prop · H50338 · 2017-10-31 00:00:00 — invänder dock , som i grunden är negativt till förslaget, att det i vart fall i lag måste anges hur valresultatet ska tillkännages, t.ex. genom myndighetens anslagstavla eller författningssamling. Regeringen konstaterar att förslaget har sin grund i en strävan efter att öka effektiviteten i samband med överklaganden av val. av kungörelsekravet i PoIT torde också minska administrationen och i någon mån korta handläggningstiden för överklagandeärenden. framhåller är dock fristerna för överklagande korta. har utomordentlig betydelse för kontrollmöjligheten i fråga om valförfarandet och därmed för förtroendet till huvudprincipen i vår representativa demokrati (jfr prop 1974:35 s. 76). För att inte göra besvärsrätten illusorisk är det mycket viktigt att informationen om valresultatet liksom om utseende av nya ledamöter och ersättare tillkännages på ett sådant sätt att det finns möjlighet för berörda att ta del av informationen och överklaga valresultatet. Som utgångspunkt gäller att val till och till rör väljare i hela landet liksom väljare som vistas Om informationen görs tillgänglig endast genom att t.ex. anslås på fysiska anslagstavla i , blir det av naturliga skäl svårare för samtliga berörda att ta del av information om valresultat eller om nya ledamöter och ersättare än som följer av dagens Det kan i sammanhanget också anmärkas att regeringen har föreslagit att den fysiska kommunala anslagstavlan ska ersättas med en anslagstavla på varje kommuns, landstings och kommunalförbunds Bland annat konstaterar regeringen att dagens situation innebär att många invånare får sägas ha en relativt begränsad tillgång till anslagstavlan och att tillgången till informationen förbättras avsevärt med digitalt publicerad information (se prop. 2016/17:171 s. 217–229). En tänkbar lösning kunde vara att införa ett enhetligt webbaserat system för kungörelse (jfr prop. 2016/17:171). I förlängningen skulle ett sådant webbaserat system även kunna inbegripa andra tillkännagivanden som ansvarar för. I det aktuella lagstiftningsärendet saknas emellertid beredningsunderlag för att ta ställning för en sådan En möjlighet kunde också vara att, så som föreslår, i lag precisera hur bl.a. valresultatet ska tillkännages. uppfattning bör ett tillkännagivande via t.ex. såväl myndighetens fysiska anslagstavla som dess webbplats medföra att informationen får god Kungörandet anses i så fall ha skett den dag då det sista föreskrivna tillkännagivandet ägde rum (jfr 5 § lagen [1977:654] om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m.). system minimeras risken för oklarheter t.ex. genom att kungörelserna anslås vid olika tider. En sådan ordning skulle också i praktiken i stort motsvara de krav som ställs på kungörande av valresultat och tillsättning av nya ledamöter och ersättare. I och med att kungörelsen bildar utgångspunkt för tiden för överklagande av beslutet är det lämpligt att sättet och dagen för kungörandet anges t.ex. i protokoll över förrättningen eller liknande. Om det inte görs finns det en risk för att bevisning saknas om när överklagandetiden börjar löpa. Rättsföljden av att inte kan visa att ett korrekt kungörande skett blir att överklagandetiden inte kan anses ha löpt ut. Regeringen instämmer emellertid i utredningens bedömning att formerna för ett sådant protokolls upprättande inte behöver regleras i lag (jfr prop. 2016/17:171 s. 231–232). I lagrådsremissen föreslås att resultatet av riksdagsvalet och av valet till ska kungöras genom att det anslås på fysiska anslagstavla och publiceras på myndighetens webbplats. Vidare föreslås att kungörandet ska ske enligt lagen (1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. På samma sätt ska det tillkännages när nya ledamöter och ersättare utsetts i och . Lagrådet ifrågasätter om inte uttrycket ”myndighetens fysiska anslagstavla” kan ersättas med t.ex. ”anslagstavla i myndighetens lokaler”. Regeringen konstaterar att utvecklingen har gått åt att allt mer information, som ska tillhandahållas allmänheten för att vara tillgänglig bl.a. för att kunna ta tillvara rätten att överklaga beslut, ska publiceras digitalt. Som redovisas ovan har regeringen föreslagit att den fysiska kommunala anslagstavlan ska ersättas med en anslagstavla på varje kommuns, landstings och kommunalförbunds webbplats. I samma lagstiftningsärende har bl.a. beslutat en utökad serviceskyldighet på så sätt att kommuner och landsting i sina lokaler eller på annan plats ska ge allmänheten möjlighet att ta del av innehållet på anslagstavlan, se 8 kap. 9 § andra stycket kommunallagen (2017:725). Det kan finnas skäl att överväga en sådan ordning även för del. Tills vidare bör dock gälla att anslagen görs på myndighetens fysiska anslagstavla. Regeringen anser att det finns ett värde i att i lagtexten markera detta tydligare än vad Lagrådets förslag innebär. Regeringen följer därför inte Lagrådets förslag i denna del. Som Lagrådet påpekar bör hänvisningen till lagen (1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. formuleras om. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att resultatet av riksdagsvalet och av valet till ska kungöras genom att det anslås på fysiska anslagstavla och publiceras på myndighetens webbplats. I fråga om kungörandet ska lagen (1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. tillämpas. På samma sätt ska det tillkännages när nya ledamöter och ersättare utsetts i och . Västra , som i grunden är positivt till förslagen, anser att det även bör ställas krav på att skyndsamt sammanträda och pröva överklaganden. Vid Valprövningsnämndens handläggning av ärenden gäller förvaltningslagen (1986:223), jfr förslaget till ny förvaltningslag (prop. 2016/17:180). Något behov av särreglering har inte framkommit i detta lagstiftningsärende. Det bör överlämnas till att vid behov överväga sådan reglering då är en myndighet under (1 § lagen [2012:880] med instruktion för ), jfr avsnitt 4.5. Överklagande av beslut att fastställa utgången av ett val ska ges in direkt till gäller att ett överklagande ska ges in till den myndighet som har meddelat beslutet, den s.k. beslutsmyndigheten (15 kap. 5 § vallagen). Beslutsmyndigheter är länsstyrelserna och (jfr 15 kap. 3 § vallagen). ska möjligt efter att tiden för överklagande gått ut lämna samtliga överklaganden till (15 kap. 8 § första stycket vallagen). ska även skyndsamt yttra sig över överklagandena (15 kap. 9 § vallagen). Det är som avgör om överklagandet har kommit in i rätt tid (15 kap. 6 § andra stycket vallagen). avgör även vilket underlag som behövs för prövningen och det är också nämnden som begär in de upplysningar och yttranden som behövs från myndigheter och andra som har hjälpt till vid valet (15 kap. 12 § vallagen). Utredningen föreslår att ett överklagande av ett beslut att fastställa utgången av ett val enligt 15 kap. 3 § 4 vallagen ska ges in direkt till . föreslås att det nuvarande kravet att beslutsmyndigheten skyndsamt ska yttra sig över sådana överklaganden ska tas bort. Dagens system beskrivs av utredningen som tidsödande och ineffektivt. Enligt utredningen har beslutsmyndigheten inte tillräckliga uppgifter att lämna. Det kan då vara smidigare och snabbare att begär in behövligt underlag från den eller de som haft en direkt beröring med ärendet, t.ex. från valnämnden i en berörd valkrets. , som tillstyrker förslaget, instämmer i utredningens bedömning att nuvarande ordning är onödigt tidsödande och framhåller att utredningens förslag väntas ge effektivitetsvinster. Förslaget innebär att den myndighet som prövar frågan om ett överklagande har skett i rätt tid också är den myndighet som överklagandet ska ges in till. Enligt regeringens uppfattning framstår den föreslagna ordningen som ändamålsenlig, givet den reglering som i övrigt gäller för prövningen av överklagandet. Förslaget att ta bort det nuvarande obligatoriska kravet på beslutsmyndigheten att skyndsamt yttra sig över alla överklaganden skapar utrymme för en mer effektiv resursanvändning hos statliga myndigheter. bedömer att det finns behov av det i det enskilda fallet kan ett överklagande remitteras för yttrande till beslutsmyndigheten. Förslaget kan antas bidra till att effektivisera överklagandeförfarandet, inklusive ett eventuellt omvalsförfarande. Regeringen ställer sig bakom utredningens förslag. Ett överklagande av ett beslut av eller en länsstyrelse att fastställa utgången av ett val bör således ges in till . Offentliggörande av överklaganden ändras Enligt den ordning som gäller ska möjligt efter att tiden för överklagande har gått ut på en gång kungöra samtliga överklaganden. Kungörelsen ska föras in i PoIT om överklagandet gäller eller . Om överklagandet gäller landstings- eller kommunfullmäktige ska kungörelsen föras in i ortstidning inom respektive kommunen (15 kap. 8 § vallagen). har redogjort för att kungörelsen innehåller dels information om vem som har gett in överklagandet, dels en kort sammanfattning av vad överklagandet gäller. Det är myndigheten som sammanfattar överklagandet. När det gäller förfarandet vid handläggning av ärenden om överklagande av val har ifrågasatt det nuvarande kravet att myndigheten ska kungöra samtliga överklaganden i riksdagsvalet i PoIT. har i en erfarenhetsrapport som upprättats allmänna val framhållit att ett borttagande av kungörelsekravet skulle minska administrationen och i någon mån korta handläggningstiden för överklagandeärenden (2011:1 Erfarenheter från valen , s. 25). Frågan har på motsvarande sätt berörts även av (av prövningen av överklaganden allmänna val, dnr 13-2011, s. 27–28). Enligt utredningens uppfattning är de olika krav som gäller för de skilda valen avseende kungörelse av de överklaganden som kommit in numera en onödigt komplicerad ordning. Utöver vad som gäller för kungörelse av samtliga överklaganden av val till ifrågasätter utredningen alltså även de nuvarande kraven avseende kungörelse av samtliga överklaganden av val till och till landstings- eller kommunfullmäktige. Utifrån bl.a. effektivitetsskäl och tillgänglighetsskäl vore det enligt utredningen en fördel om en och samma ordning tillämpades för alla val. Med en sådan ordning skulle, till skillnad från vad som gäller , överklagandena finnas samlade på ett och samma ställe, vilket torde underlätta för den som vill ta del av informationen. Ingen av de remissinstanser som har yttrat sig i lagstiftningsärendet invänder mot förslaget. betonar att det finns klara fördelar med att kungörelse av de överklaganden som kommit in sker på ett förenklat sätt. Överklagande av val är sådan information som bör komma till allmänhetens kännedom (jfr prop. 1976/77:63 s. 217–219). Utredningens förslag att överklagandena lämpligen kan tillkännages t.ex. på webbplats och på dess fysiska anslagstavla kan antas innebära att informationen om överklaganden får en spridning som i allt väsentligt motsvarar den spridning som sådan information får . Bedömningen att spridningen av information på ett sådant sätt i tillräcklig utsträckning kan anses tillgodose allmänhetens intresse av att få del av uppgifter om gjorda överklaganden ligger också till stor del väl i linje med de bedömningar som görs i förslaget om kungörande av vissa kommunala beslut i prop. 2016/17:171 (se närmare ovan). Mot denna bakgrund ansluter sig regeringen till vad utredningen anfört, bl.a. att överklagandena lämpligen kan tillkännages t.ex. på webbplats och på dess anslagstavla. Enligt utredningens förslag bör formen för tillkännagivande av överklaganden regleras endast på så sätt att de ska anslås. Regeringen anser dock att det framstår som en mer lämplig ordning att i författningstext precisera tillvägagångssätten för kungörelse. I lagrådsremissen föreslås att 2017/18:38 samtliga överklaganden ska kungöras genom att de anslås på fysiska anslagstavla och publiceras på nämndens webbplats. Lagrådet anser att frågan om samma information ska lämnas på anslagstavlan som på webbplatsen bör belysas i den fortsatta beredningen. Som Lagrådet uppmärksammar anges enligt nuvarande ordning att samtliga överklaganden av det aktuella slaget ska kungöras (15 kap. 8 § första stycket vallagen). Med anledning av Lagrådets påpekande vill regeringen förtydliga att regeringens förslag innebär att samma information ska lämnas på den fysiska anslagstavlan och på webbplats. Det ska, i likhet med hur bestämmelsen tillämpas , vara tillräckligt att kungörelsen innehåller information om vem som har gett in överklagandet och en kort sammanfattning av vad överklagandet gäller. Som Lagrådet påpekar bör hänvisningen till lagen (1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. formuleras om. När det gäller de ändrade former för offentliggörande av valresultat och utseende av nya ledamöter och ersättare som föreslås och som kommer att tillämpas av ifrågasätter Lagrådet om inte uttrycket ”myndighetens fysiska anslagstavla” kan ersättas med t.ex. ”anslagstavla i myndighetens lokaler”. Som framgår ovan anser regeringen att det av lagtexten bör framgå att anslag, i de fall som angetts, bör göras på fysiska anslagstavla. Detta gäller även för fysiska anslagstavla. Det bör också noteras att nämndens kanslistöd tillhandahålls genom avtal med . Det gäller även i fråga om lokalutrymmen. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att samtliga överklaganden ska kungöras genom att de anslås på fysiska anslagstavla och publiceras på nämndens webbplats. I fråga om kungörandet ska lagen (1977:654) om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. tillämpas. På samma sätt ska det tillkännages när nya ledamöter och ersättare utsetts i och . Den uttryckligt reglerade rätten för var och en att yttra sig över överklaganden tas bort Vid kungörelse av överklaganden som rör beslut att fastställa utgången av ett val eller att utse nya ledamöter och ersättare ska i kungörelsen anges en viss inom vilken den som vill yttra sig över överklagandena ska ha gjort det till (15 kap. 8 § tredje stycket vallagen). Motsvarande bestämmelse fanns även i den äldre vallagstiftningen (11 och 22 §§ riksdagsordning och 56 § i vallag [nr 253]). Av äldre juridisk litteratur framgår att det tillkom envar besvärsberättigad att i anledning av överklaganden avge förklaring, liksom den som blivit utsedd genom valet. Någon anledning att utesluta andra från förklaringsmöjligheten syntes inte föreligga då syftet med kommunikationen var att få allsidigast möjliga belysning av den genom besvären väckta frågan. , Valrätt, 1950, s. 127–133). I den proposition som föregick vallag konstaterades att det i stort sett aldrig kommer in några yttranden från allmänheten efter ett kungörande av överklaganden enligt gällande ordning. Då ansågs det dock att reglerna borde finnas kvar med hänsyn till att ett överklagande av ett val kan ses som en form av medborgartalan (prop. 1996/97:70 s. 237). Bestämmelsen fördes i sak oförändrad över till vallag (prop. 2004/05:163 s. 136). har i en rapport allmänna val framhållit att bestämmelsen inte fyller någon praktisk funktion och att det, såvitt är känt, inte förekommer att någon person yttrar sig i anledning av en kungörelse om inkomna överklaganden (av prövningen av överklaganden allmänna val, dnr 13-2011, s. 27–28). Av utredningens undersökning framgår att det inte heller i samband med valen till och till landstings- och kommunfullmäktige 2014 inkom några sådana yttranden. Bestämmelsen har sin grund i den förvaltningstradition som utvecklats i tiden års förvaltningsrättsreform. Kungörelsen tjänade som en delgivning av överklagandena till var och en som kunde anses berörd av beslutet och som s.k. förklarande hade rätt att yttra sig. Kungörelsens grundläggande funktion var alltså att säkerställa att var och en som kunde anses berörd av ett överklagande gavs information om detta och om fristen för när ett eventuellt yttrande skulle vara ingivet för att lämna synpunkter i ärendet. Kretsen av berörda personer begränsades enligt denna ordning inte enbart till andra klagoberättigade personer utan omfattade var och en. Det övergripande syftet med denna ordning har varit att prövningen i överinstansen ska grundas på ett så bra och allsidigt belyst beslutsunderlag som möjligt. utrymme att inhämta de upplysningar och yttranden som behövs för utredningen av ett överklagande är inte beroende av bestämmelsen om att var och en har rätt att yttra sig över ett överklagande. Myndigheter och andra som har hjälpt till vid valet ska t.ex. lämna de upplysningar och yttranden som nämnden begär. Nämnden kan även förordna om vittnesförhör (15 kap. 12 § vallagen). Allmänhetens rätt till insyn i handläggningen följer vidare av bestämmelserna om handlingsoffentlighet i tryckfrihetsförordningen. Utredningens slutsats är därmed att behov av underlag för bedömningen av varje överklagande är tillgodosedd genom bestämmelserna i bl.a. 15 kap. vallagen. Regeringen konstaterar att de aktuella besluten enligt vad som gäller får överklagas av såväl den som enligt röstlängden haft rösträtt vid valet som av ett parti som deltagit i valet. Ett beslut får också överklagas av en kandidat som inte har varit upptagen i den aktuella röstlängden, när det gäller frågan om förordnande av honom eller henne som ledamot, efterträdare eller ersättare (15 kap. 4 § vallagen). Det finns goda möjligheter för att i det enskilda fallet få ett så bra beslutsunderlag som möjligt. Såvitt är känt förekommer det inte heller att någon person yttrar sig i anledning av en kungörelse om inkomna överklaganden. Regeringen instämmer med utredningen och anser att bestämmelsen om skyldigheten att i en kungörelse om gjorda överklaganden också ange 2017/18:38 inom vilken den som vill yttra sig ska ha gjort det till bör behållas endast om den fyller en reell funktion. Redan avsaknaden av yttranden över kungjorda överklaganden tyder i sig på att det befintliga överklagandeförfarandet och allmänhetens rätt till insyn i handläggningen tillräckligt tillgodoser enskildas berättigade intressen av att vid behov få insyn i och komma till tals inom ramen för prövningen av ett överklagat beslut att fastställa utgången av ett val. Något påtagligt behov av att behålla bestämmelsen för att prövningen ska grundas på ett så bra beslutsunderlag som möjligt har inte heller belysts i detta lagstiftningsärende. Regeringen delar utredningens och uppfattning att förslaget kan bidra till att effektivisera förfarandet för överprövning. Ändringen kan därmed få till följd att handläggningstiden i kortas inför nämndens slutliga beslut i de överklagade ärendena. Detta kan i sin tur bidra till att tiden mellan det ordinarie valet och ett eventuellt omval förkortas. Regeringen anser därför, i motsats till , att det trots tidigare överväganden i frågan nu finns anledning att ändra bestämmelsen i syfte att effektivisera handläggningen av överklaganden som rör beslut att fastställa utgången av ett val eller om att utse nya ledamöter och ersättare. Det bör i sammanhanget uppmärksammas att förslaget enbart innebär att den uttryckliga och särskilt författningsreglerade rätten för var och en att yttra sig tas bort. Detta hindrar inte att någon yttrar sig självmant till . Folkomröstningslagen (1979:369) hänvisar till vallagen i flera hänseenden när det gäller förfarandet vid röstningen. Bland annat hänvisar 16 § folkomröstningslagen till 15 kap. 5–8 §§ vallagen i fråga om talan mot beslut att fastställa utgången av en folkomröstning. Utredningen föreslår vissa ändringar i de angivna bestämmelserna i vallagen, främst i syfte att tydliggöra hur dessa bestämmelser ska tillämpas vid en folkomröstning. De förtydliganden utredningen föreslår innebär att handläggningen vid överklaganden av beslut att fastställa utgången av en folkomröstning ska omfattas av de föreslagna förändringarna när det gäller handläggningen av överklaganden av riksdagsval. Ingen remissinstans invänder mot utredningens förslag. Enligt regeringen framstår det som en lämplig ordning att förfarandet vid överprövning av ett beslut att fastställa utgången av en folkomröstning i hela landet överensstämmer med vad som gäller vid överprövning av utgången i ett riksdagsval. Det är därför motiverat att låta de föreslagna ändringarna få genomslag även i fråga om överklaganden av ett folkomröstningsresultat. Lagtekniskt kan detta uppnås redan genom att inte göra annat än marginella ändringar i 16 § folkomröstningslagen. Regeringen anser att regleringen av förfarandet vid överklaganden av folkomröstningar av systematiska skäl bör finnas i folkomröstningslagen. Med några mindre kompletteringar av förtydligande karaktär anser regeringen att de hänvisningar som görs till vallagen är tillräckligt tydliga för att regleringen ska vara förutsebar och Prop. 2017/18:38 ändamålsenlig. I likhet med utredningen anser regeringen vidare att hänvisningen i 16 § folkomröstningslagen till 15 kap. 6 § första stycket 4 vallagen bör ändras med anledning av att innehållet i den punkten numera återfinns i punkt 5 (jfr prop. 2013/14:48 s. 66 och 103). Denna ändring innebär alltså en rättelse och en anpassning till tidigare lagändring. Regeringens bedömning: Det är lämpligt att det gentemot väljarna tydliggörs att incidenter vid röstmottagningen kan påtalas och att synpunkter på förfarandet kan framföras till valmyndigheterna utan att överklagande sker liksom att synpunkterna omhändertas inom ramen för uppföljningar, utvärderingar och förbättringar av valgenom- Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: framhåller att det finns klara fördelar med en s.k. incidentrapportering, både för att ta till vara allmänhetens engagemang och för att undvika att oklara skrivelser påverkar handläggningens effektivitet. ges i uppdrag att utarbeta en formaliserad modell för den incidentrapportering utredningen beskriver. Skälen för regeringens bedömning: Som en bidragande orsak till att de senaste omvalen hållits först sent året efter det ordinarie valet har bl.a. framhållits att antalet överklaganden varit högt. 2010 inkom dubbelt så många överklaganden som det sammanlagda antalet överklaganden i de tio närmast föregående riksdagsvalen. fråga om valen till landstings- och kommunfullmäktige ökade antalet överklaganden betydligt 2010. Vid en jämförelse med allmänna val blev antalet överklaganden dock lägre vid valen 2014. ökade antalet överklaganden något jämfört med Mot bakgrund av erfarenheterna från de allmänna valen 2010 har i sin erfarenhetsrapport efter valen framfört att det bör införas ett enkelt sätt att anmäla incidenter vid röstmottagningen utan att för den skull överklaga valresultatet. En sådan möjlighet skulle enligt myndigheten kunna leda till en minskning i antalet formella överklaganden och stärka allmänhetens förtroende för valsystemet (2011:1 Erfarenheter från valen den 19 25–26). Arbetet med att få fram ett slutligt valresultat påverkas av hur stort antal överklaganden som kommer in. har de skrifter som kommit in tveklöst varit handlingar som utgjort överklaganden av valresultatet. I andra fall har det varit tydligt att så inte Flera skrivelser har dock varit av sådan karaktär att det har varit svårt att avgöra om det funnits en avsikt att formellt överklaga eller Utredningen redovisar att vad som avses med incidentrapportering är att finna ett sätt att redan under röstmottagningen ta hand om frågor, 2017/18:38 synpunkter, klagomål och liknande från väljare för att undvika överklaganden som i realiteten snarare är klagomål. Utredningen bedömer att det är lämpligt att valmyndigheterna gentemot väljarna tydliggör att incidenter vid röstmottagningen kan påtalas och att synpunkter på förfarandet kan framföras till valmyndigheterna utan att sådana synpunkter uppfattas som ett överklagande. Det är också lämpligt att valmyndigheterna tydliggör att sådana synpunkter omhändertas inom ramen för uppföljningar, utvärderingar och förbättringar av valgenomförandet. , som ursprungligen väckt frågan, invänder inte mot utredningens bedömning.