökande som befinner sig i denna situation, i enlighet med direktiv /46/EG. (28)Det går att underlätta tillämpningen av denna förordning och göra den effektivare genom bilaterala överenskom melser mellan medlemsstaterna för att förbättra kom munikationen mellan behöriga myndigheter, korta ner tidsfrister för förfaranden eller förenkla handläggningen av framställningar om övertagande eller återtagande och fastställa former för överföringar. (29)Det är nödvändigt att säkerställa överensstämmelse mel lan bestämmelserna om ansvarig medlemsstat i förord ning (EG) nr 343/2003 och motsvarande bestämmelser i den här förordningen. Man bör även se till att den här förordningen överensstämmer med och rådets förordning (EU) nr 603/2013 av om inrättande av Eurodac för jämförelse av fin geravtryck för en effektiv tillämpning av förordning (EU) nr 604/2013 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelands (1) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. medborgare eller en statslös person har lämnat in i nå gon medlemsstat och för när medlemsstaternas brotts bekämpande myndigheter begär jämförelser med Euro dacuppgifter för brottsbekämpande ändamål (2). (30)Användningen av Eurodacsystemet, som inrättades ge nom förordning (EU) nr 603/2013, bör underlätta till lämpningen av den här förordningen. (31)Användningen av informationssystemet för viseringar, som inrättades genom och rådets förordning (EG) nr 767/2008 av om informationssystemet för viseringar (VIS) och utbytet mellan medlemsstaterna av uppgifter om viseringar för kortare vistelse (3), särskilt genomförandet av artiklarna 21 och 22 i denna, bör underlätta tillämpningen av den här förordningen. (32)I fråga om behandlingen av personer som omfattas av tillämpningsområdet för denna förordning är medlems staterna bundna av sina förpliktelser enligt internationella rättsliga instrument, inklusive relevant rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. (33)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av den här förordningen bör kommissionen tilldelas genom förandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av om faststäl lande av allmänna regler och principer för medlemssta ternas kontroll av kommissionens utövande av sina ge nomförandebefogenheter (4).