prop · H5031 · 2017-09-20 00:00:00 — Beskattning av flygbränsle för internationell luftfart förbjuds även i en mängd bilaterala luftfartsavtal och enligt policy. I rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energi- produkter och elektricitet, kallat energiskatte- direktivet, ges ramarna för medlemsstaternas möjligheter att beskatta flygbränsle. Enligt artikel 14.1.b i energiskattedirektivet ska medlemsstaterna skattebefria flygbränsle som används för annan luftfart än privat nöjesflyg. Medlemsstaterna har dock möjlighet att beskatta bränsle som används för inrikesflyg. Genom bilaterala avtal kan medlemsstaterna inom EU också komma överens om att beskatta bränsle som används för flyg inom unionen. Energiskattedirektivet tillåter emellertid inte beskattning av flygbränsle i flygplan som går till tredje land. I energiskattedirektivet definieras privat nöjesflyg som användning av ett flygplan av dess ägare eller av den fysiska eller juridiska person som har nyttjanderätt till flygplanet antingen via förhyrning eller på annat sätt, för andra än kommersiella ändamål och särskilt andra ända- mål än transport av passagerare eller varor eller för tillhandahållande av tjänster mot ersättning eller för offentliga myndigheters räkning domstolen konstaterat att den tidigare svenska miljöskatten på inrikesflyg stred mot ett då gällande direktiv som ersatts av energiskattedirektivet. Energiskattedirektivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE. De nu gällande reglerna om beskattning av flygbränsle innebär att bränsle som förbrukas i luftfartyg skattebefrias om luftfartyget inte används för privat ändamål (6 a kap. 1 § första stycket 5 a LSE). Flygfotogen, som till övervägande del används inom kommersiell verksamhet, får köpas in skattefritt om det tankas direkt in i (7 kap. 1 § 4 LSE). vara godkänd som skattebefriad förbrukare och av den anledningen köpa in flygfotogen skatte- fritt (8 kap. 1 § LSE). Den skattskyldige har i båda fallen avdragsrätt för skatten, vilket även gäller om denne själv förbrukar flygfotogen för angivet ändamål. Skattefriheten för annat bränsle än flygfotogen, dock inte annan bensin än flygbensin, åstadkoms genom ett återbetalnings- system (9 kap. 3 § 4 LSE). begränsades de svenska reglerna på grund av att skattebefrielsen för flygbränsle hade kommit att få för stort tillämpningsområde. Detta var en följd av EU- domstolens avgöranden Systeme Helmholz C- 79/10, EU:C:2011:797 och Halter-gemeinschaft LBL C-250/10, EU:C:2011:862 där domstolen kommit fram till att endast bränsle som förbrukas vid transport av passagerare eller gods mot ersättning eller utförande av tjänster som sker direkt mot ersättning ska skattebefrias. För att anpassa den svenska lagstiftningen till EU- rätten infördes en definition av vad som avses med användning av luftfartyg för privat ändamål i 1 kap. 11 § LSE (se prop. 2014/15:40). Den nya bestämmelsen innebär att begreppet privat ändamål har blivit vidare och därmed att skattebefrielsen för bränsle som förbrukas i luftfartyg är mer begränsad jämfört med tillämpningen före . Med användning av luftfartyg för privat ändamål avses enligt 1 kap. 11 § LSE annan användning än 1.transport av passagerare eller varor mot ersättning eller tillhandahållande av andra tjänster mot ersättning, 2.offentliga myndigheters användning eller användning för offentliga myndigheters räkning, 3.frivilliga försvarsorganisationers användning, 4.sjöräddning, brandövervakning och liknande verksamhet, eller övning och utbildning för sådan verksamhet, som utförs av ideella organisationer, eller I gäller även att de bränslen som förbrukas i flygplan är mervärdesskattebefriade (se 3 kap. 23 § 4 mervärdesskattelagen [1994:200], förkortad ML). EUF-fördragets regler om statligt stöd Möjligheten att nationellt fritt utforma bestämmelser som innebär att flygresor beskattas begränsas av . Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, förkortat EUF-fördraget, innehåller konkurrensregler som syftar till att skydda den inre marknaden, så att konkurrensen på denna inte snedvrids. Reglerna ska förhindra att medlemsstaterna deltar i en kostsam bidragskapplöpning som i längden skulle vara ekonomiskt ohållbar för enskilda medlemsstater och påverka den gemensamma europeiska konkurrenskraften negativt. Bestämmelserna om statligt stöd finns i artiklarna 107–109 i EUF-fördraget. Ett stöd omfattas av statsstödsreglerna om det uppfyller följande fyra kriterier: 1.Stödet gynnar ett visst företag eller en viss produktion. 2.Stödet finansieras direkt eller indirekt genom offentliga medel. 3.Stödet snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen. P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 4.Stödet påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Skattelättnader för en urskiljbar grupp företag har ansetts som en sådan åtgärd som omfattas av statsstödsreglerna. Åtgärder som är att anse som statligt stöd enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är som utgångspunkt otillåtna, men kommissionen kan godkänna sådana stöd efter en ingående granskning. Förutsättningarna för kommissionen att godkänna ett statligt stöd finns framför allt i artikel 107.2 och 107.3. I artikel 107.2 föreskrivs att visst stöd är förenligt med den inre marknaden. Här nämns exempelvis stöd av social karaktär som ges till enskilda konsumenter, under förutsättning att stödet ges utan diskriminering med avseende på varornas ursprung. Om kraven för undantag enligt denna punkt är uppfyllda ska kommissionen alltså meddela undantag. Vidare räknas i artikel 107.3 upp ett antal stödåtgärder som kan vara förenliga med den inre marknaden. Som exempel kan nämnas stöd för att underlätta utveckling av vissa närings- verksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Bestämmelserna i artikel 107.3 ger kommissionen ett omfattande utrymme för skönsmässig bedömning av om en stödåtgärd ska godkännas eller inte. För att underlätta för medlemsstaterna att utforma sina stödåtgärder så att de är förenliga med den inre marknaden har kommissionen utfärdat en rad meddelanden och riktlinjer för vad den fäster vikt vid i sin bedömning av anmälda stödåtgärder. Statsstödsreglerna vilar på ett system med förhandsgranskning. Enligt artikel 108.3 i EUF- fördraget ska medlemsstaterna anmäla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder till kommissionen. Medlemsstaterna får inte införa detta slag av stödåtgärder förrän kommissionen granskat åtgärderna (genomförandeförbudet). Stöd som kommissionen betraktar som statligt stöd och som har lämnats utan att det har anmälts i förväg eller som har anmälts men genomförts innan det har godkänts, dvs. står i strid med genomförandeförbudet, ska som regel betalas tillbaka. P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 För det fall medlemsstaten vägrar att följa kommissionens beslut kan kommissionen välja att väcka talan inför . Medlems- staten riskerar då att fällas för fördragsbrott med kännbara böter som följd. Genomförande- förbudet har av ansetts ha s.k. direkt effekt, vilket innebär att det kan åberopas av enskilda inför nationella domstolar. reglerar lagen (2013:388) om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler återkrav av olagliga statsstöd. Den som har lämnat olagligt stöd, dvs. stöd i strid med genomförandeförbudet i artikel 108.3 i EUF-fördraget, ska återkräva stödet och den som har tagit emot olagligt stöd ska betala tillbaka stödet om inte återkrav eller återbetalning får underlåtas enligt unionsrätten (2–3 §§ lagen om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler). har kommissionen försökt förenkla förfarandet kring statsstödsprövningen. antog kommissionen för- ordning (EU) nr 651/2014 av genom vilken vissa kategorier av stöd förklaras förenliga med den inre marknaden enligt artiklarna 107 och 108 i fördraget, kallad den utvidgade allmänna gruppundantagsförord- ningen eller förkortad GBER, varigenom vissa kategorier av stöd anses förenliga med EUF- fördraget under förutsättning att särskilda villkor uppfylls. I dessa fall kan medlemsstaterna, på de villkor som anges i förordningen, införa åtgärder inom ramen för förordningen utan att behöva iaktta det normala förfarandet med föranmälan och kommissionens godkännande av åtgärderna. Det åligger dock medlemsstaterna att uppfylla förordningens övriga regler. har det EU-rättsliga statsstödsregelverket setts över och varje enskild förordning, ram- bestämmelse, riktlinje och meddelande har kompletterats med krav på bl.a. offentliggörande och publicering av information om stöd som överstiger en viss nivå. Bestämmelserna avseende detta trädde i kraft . Information om stöd som beslutats efter detta datum ska finnas allmänt tillgängligt och sökbart på en nationell webbplats. För svenskt vidkommande tillhandahåller kommissionen en webbplats på vilken svenska stödgivande myndigheter ska ladda upp föreskriven information. Statsstödsreglerna innehåller även krav på rapportering och registrering. Rapporterings- kraven regleras närmare i kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av om genomförande av rådets för- ordning (EG) nr 659/1999 om tillämpnings- föreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget. Registreringsskyldigheten innebär att medlems- staten ska föra detaljerade register med information som är nödvändig för att fastställa att samtliga villkor i de aktuella rättsakterna är uppfyllda. Dessa register ska bevaras från den dag då stödet för särskilda ändamål beviljades eller det sista stödet beviljades enligt stödordningen. Europeiska kommissionen om begreppet statligt stöd För att klargöra innebörden av begreppet statligt stöd i artikel 107.1 i EUF-fördraget meddelade kommissionen ett tillkännagivande om begreppet statligt stöd som avses i artikeln. Syftet med tillkännagivandet är att bidra till en enklare, öppnare och enhetligare tillämpning av statsstödsbegreppet som tillsammans med anmälningskravet och genomförandeförbudet i fördraget måste tillämpas både av kommissionen och av de nationella myndigheterna, inklusive de nationella domstolarna. Kommissionen utvecklar de bedömnings- grunder och principer som har vuxit fram kring de kriterier för statsstöd som fördraget innehåller och som nämns i föregående avsnitt. Således behandlar kommissionen begreppen företag och ekonomisk verksamhet, huruvida en eventuell stödåtgärd baseras på statliga medel eller resurser och kan tillskrivas staten, huruvida en sådan åtgärd utgör en fördel för dem som omfattas av den, huruvida detta sker på ett selektivt sätt och huruvida åtgärden påverkar handeln mellan medlemsstaterna och konkurrensen. När det gäller stöd via skattesystemet konstaterar kommissionen att det står medlems- staterna fritt att välja den ekonomiska politik som de anser vara lämpligast och särskilt att fördela skattebördan efter eget gottfinnande mellan de olika produktionsfaktorerna. Medlemsstaterna måste emellertid utöva dessa befogenheter i överensstämmelse med unions- lagstiftningen, vilket innebär att statsstöds- reglerna måste följas även på skatteområdet. P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 Förutsättningarna för kommissionens prövning av har gjorts dels med hänvisning till ett stöds förenlighet med EUF-fördraget kommissionens riktlinjer för statligt stöd till En förutsättning för att kommissionen ska flygplatser och flygbolag, kallade flygriktlinjerna, kunna godkänna ett statligt stöd är att det bidrar dels utifrån kommissionens riktlinjer för statligt till att uppnå någon av fördragets målsättningar. stöd till miljöskydd och energi 2014–2010, Fördelarna med stödet måste även uppväga Av flygriktlinjerna följer att nackdelarna som följer av snedvridningen av när det gäller stöd av social karaktär till Denna bedömning kallas avväg- luftfartstjänster kommer sådant stöd enligt Avvägningstestet består av tre delar. riktlinjerna att anses vara förenligt med den inre Ett väldefinierat mål av gemensamt intresse ska marknaden enligt artikel 107.2 a) i fördraget om identifieras (likvärdighetsmål eller effektivitets- samtliga följande villkor är uppfyllda: Stödet ska vara utformat så att det bidrar Stödet måste ha social karaktär, dvs. stödet överväga de negativa effekterna (stödet passagerare som reser på en flyglinje (t.ex. konkurrenssnedvridande än nödvändigt). passagerare med särskilda behov som barn, personer med funktionshinder, låginkomst- godkännas av kommissionen, skapa incitament och äldre). för mottagaren att vidta andra åtgärder än vad områden, såsom yttersta randområden, öar och glesbygder, kan emellertid stödet täcka hela befolkningen i detta område. bestämmelser beskriver kommissionen hur den avser att tillämpa artikel 107.3 i EUF-fördraget. Stödet måste beviljas utan diskriminering med avseende på tjänsternas ursprung, riktlinjer och rambestämmelser utesluter inte att oavsett vilket flygbolag som driver även annat stöd kan godkännas direkt med EUF-fördraget som grund. kommissionen dock få medlemsstaterna att I det första av de två kommissionsbesluten utforma sina stödordningar i så nära anslutning förutsattes, i den del som stödet kopplades till de till dessa som möjligt för att garantera likabe- slutkonsumenter som var bosatta på öarna, att stödet i sin helhet fördes över till slut- kommissionen avviker från ett meddelande, en Detta säkerställdes genom att riktlinje eller rambestämmelse i ett enskilt fall skattebeloppet tydligt skulle framgå av måste skälen för detta klart anges. biljetterna och att flygoperatörerna skulle inte är förenliga med grunderna i aktuellt granska att enbart de socialt berättigade dokument kan beslutet komma att upphävas vid personerna fick del av det lägre biljettpriset. en eventuell domstolsprövning. att vara stödberättigad förutsattes att passageraren antingen var bosatt på öarna, att Kommissionens tidigare prövning av stöd i form resan avsåg myndighetsutövning eller att resan var medicinskt motiverad. Exempel på hur kommissionen har prövat frågan beslut att godkänna stödet framgår även att det om stöd i form av nedsatt flygskatt finns i två kommissionsbeslut som medger undantag från inte kunde garantera tillräckliga förbindelser en tysk flygskatt till vissa tyska öar Ytterligare ett villkor var att flygrutterna som omfattades inte omfattades av SA.32888 – – Undantag från luftfarts- ett uppdrag avseende trafikplikt enligt artikel 16 i skatt för flygningar av människor bosatta på öar och rådets förordning (EG) och andra fall respektive kommissionens beslut nr 1008/2008 , SA.32020 – – gemensamma regler för tillhandahållande av Skattereduktion för flygningar till och från vissa lufttrafik i gemenskapen. Undantagen från denna flygskatt kommissionen krav på att stödet utöver inrikes- P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 flygningar även skulle omfatta resor från öarna till andra destinationer inom EES-området. För att stöd ska kunna godkännas enligt EEAG krävs att medlemsstaterna kan visa på miljönyttan av stödet. Medlemsstaterna måste även förklara vari marknadsmisslyckandet består. På miljöområdet är marknadsmisslyckandet typiskt sett att samhällets kostnader för en försämrad miljö inte får tillräckligt genomslag i företagets kostnader, vilket leder till att för få eller otillräckliga utsläppsreducerande åtgärder vidtas i ett samhällsekonomiskt perspektiv. När det gäller miljöskatter anges att undantag för vissa företag från en miljöskatt i vissa fall indirekt kan bidra till miljömålet genom att det kan underlätta en allmänt högre nivå på miljöskatten. Kommissionen anger att den vid en sådan statsstödsanmälan kommer att ta ställning till om skattelättnaderna är väl riktade och om det möjliggör en högre miljöskatt än vad som annars hade varit möjligt. Den medlemsstat som ansöker om ett statsstödsgodkännande måste visa vilken påverkan stödet får på miljön och hur stödmottagarna påverkas. Eftersom flygskatt inte är en harmoniserad skatt på EU- nivå krävs att stödmottagarna betalar av den nationella miljöskatten eller att företagen åtar sig att bidra till miljöskydds- målen på ett motsvarande sätt (artikel 178 i EEAG). Kommissionen har i sitt andra beslut om det aktuella stödet godkänt stöd även i de fall passagerarna inte var bosatta på öarna. I detta beslut godkändes stöd i form av en skatte- reduktion ned till av flygskatten. Skattereduktionen godkändes eftersom den ansågs nödvändig för att skulle kunna införa en nationell flygskatt (miljöskatt). hade då presenterat underlag som visade skattens påverkan på passagerarantalet respektive att flygföretagen inte kunde föra över skattehöjningen till konsumentledet, vilket då ansågs leda till ett otillräckligt utbud av flygförbindelser till öarna. Skattenedsättningen beskrevs som nödvändig för att få igenom lagen i parlamentet. Villkoren för sådant stöd som inte behöver föranmälas Den utvidgade allmänna gruppundantags- förordningen, GBER, innebär som nämns ovan att stödåtgärder är undantagna från anmälnings- skyldigheten i artikel 108.3 och därmed från genomförandeförbudet, även om åtgärden måste anmälas i efterhand. I GBER anges ett trettiotal olika typer av stöd som kan beviljas utan före- gående anmälan till kommissionen under förutsättning att vissa villkor är uppfyllda. GBER innehåller dels möjligheter till stöd för transport för personer bosatta på öar eller i områden som uppfyller förutsättningarna för att kunna få regionalstöd, dels möjligheter till undantag för miljöskatter. Ett stöd som kan omfattas av GBER är enligt artikel 1.1 h i förordningen socialt stöd för transport för personer bosatta i avlägsna områden. I ingressen anges att stöd till luft- och sjötransport av människor är av social karaktär om det bidrar till att lösa problemet med kontinuerliga förbindelser för personer bosatta i avlägsna områden genom att minska vissa biljettkostnader för dem. Detta kan vara fallet i de yttersta randområdena, , , och , öar som ingår i en medlemsstats territorium samt i glest befolkade områden. Om ett avlägset område har förbindelser till EES genom flera transportrutter, inbegripet indirekta sådana, bör stöd vara möjligt för alla dessa rutter och för transport av samtliga transportföretag som bedriver trafik på dessa rutter. Stöd bör beviljas utan diskriminering med avseende på transportföretagets identitet eller typ av tjänst som kan innefatta reguljära förbindelser, charterförbindelser och lågpristjänster. Vidare föreskrivs i artikel 51i GBER följande: 1.Stöd för luft- och sjötransport av personer ska anses vara förenligt med den inre marknaden i den mening som avses i artikel 107.2 a i fördraget och ska undantas från anmälningsskyldigheten i artikel 108.3 i fördraget, om villkoren i artikeln och i kapitel I är uppfyllda. 2.Hela stödet ska ges till förmån för slut- konsumenter som är permanent bosatta i avlägsna områden. 3.Stöd ska beviljas för persontransporter på en rutt som förbinder en flygplats eller hamn i ett avlägset område med en annan flygplats eller hamn inom EES. 4.Stödet ska beviljas utan diskriminering med avseende på transportföretagets identitet eller typ av tjänst och utan begränsningar i fråga om den exakta rutten till eller från det avlägsna området. 5.De stödberättigande kostnaderna ska utgöras av priset för en returbiljett från eller till det avlägsna området, inklusive samtliga skatter och avgifter som transportföretaget tar ut av konsumenten. 6.Stödnivån får inte överskrida av de stödberättigande kostnaderna. Slutligen innehåller artikel 2.132 i GBER en definition som gäller socialt stöd för transport för personer som är bosatta i avlägsna områden. Med permanent bosättningsort avses den plats där en person bor under minst varje kalenderår till följd av personlig eller yrkesmässig anknytning. Om en persons yrkesmässiga anknytning skiljer sig från den personliga anknytningen och om han eller hon bor i två eller fler medlemsstater, anses dennes permanenta bosättningsort vara platsen för den personliga anknytningen förutsatt att han eller hon återvänder dit regelbundet. Om en person bor i en medlemsstat för att utföra en uppgift anses dennes bosättningsort ändå vara platsen för den personliga anknytningen, oavsett om han eller hon återvänder dit för utförande av uppgiften. Studier vid ett universitet eller en skola i en annan medlemsstat innebär inte i sig att den permanenta bosätt- ningsorten ändras. Alternativt ska med permanent bosättningsort avses det som avses i medlemsstaternas nationella lagstiftning. Även stöd som ges förordning (EU) nr 1407/2013 av artiklarna 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på stöd av mindre betydelse som grund kan beviljas utan ett förhandsgodkännande av kommissionen. Sådana stöd rör dock mycket begränsade belopp. Enligt mervärdesskattelagen beskattas inrikes persontransporter med flyg men inte persontransporter som till någon del genomförs i ett annat land (5 kap. 9 § första stycket ML). Det innebär att mervärdesskatt ska redovisas i om persontransporten genomförs i men inte om persontransporten till någon del genomförs i ett annat land. En mervärdesskatt om läggs på biljett- P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 priset för inrikes flygresor. Skattenivån är den- samma som för andra inrikes persontransporter. 6.21.2.11Flygskatter i andra länder Följande länder har flygskatt. har en flygskatt, Taxe de l’Civile, förkortat TAC, som tas ut för varje kommersiell flygning. Skatten baseras på antalet passagerare som flyger från , de franska utomeuropeiska departementen samt och . Skattskyldigt är det kommersiella luftfartsföretaget som transporterar passagerare på franskt territorium. Skattens storlek bestäms utifrån passagerarnas slutdestination. För passagerare som flyger till destinationer inom EES och tas skatt ut med och för passagerare som flyger till övriga destinationer tas ut. Förutom TAC har en s.k. solidaritetsskatt, taxe de solidarité sur les billettes d’avion, som tas ut på alla kommersiella flygningar från flygplatser i . Skatt tas ut för passagerare i trafikflygplan. Skattenivån beror på passagerarnas slutdestination och klassen av resor. Skattenivån för passagerare som reser inom EES och är i klass Première eller Affaires och i normalklass. För passagerare som reser till andra destinationer ligger skattenivån beroende på reseklass som ovan på respektive . hade tidigare en skatt på passagerare. Den avskaffades fr.o.m. . Anled- ningen till avskaffandet var bl.a. att skatte- befrielsen för vissa inrikesresor inte var förenlig med Efta-traktatet. Den norska regeringen aviserade införandet av en ny skatt på flygresor. Alla kommersiella flygningar med passagerare från norska flygplatser omfattas av flygskatten, med vissa i föreskriften angivna undantag. är skattesatsen per passagerare. Syftet med flygskatten är först och främst fiskalt. Styrelsen för , som är en bas för lågprisflyg och regionala linjer, har meddelat att den P R O P . 2 0 1 7 / 1 8 : 1 kommersiella flygtrafiken kommer att läggas ned fr.o.m. som en konsekvens av den norska flygskatten. har en skatt, , förkortat APD, som tas ut per flygpassagerare som reser från en flygplats i . Systemet för APD har belopp för APD. För resor till en slutdestination som ligger 0–2 000 miles från tas skatt ut med för resande i ekonomiklass, för resande i annan klass och för resande i flygplan som väger eller mer och är utrustat för färre passagerare än 19 personer. För resor med en slutdestination som ligger över 2 000 miles från tas för motsvarande klasser ut 75, 150 respektive . har en flygskatt som tas ut för passagerare som reser från tyska flygplatser i flygplan eller helikopter, Luftverkehrsteuer. Införandet av skatten har motiverats med både fiskala skäl och miljöskäl. Skattenivån är differentierad efter avståndet till de största kommersiella flygplatserna i destinationslandet från största flygplats am . Olika skattenivåer tillämpas beroende på flygresans slutdestination. Inrikesflyg och flyg till EU- och Efta- medlemsstaterna, EU-kandidatländerna, , , , och beskattas med per passagerare.