prop · H403221 · 2017-09-11 00:00:00 — (43)För att säkerställa att EU-varumärkessystemet fungerar smidigt, effektivt och ändamålsenligt bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa kraven för närmare uppgifter om muntliga förfaranden och närmare bestämmelser för bevisupptagning, närmare bestämmelser för anmälan, de kommunikationsmetoder och blanketter som ska användas av parterna i förfaranden, bestämmelser för beräkning av tidsfrister och tidsfristernas längd, förfaranden för att återkalla ett beslut eller för att avföra en uppgift från registret, närmare bestämmelser för att återuppta förfarandet och närmare uppgifter om företrädande inför immaterialrättsmyndigheten. (44)För att säkerställa en effektiv och ändamålsenlig organisation av överklagandenämnderna bör befogenheten att anta akter enligt artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa närmare uppgifter för överklagandenämndernas organisation. (45)För att säkerställa en effektiv och ändamålsenlig registrering av internationella varumärken i full överensstämmelse med bestämmelserna i protokollet om Madridöverenskommelsen om den internationella registreringen av varumärken, antaget i (nedan kallat Madridprotokollet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa närmare uppgifter för förfarandena för inlämning och granskning av en invändning, inbegripet de nödvändiga skrivelser som ska ställas till för den intellektuella äganderätten (), och närmare uppgifter för förfarandet för internationella registreringar på grundval av en ursprunglig ansökan eller en ursprunglig registrering som rör ett kollektivmärke, kontrollmärke eller garantimärke. (46)Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under det förberedande arbetet, inbegripet på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av om bättre lagstiftning (1). För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade (1) EUT L 123, , s. 1. Europeiska unionens officiella tidning L 154/7 akter erhåller och rådet alla handlingar som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. (47)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör genomförandebefogenheter delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa närmare uppgifter om ansökningar, framställningar, certifikat, yrkanden, bestämmelser, underrättelser och andra dokument enligt de relevanta förfarandemässiga krav som fastställs i denna förordning, liksom när det gäller maximinivåerna för de faktiskt uppkomna kostnader som är nödvändiga för förfarandet, uppgifter om publikationer av tidningen om EU-varumärken och immaterialrätts myndighetens officiella tidning, närmare bestämmelser för informationsutbytet mellan immaterialrättsmyn digheten och de nationella myndigheterna, närmare bestämmelser för översättningar av stödjande handlingar i skriftliga förfaranden, exakt typ av beslut som ska fattas av en enskild ledamot i invändnings- eller annullerings enheten, uppgifter om underrättelseskyldigheten enligt Madridprotokollet, och detaljerade krav när det gäller begäran om territoriell utsträckning efter en internationell registrering. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (1). (48)Eftersom målen för denna förordning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av deras omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionali tetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 1.Varumärken för varor eller tjänster som registrerats i enlighet med bestämmelserna i denna förordning kallas Ett EU-varumärke ska ha en enhetlig karaktär. Det ska ha samma rättsverkan i hela unionen: det får inte registreras, överlåtas eller avstås ifrån eller bli föremål för beslut om upphävande av innehavarens rättigheter eller förklaras ogiltigt, inte heller får dess användning förbjudas om det inte gäller för hela unionen. Denna princip ska gälla om inte annat föreskrivs i denna förordning. 1.Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (nedan kallad immaterialrättsmyndigheten upprättas härmed. 2.Alla hänvisningar i unionsrätten till den inre marknaden (varumärken och formgivning), eller andra benämningar på densamma, ska ses som hänvisningar till immaterialrättsmyndigheten. Med juridiska personer ska i denna förordning avses företag, samfund eller andra juridiska enheter som enligt den lag som reglerar dess ställning har rätt att i eget namn inneha rättigheter och skyldigheter av samtliga slag, att ingå avtal eller utöva andra rättshandlingar och föra talan inför domstolar och andra myndigheter. (1) och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13). L 154/8 Europeiska unionens officiella tidning Definition och förvärv av EU-varumärke Tecken som kan utgöra ett EU-varumärke Ett EU-varumärke kan utgöras av alla tecken, särskilt ord, inbegripet personnamn, figurer, bokstäver, siffror, färger, formen på en vara eller dess förpackning, eller ljud, förutsatt att tecknen i fråga kan a)särskilja ett företags varor eller tjänster från andra företags, och b)återges i registret över EU-varumärken (nedan kallat registret på ett sätt) som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna och allmänheten att klart och tydligt avgöra föremålet för det skydd som beviljats innehavaren. EU-varumärken kan innehas av fysiska och juridiska personer, däribland myndigheter och andra offentliga organ. Förvärv av rätt till EU-varumärke Ett EU-varumärke förvärvas genom registrering. Följande får inte registreras: a)Tecken som inte uppfyller kraven i artikel 4. b)Varumärken som saknar särskiljningsförmåga. c)Varumärken som endast består av tecken eller upplysningar vilka i handeln visar varornas eller tjänsternas art, kvalitet, kvantitet, avsedda användning, värde, geografiska ursprung, tiden för deras framställande eller andra egenskaper hos varorna eller tjänsterna. d)Varumärken som endast består av tecken eller upplysningar vilka i det dagliga språkbruket eller enligt branschens vedertagna handelsbruk kommit att bli en sedvanlig beteckning för varan eller tjänsten. e)Tecken som endast består av i)en form eller annan egenskap som följer av varans art, ii)en varas form eller en annan egenskap hos varan som krävs för att uppnå ett tekniskt resultat, iii)en varas form eller en annan egenskap som ger varan ett betydande värde. f)Varumärken som strider mot allmän ordning eller mot allmän moral. Europeiska unionens officiella tidning L 154/9 g)Varumärken som är ägnade att vilseleda allmänheten t.ex. med avseende på varans eller tjänstens art, kvalitet eller geografiska ursprung. h)Varumärken som inte har godkänts av behöriga myndigheter och som ska vägras registrering i enlighet med artikel 6 i Pariskonventionenter för industriellt rättsskydd (nedan kallad i) Varumärken som innehåller andra tecken, emblem eller vapen än dem som omfattas av artikel 6 i Pariskonter ventionen och som är av särskilt allmänt intresse, om inte vederbörande myndigheter godkänt deras registrering. j)Varumärken som är undantagna från registrering i enlighet med unionslagstiftningen eller nationell rätt eller internationella överenskommelser som unionen eller den berörda medlemsstaten är part i, som ger skydd för ur sprungsbeteckningar och geografiska beteckningar. k)Varumärken som är undantagna från registrering i enlighet med unionslagstiftningen eller internationella överenskommelser som unionen är part i, som ger skydd för traditionella uttryck för vin. l)Varumärken som är undantagna från registrering i enlighet med unionslagstiftningen eller internationella överenskommelser som unionen är part i, som ger skydd för garanterade traditionella specialiteter. m)Varumärken vilka består av eller i sina väsentliga beståndsdelar återger en äldre växtsortsbenämning som registrerats i enlighet med unionslagstiftningen eller nationell rätt, eller internationella överenskommelser som unionen eller den berörda medlemsstaten är part i, som ger skydd för växtförädlarrätt och som avser växtsorter av samma art eller en nära besläktad art. 2.Punkt 1 ska tillämpas även om registreringshindren finns i endast en del av unionen. 3.Punkterna 1 b, c och d ska inte tillämpas om varumärket till följd av dess användning har uppnått särskilj ningsförmåga i fråga om de varor eller tjänster för vilka det ansöks om registrering. 1.Om innehavaren av ett äldre varumärke invänder ska det varumärke som ansökan gäller inte kunna registreras a)om det är identiskt med det äldre varumärket och de varor eller tjänster som varumärket har ansökts för är identiska med de varor eller tjänster för vilka det äldre varumärket är skyddat, b)om det – på grund av att det är identiskt med eller liknar det äldre varumärket och de varor eller tjänster som omfattas av varumärkena är identiska eller är av liknande slag – föreligger en risk att allmänheten förväxlar dem inom det område där det äldre varumärket är skyddat, inbegripet risken för att varumärket associeras med det äldre varumärket. 2.Med äldre varumärke avses i punkt 1 a)följande kategorier av varumärken för vilka ansökan om registrering gjorts tidigare än ansökan om registrering av EU-varumärket, med vederbörlig hänsyn tagen till de anspråk som kan göras på prioritet för dessa varumärken: i)EU-varumärken. ii)Varumärken som har registrerats i en medlemsstat eller, vad avser , eller , hos byrå för immateriell äganderätt. iii)Varumärken som blivit föremål för en internationell registrering med rättsverkan i medlemsstaten i fråga. iv)Varumärken som blivit föremål för en internationell registrering med rättsverkan i unionen. b)Ansökan om varumärken som avses i led a under förutsättning att de registreras. c)Varumärken som, för ansökan om registrering som EU-varumärke eller, i förekommande fall, vid tidpunkten för begäran om prioritet med avseende på ansökan om registrering av EU-varumärket, är välkända i en medlemsstat, i den betydelse som ordet välkänt ges i artikel 6 i Pariskonventionenbis . L 154/10 Europeiska unionens officiella tidning Efter invändning från varumärkesinnehavaren får ett varumärke inte registreras när en agent eller en företrädare för varumärkesinnehavaren ansöker om registrering av detta i sitt eget namn utan innehavarens medgivande om agenten eller företrädaren inte kan visa fog för sitt handlande. Efter invändning från innehavaren av ett icke-registrerat varumärke eller av ett annat tecken som används i näringsverksamhet i mer än bara lokal omfattning, får det varumärke som ansökan avser inte registreras om och i den mån, i enlighet med unionslagstiftning eller tillämplig nationell lagstiftning om detta tecken, a)rätten till tecknet har förvärvats före tidpunkten för ansökan om registrering av EU-varumärket eller i förekommande fall tidpunkten för den prioritet som åberopas som grund för ansökan om registrering av EU-varumärket eller, b)tecknet ger innehavaren rätt att förbjuda användning av ett yngre varumärke. 5.Efter invändning från innehavaren av ett äldre registrerat varumärke i den mening som avses i punkt 2 får det varumärke som ansökan avser inte registreras om det är identiskt med eller liknar ett äldre varumärke, oavsett om de varor eller tjänster för vilka det tillämpas är identiska med, liknar eller inte liknar dem för vilka det äldre varumärket är registrerat, om det, i fråga om ett äldre EU-varumärke, är känt i unionen eller, i fråga om ett äldre nationellt varumärke, är känt i medlemsstaten i fråga, och användningen av det varumärke som ansökan avser utan skälig anledning skulle dra otillbörlig fördel av eller vara till förfång för det äldre varumärkets särskiljningsförmåga eller renommé. 6.Efter invändning från en person som enligt tillämplig rätt är berättigad att utöva de rättigheter som följer av en skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning ska det varumärke som ansökan avser inte registreras om och i den mån, i enlighet med unionslagstiftningen eller nationell rätt som ger skydd för ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar, i)en ansökan om ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning redan hade lämnats in i enlighet med unionslag stiftningen eller nationell rätt före tidpunkten för ansökan om registrering av EU-varumärket eller tidpunkten för den prioritet som åberopas i ansökan, under förutsättning att den därefter registreras, ii)ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen ger rätt att förbjuda användning av ett yngre varumärke. Rättigheter som är knutna till ett EU-varumärke 1.Registreringen av ett EU-varumärke ger innehavaren en ensamrätt. 2.Utan att det påverkar innehavares rättigheter som förvärvats före ansökningsdagen eller prioritetsdagen för EU-varumärket ska innehavaren av ett EU-varumärke ha rätt att förhindra tredje man som inte har hans medgivande att i näringsverksamhet, för varor eller tjänster, använda ett tecken om a)tecknet är identiskt med EU-varumärket och används för varor eller tjänster som är identiska med dem för vilka EU-varumärket är registrerat, b)tecknet är identiskt med eller liknar EU-varumärket och används för varor eller tjänster som är identiska med eller liknar de varor eller tjänster för vilka EU-varumärket är registrerat, om detta kan leda till förväxling hos allmänheten, inbegripet risken för association mellan tecknet och varumärket, c)tecknet är identiskt med eller liknar EU-varumärket oavsett om det används för varor och tjänster som är identiska med, liknar eller inte liknar dem för vilka EU-varumärket är registrerat, om det senare är känt i unionen och om användningen av tecknet i fråga utan skälig anledning drar otillbörlig fördel av eller är till förfång för EU-varumärkets särskiljningsförmåga eller renommé. Europeiska unionens officiella tidning L 154/11 3.Följande handlingar får särskilt förbjudas med stöd av punkt 2: a)Att anbringa tecknet på varor eller deras förpackning. b)Att utbjuda varor till försäljning, marknadsföra dem eller lagra dem för dessa ändamål eller utbjuda eller tillhandahålla tjänster under tecknet. c)Att importera eller exportera varor under tecknet. d)Att använda tecknet som firma- eller företagsnamn eller som del av ett firma- eller företagsnamn. e)Att använda tecknet på affärshandlingar och i reklam. f)Att använda tecknet i jämförande reklam på ett sätt som strider mot direktiv /114/EG. Utan att det påverkar innehavares rättigheter som förvärvats före ansökningsdagen eller prioritetsdagen för EU-varumärket ska innehavaren av ett EU-varumärke också ha rätt att hindra tredje man från att i näringsverksamhet föra in varor i unionen utan att dessa övergått till fri omsättning där, om dessa varor, inbegripet förpackning, kommer från tredjeländer och utan tillstånd har försetts med ett varumärke som är identiskt med det EU-varumärke som registrerats för sådana varor eller som i väsentliga drag inte kan särskiljas från det varumärket. EU-varumärkesinnehavarens rätt enligt första stycket ska upphöra om deklaranten eller varuinnehavaren, under det förfarande för att avgöra huruvida intrång har gjorts i EU-varumärket som har inletts i enlighet med förordning (EU) nr 608/2013, lägger fram bevis för att innehavaren av EU-varumärket inte har rätt att förbjuda att varorna släpps ut på marknaden i det land som är slutdestination för varorna. Rätten att förbjuda förberedande åtgärder vad gäller användning av förpackning eller andra underlag Om det finns risk för att förpackningar, etiketter, lappar, säkerhets- eller äkthetsdetaljer eller säkerhets- eller äkthetsanordningar eller andra underlag där märket anbringas skulle kunna användas för varor eller tjänster och om sådan användning skulle utgöra ett intrång i EU-varumärkesinnehavarens rättigheter enligt artikel 9.2 och 9.3, ska innehavaren av det varumärket ha rätt att förbjuda följande åtgärder om de vidtas i näringsverksamhet: a)Att anbringa ett tecken som är identiskt med eller liknar EU-varumärket på förpackning, etiketter, lappar, säkerhets- eller äkthetsdetaljer eller säkerhets- eller äkthetsanordningar eller andra underlag där varumärket kan anbringas. b)Att utbjuda till försäljning eller släppa ut på marknaden, eller lagra för dessa ändamål, eller importera eller exportera förpackning, etiketter, lappar, säkerhets- eller äkthetsdetaljer eller säkerhets- eller äkthetsanordningar eller andra underlag där märket anbringas. Dag när rättigheterna ska börja gälla i förhållande till tredje man 1.De rättigheter som är knutna till EU-varumärket ska gälla i förhållande till tredje man från och med dagen för offentliggörandet av varumärkets registrering. 2.Skälig ersättning får krävas beträffande åtgärder som vidtas efter dagen för offentliggörandet av en ansökan om registrering av ett EU-varumärke, om åtgärderna efter offentliggörandet av varumärkets registrering skulle vara förbjudna på grund av detta offentliggörande. 3.En domstol vid vilken en talan har anhängiggjorts får inte avgöra sakförhållandena i det målet förrän registreringen har offentliggjorts. L 154/12 Europeiska unionens officiella tidning Återgivning av EU-varumärken i lexikon Om återgivningen av ett EU-varumärke i ett lexikon, en eller ett liknande uppslagsverk ger intryck av att varumärket utgör en generisk benämning på varor eller tjänster för vilka varumärket är registrerat, ska utgivaren av verket på begäran av innehavaren av EU-varumärket se till att återgivningen av varumärket senast i nästa utgåva av verket åtföljs av uppgift om att det är ett registrerat varumärke. Förbud att använda ett EU-varumärke som är registrerat i en agents eller en företrädares namn När ett EU-varumärke är registrerat i en agents eller en företrädares namn för den som innehar detta varumärke, utan innehavarens tillstånd, ska denne ha rätt att invända mot att hans agent eller företrädare använder hans varumärke, om han inte har gett tillstånd till sådan användning, med mindre agenten eller företrädaren kan visa fog för sitt handlande. Begränsningar av ett EU-varumärkes rättsverkan 1.Ett EU-varumärke ger inte innehavaren rätt att förhindra tredje man att i näringsverksamhet använda a)tredje mans namn eller adress, om denne är en fysisk person, b)tecken eller upplysningar som saknar särskiljningsförmåga eller som avser varornas eller tjänsternas art, kvalitet, kvantitet, avsedda ändamål, värde, geografiska ursprung, tidpunkten för framställande eller utförande eller andra egenskaper, c)EU-varumärket i syfte att identifiera eller hänvisa till varor eller tjänster som EU-varumärkesinnehavarens varor eller tjänster, särskilt om användning av det varumärket är nödvändig för att ange en varas eller tjänsts avsedda ändamål, särskilt som tillbehör eller reservdelar. 2.Punkt 1 ska tillämpas endast om tredje man vid användningen handlar i enlighet med god affärssed. Konsumtion av de rättigheter som är knutna till ett EU-varumärke 1.Ett EU-varumärke ger inte innehavaren rätt att förbjuda användningen av EU-varumärket för varor som av innehavaren eller med innehavarens samtycke har släppts ut på marknaden under varumärket i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. 2.Punkt 1 ska inte gälla när innehavaren har skälig grund att motsätta sig fortsatt marknadsföring av varorna, särskilt när varornas beskaffenhet har förändrats eller försämrats efter att de har släppts ut på marknaden. Mellankommande rättigheter som kan göras gällande av innehavaren av ett yngre registrerat varumärke som försvar i mål om varumärkesintrång I mål om varumärkesintrång ska innehavaren av ett EU-varumärke inte ha rätt att förbjuda användningen av ett yngre registrerat EU-varumärke där det yngre varumärket inte skulle förklaras ogiltigt enligt artikel 60.1, 60.3 eller 60.4, 61.1 eller 61.2 eller 64.2 i denna förordning. Europeiska unionens officiella tidning L 154/13 2.I mål om varumärkesintrång ska innehavaren av ett EU-varumärke inte ha rätt att förbjuda användningen av ett yngre registrerat nationellt varumärke där detta yngre registrerade nationella varumärke inte skulle förklaras ogiltigt enligt artikel 8 eller 9.1 eller 9.2 eller 46.3 i och rådets direktiv (EU) 2015/2436 (1). 3.Om innehavaren av ett EU-varumärke inte har rätt att förbjuda användningen av ett yngre registrerat varumärke enligt punkt 1 eller 2 ska innehavaren av detta yngre registrerade varumärke inte ha rätt att förbjuda användningen av det äldre EU-varumärket i mål om varumärkesintrång. Kompletterande tillämpning av nationell rätt om intrång 1.EU-varumärkens rättsverkan ska endast fastställas utifrån bestämmelserna i denna förordning. I övrigt ska intrång i ett EU-varumärke regleras enligt nationell rätt om intrång i ett nationellt varumärke i enlighet med bestämmelserna i kapitel X. 2.Denna förordning ska inte hindra att talan väcks om ett EU-varumärke på grundval av medlemsstaternas bestämmelser om bl.a. skadeståndsansvar och illojal konkurrens. 3.Tillämpliga förfaranderegler ska bestämmas i enlighet med kapitel X. Om innehavaren av varumärket inte efter registrering har gjort verkligt bruk av EU-varumärket i unionen för de varor eller tjänster för vilka det registrerats, eller om sådant bruk inte skett av i följd, ska EU-varumärket bli föremål för de sanktioner som bestäms i denna förordning, under förutsättning att det inte finns skälig grund för att EU-varumärket inte använts. Även följande utgör bruk i den mening som avses i första stycket: a)Användning av EU-varumärket i en form som skiljer sig i detaljer vilka inte förändrar märkets särskiljningsförmåga så som det registrerats, oavsett om EU-varumärket i den form det används också är registrerat i innehavarens namn. b)Anbringande av EU-varumärket i unionen på varor eller deras förpackning endast för exportändamål. 2.Bruk av EU-varumärket med innehavarens medgivande ska anses utgöra bruk av innehavaren. EU-varumärkens likställighet med nationella varumärken Om annat inte följer av artiklarna 20–28 ska ett EU-varumärke som förmögenhetsobjekt i sin helhet och för hela unionsområdet anses som ett nationellt varumärke som registrerats i den medlemsstat i vilken enligt registret a)innehavaren har sitt säte eller sitt hemvist i fråga, eller b)om led a inte är tillämpligt, innehavaren har ett driftställe i fråga. (1) och rådets direktiv (EU) 2015/2436 av för tillnärmning av medlemsstaternas varumärkes lagstiftning (EUT L 336, 23.12.2015, s. 1). L 154/14 Europeiska unionens officiella tidning 2.I andra fall än de som anges i punkt 1 ska den i punkt 1 avsedda medlemsstaten vara den medlemsstat i vilken immaterialrättsmyndigheten har sitt säte. 3.Om två eller flera personer är införda i registret som gemensamma innehavare, ska punkt 1 gälla den av innehavarna som nämns först. Kan punkt 1 inte tillämpas på denna innehavare, ska den gälla för de därefter upptagna gemensamma innehavarna i den ordning som de nämns. Kan punkt 1 inte tillämpas på någon av de gemensamma innehavarna ska punkt 2 tillämpas. 1.Ett EU-varumärke får, oavsett om företaget överlåts, överlåtas för alla eller en del av de varor eller tjänster för vilka det är registrerat. 2.En överlåtelse av ett företag i sin helhet ska innefatta överlåtelse av EU-varumärket utom när det, i enlighet med den lag som ska tillämpas på överlåtelsen, föreligger ett avtal om det motsatta eller om detta klart framgår av omständigheterna.