prop · H403142 · 2017-03-28 00:00:00 — Regeringen har därför uppdaterat beräkningen av skattesatsen så att den speglar den senaste prognosticerade prisutvecklingen fram t.o.m. . Det har resulterat i att skattesatsen i denna proposition föreslås uppgå till i stället för de som föreslogs i promemoria Skatteförslag med anledning av energiöverenskommelsen (dnr Fi2016/04184/S2). lyfter frågan om den prognos för inflationen som används för att beräkna energiskattesatsen motsvarar den prisutveckling som kan förväntas. Den prognos för KPI-utvecklingen som används för att beräkna energiskattesatsen speglar den prisutveckling som regeringen förväntar sig. Skattesatsen och därefter följande kalenderår fastställs av regeringen i förordning efter indexomräkning som tillämpas på den i LSE angivna skattesatsen . Ändringarna föreslås träda i kraft respektive . Förslaget föranleder ändringar i 11 kap. 3 § lagen (1994:1776) om skatt på energi. 8 Undertecknande och behörig ställföreträdare 8.1 Undertecknande av uppgifter Regeringens förslag: Uppgifter i allmän, förenklad och särskild fastighetsdeklaration samt påpekanden med anledning av förslag till fastighetstaxering ska undertecknas av fastighetsägare eller behörig ställföreträdare. Om en begäran om omprövning inte är undertecknad, får förelägga den som har begärt omprövningen att underteckna begäran. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i anser att det med fastighetsägare bör klargöras om fastighetsägare är alla delägare vid gemensamt ägande eller om det räcker att en fastighetsdeklaration undertecknas av en av delägarna. Övriga remissinstanser har inte haft något att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt 18 kap. 1 § fastighetstaxe- ringslagen (1979:1152), förkortad FTL, är en fastighetsägare skyldig att utan föreläggande lämna en deklaration (allmän respektive förenklad fastighetsdeklaration) för varje fastighet. Vissa undantag gäller dock för bl.a. den som fått förslag till fastighetstaxering och för vissa specifika fastighetstyper. Enligt gällande lagstiftning finns dock inte någon uttrycklig bestämmelse om att deklarationen ska vara undertecknad. Detta följer endast indirekt av 18 kap. 42 § FTL om förseningsavgift för allmän och förenklad fastighetsdeklaration, vari talas om förseningsavgift för deklarationshandling som lämnats inom föreskriven tid men inte är behörigen undertecknad. På samma sätt framgår indirekt av en hänvisning i 26 kap. 4 § FTL till 18 kap. 42 § att även särskild fastighetsdeklaration ska vara undertecknad. I 38 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244), nedan förkortad SFL, anges att uppgifter i bl.a. deklarationer ska undertecknas. av deklarationer har, i fråga om bl.a. inkomstdeklarationer, stor betydelse för straffansvaret. Det har därför ansetts att kravet på att en deklaration ska vara underskriven bör framgå av lag (prop. 2001/02:25 s. 85). När det gäller fastighetstaxering gör sig frågor om straffansvar inte gällande på samma sätt. Undertecknandet har dock till uppgift att identifiera den som har lämnat uppgifterna och säkerställa det undertecknades äkthet samt har bevisverkan. Regeringen delar därför utredningens uppfattning att formkraven på undertecknade uppgifter i deklaration bör anges uttryckligen även i fastighetstaxeringslagen. Kravet på undertecknande bör, i likhet med vad som gäller enligt skatteförfarandelagen, vara teknikneutralt och således kunna uppfyllas genom undertecknande på papper eller med elektroniska medel. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att en bestämmelse införs i fastighetstaxeringslagen om att uppgifter i allmän, förenklad och särskild fastighetsdeklaration samt påpekanden med anledning av förslag till fastighetstaxering (18 kap. 9 § FTL), ska undertecknas. En viktig fråga är därvid vem som ska underteckna deklarationen. Eftersom det är fastighetsägaren som är skyldig att lämna deklaration kommer det vanligtvis vara denne som skriver under uppgifterna. I de fall ägaren själv saknar rättslig handlingsförmåga eller annars behöver hjälp med att sköta sina ekonomiska angelägenheter måste emellertid uppgifterna skrivas under av någon som har behörighet att företräda ägaren. Av 18 kap. 2 § FTL framgår vem som i vissa sådana situationer ska lämna deklaration, bl.a. om fastighetsägaren är omyndig, har god man eller förvaltare. En liknande bestämmelse fanns tidigare i 19 kap. 1 § i den numera upphävda lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Någon motsvarande bestämmelse fördes dock inte in i skatteförfarandelagen utan i stället anges i 4 kap. 1 § samt 38 kap. 3 § SFL att uppgifter även kan undertecknas av behörig ställföreträdare. Utredningen föreslår mot denna bakgrund att uttrycket behörig ställföreträdare ska användas även i fråga om fastighetstaxeringslagen. Vem som är behörig ställföreträdare för t.ex. en omyndig, ett aktiebolag eller ett dödsbo m.m. följer av annan lagstiftning. Någon anledning att i fråga om fastighetstaxering avvika från de allmänna behörighetsregler som finns i annan lagstiftning finns inte. I likhet med vad som gäller enligt 4 kap. 1 § och 38 kap. 3 § SFL föreslår regeringen därför att uppräkningen av vem som i olika sammanhang är att anse som behörig 2016/17:142 ställföreträdare i 18 kap. 2 § FTL tas bort och att uttrycket behörig ställföreträdare i stället ska användas i fastighetstaxeringslagen. Förvaltningsrätten i har berört frågan om det med fastighetsägare avses samtliga delägare vid gemensamt ägande eller om det räcker att undertecknande sker av en av delägarna. Om en fastighet har mer än en delägare är i praktiken varje ägare deklarationsskyldig och därmed i princip också skyldig att underteckna. I samband med att förseningsavgift infördes i fastighetstaxeringslagen uttalades dock att myndigheten bör underlåta påförande av förseningsavgift om en godtagen deklaration kommit in men endast är undertecknad av en delägare genom att myndigheten presumerar att den som undertecknat har påtagit sig deklarationsskyldigheten gentemot övriga delägares räkning (prop. 1993/94:1 s. 70). Det är enligt regeringens mening naturligt att låta motsvarande presumtion gälla även i fråga om det grundläggande kravet på undertecknande. I 20 kap. 10 § FTL anges att om en begäran om omprövning inte är egenhändigt undertecknad av fastighetsägaren eller hans ombud, får utfärda föreläggande om att undertecknande ska ske med påföljd att omprövning annars inte görs. Det finns inget generellt krav på att en begäran om omprövning ska vara undertecknad och avsaknad av undertecknande är således inget hinder mot omprövning. Om det inte råder något som helst tvivel om att begäran kommer från den som är behörig att begära omprövning, behöver verket inte förelägga om undertecknande. En liknande bestämmelse om undertecknande av begäran om omprövning av den skattskyldige eller hans ombud fanns tidigare i 4 kap. 10 § i den numera upphävda taxeringslagen (1990:324). Med egenhändigt undertecknande får förstås underskrift med penna på papper. En motsvarande bestämmelse finns numera i 66 kap. 6 § andra stycket SFL. Kravet på undertecknande har där gjorts teknikneutralt genom att ordet egenhändigt har utgått. 20 kap. 10 § FTL bör, som utredningen föreslagit, ändras på motsvarande sätt. Ändringarna föreslås träda i kraft . Förslaget föranleder de nya paragraferna 18 kap. 1 a och 1 b §§ samt ändringar i 20 kap. 10 § och 26 kap. 3 § FTL. 8.2Uppgifter som har lämnats för någon annans räkning Regeringens förslag: Om en deklaration eller någon annan uppgift har lämnats av en behörig ställföreträdare, ska uppgiften anses ha lämnats av den som företräds. En deklaration eller någon annan uppgift som har lämnats för en juridisk person ska anses ha lämnats av den juridiska personen, om det inte är uppenbart att uppgiftslämnaren saknade behörighet att företräda den juridiska personen. Ett deklarationsombud får underteckna uppgifter i en deklaration som lämnas elektroniskt. En dödsbodelägare som är ombud för ett dödsbo får underteckna uppgifter i en deklaration eller påpekanden med anledning av förslag till fastighetstaxering. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att invända Skälen för regeringens förslag: Det är den som är skyldig att lämna en deklaration eller annan uppgift som ansvarar för att uppgifterna är lämnade i rätt tid och är korrekta. Det är även denna som, om så inte är fallet, kan drabbas av förseningsavgifter m.m. På skatteområdet gäller generellt att om en deklaration eller uppgift har lämnats av en behörig ställföreträdare för en uppgiftsskyldig så anses uppgiften ha lämnats av den uppgiftsskyldige. Vid införandet av skatteförfarandelagen angavs att detta är av sådan central betydelse att det bör framgå av lagen (prop. 2010/11:165 s. 317). En sådan bestämmelse finns därför i 4 kap. 1 § SFL. I likhet med vad utredningen anfört, anser regeringen att samma skäl gör sig gällande även i fråga om uppgifter enligt fastighetstaxeringslagen. Regeringen föreslår därför att en motsvarande bestämmelse även införs i fastighetstaxeringslagen. När det gäller juridiska personer finns i 4 kap. 2 § SFL en presumtionsregel som anger att om en deklaration eller någon annan uppgift har lämnats för en juridisk person, anses uppgiften ha lämnats av den juridiska personen, om det inte är uppenbart att uppgiftslämnaren saknade behörighet att företräda den juridiska personen. Av ett förarbetsuttalande i samband med att förseningsavgift infördes i fastighetstaxeringslagen framgår att det även vid fastighetstaxeringen finns en presumtion för att den som lämnar en uppgift för en juridisk persons räkning också ska anses ha haft behörighet att göra detta (prop. 1993/94:1 s. 70). Utredningen har därför föreslagit att det i fastighetstaxeringslagen införs en bestämmelse motsvarande 4 kap. 2 § SFL. Regeringen anser att såväl praktiska skäl som intresset för ett effektivt fastighetstaxeringsförfarande talar för att den aktuella presumtionsregeln bör gälla även inom fastighetstaxeringen. Regeringen instämmer därför i utredningens förslag. I 18 kap. 1 § första stycket anges att om inte särskild dödsboförvaltning har anordnats ska dödsbodelägarna gemensamt förval- 2016/17:142 ta den dödes egendom och företräda dödsboet. Detta gäller även i fråga om fastighetstaxering. När ett dödsbo förvaltas gemensamt av flera delägare kan det vara besvärligt att förse handlingar av olika slag med samtliga delägares underskrifter. I de flesta fall kan dödsbodelägarna hantera detta genom att ge en person fullmakt att företräda dödsboet. Enligt 38 kap. 3 § andra stycket 3 SFL får en dödsbodelägare som är ombud för ett dödsbo underteckna uppgifter i en deklaration. Den dåvarande regeringen ansåg vid införandet av skatteförfarandelagen att eftersom ett dödsbo endast existerar och därför i de flesta fall bara lämnar deklaration en eller två gånger så borde ett enklare ombudsförfarande än att utse ett deklarationsombud tillämpas för dödsbon (prop. 2010/11:165 s. 316). Utredningen anför att detta bör gälla även vid fastighetstaxering och föreslår därför en bestämmelse av motsvarande innebörd. Mot bakgrund av dödsbons normalt sett begränsade existens samt att endast dödsbodelägare ska komma i fråga, instämmer regeringen i att ett enklare ombudsförfarande bör tillämpas i fråga om dödsbon. Det föreslås därför att en bestämmelse motsvarande 38 kap. 3 § andra stycket 3 SFL införs i fastighetstaxeringslagen. Enligt 38 kap. 3 § andra stycket 1 SFL får ett deklarationsombud underteckna uppgifter i en deklaration som lämnas elektroniskt. Eftersom deklarationsombud införts även på fastighetstaxeringsområdet föreslås att motsvarande även ska gälla i fråga om underskrift av fastighetsdeklaration. Ändringarna föreslås träda i kraft . Förslaget föranleder den nya paragrafen 18 kap. 1 c §, en ny 18 kap. 2 §, samt en ändring i 26 kap. 3 § FTL. I detta avsnitt redogörs för förslagens effekter i den omfattning som är nödvändig i det aktuella lagstiftningsärendet och avseende de aspekter som ska belysas enligt 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Det sker mot bakgrund av tillgängliga uppgifter och i den omfattning som är möjlig. anser att konsekvensutredningen i promemorian Skatteförslag med anledning av energiöverenskommelsen (dnr Fi2016/04184/S2) uppfyller kraven i förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning. Sänkt fastighetsskatt för vattenkraftverk Den totala installerade eleffekten i den svenska vattenkraften är ca och med normala vattenflöden uppgår elproduktionen från vattenkraft till ca . uppgick den samlade elproduktionen i till ca . Elproduktionen från vattenkraft var , vilket motsvarar av den svenska elproduktionen . Det finns ett stort antal ägare till de svenska vattenkraftverken. Det företag som äger den största andelen vattenkraft är statliga (se Tabell 9.1). ägarandel motsvarade 2015 av den installerade eleffekten för svenska vattenkraftsanläggningar. Andra företag med betydande vattenkraftskapacitet är Fortum, Uniper (tidigare E.ON), Statkraft och Kraft. Tillsammans äger dessa fem företag av den samlade installerade vattenkraftskapaciteten i . Ägandet av den svenska vattenkraften eleffekt (MW) Källa: , . Av de ca 2 000 vattenkraftverk som finns i är drygt 1 200 föremål för fastighetstaxering. De har ett totalt taxeringsvärde på . För ägarna av vattenkraftverken innebär sänkningar av fastighetskattesatsen minskade kostnader för dessa typer av anläggningar. Fastighetsskatten är att betrakta som en fast kostnad för företagen, den varierar inte med elproduktionen utan bestäms utifrån taxeringsvärdet på anläggningen. Eftersom de rörliga produktionskostnaderna inte påverkas påverkar normalt inte en förändrad fastighetsskattesats vattenkraftföretagens kortsiktiga produktionsbeslut. Däremot innebär sänkta totalkostnader att de långsiktiga förutsättningarna för dessa anläggningar förbättras. För företagen bedöms de föreslagna skattesänkningarna 2017–2020 i genomsnitt innebära minskade nettokostnader om . När fastighetsskatten sänkts till av taxeringsvärdet 2020 bedöms på årsbasis fastighetsskattekostnaderna för vattenkraftsanläggningarna sammantaget minska med ca (brutto), vilket motsvarar en minskad nettokostnad på för Ur ett företagsekonomiskt perspektiv slår de 2016/17:142 minskade skattekostnaderna igenom på företagens resultat. Förutsatt att företagen går med vinst innebär resultatförstärkningen ökade bolagsskatteintäkter. Noteras bör dock att alla ägarföretag inte går med vinst. För att kunna bedöma betydelsen av denna kostnadsminskning för företagen följer en översiktlig genomgång av de berörda företagens marknadssituation och kostnadsbild. Det finns stora skillnader mellan stor- och småskalig vattenkraft. Den storskaliga vattenkraften, som utgör av antalet befintliga produktionsanläggningar, står för ca 93–av den totala vattenkraftsproduktionen. Det finns inte en aktiv nyproduktionsmarknad för vattenkraft i , primärt på grund av skyddade älvsträckor och bristande lönsamhet i nyinvesteringar. Fokus från ägarna ligger på reinvesteringar, underhåll och vidmakthållande åtgärder, som exempelvis dammsäkerhetsåtgärder, i befintliga anläggningar. Produktionskostnaderna för befintlig storskalig vattenkraft bedöms uppgå till ca . Drift och underhåll omfattar ca , medan fastighetsskatten uppgår till ca 8–för storskalig vattenkraft. Bedömningen är att det finns ett betydande investeringsbehov framöver, såväl för kraftstationer som för dammar. Det totala investeringsbehovet har av uppskattats till 1–för de kommande 5–10 åren, något som också kan förväntas medföra avsevärt ökade fasta kostnader. Investeringsbehovet för den storskaliga vattenkraften omfattar också miljöåtgärder där investeringskostnaderna är mer osäkra. Ett av konstruerat typkraftverk indikerar att för kraftverk där kapitalkostnaderna är avskrivna, vilket är fallet för många vattenkraftverk, motsvarar driftskostnaderna de totala produktionskostnaderna. Medelpriset på spotmarknaden för el uppgick till . Produktionskostnaderna på ligger således i paritet med spotpriset på el. Produktionskostnaderna för den småskaliga vattenkraften är svårare att bedöma. De kan uppskattas till ca 14–, varav fastighetsskatten för småskalig vattenkraft utgör ca . Elcertifikat för småskalig vattenkraft utgör en intäkt på ca , i de fall som det utgår. Även för ägarna av den småskaliga vattenkraften är bedömningen att de står inför ett antal investeringar för att bibehålla drift av anläggningarna och för att miljöanpassa kraftverken. Kostnaderna för dessa investeringar är dock svåra att uppskatta. Vattenkraften fyller en avgörande funktion för att säkra en stabil och säker elförsörjning. Stora delar av den svenska vattenkraften bidrar med reglerförmåga och det är ett väldigt flexibelt produktionsslag som inom sekunder kan rätta till obalanser i kraftsystemet. Den reglerbara vattenkraften kan användas för såväl den mer långsiktiga energiförsörjningen, genom att lagra vatten i magasin då elbehovet är som störst, som för att anpassa elproduktionen till kortsiktiga svängningar i elefterfrågan. Vattenkraften kan därför användas för att balansera s.k. intermittent elproduktion, exempelvis vind- och solkraft, och kan på så sätt bidra till ett stabilare och säkrare elsystem. Utöver nedsättningen av fastighetsskatten omfattas flera andra åtgärder Prop. 2016/17:142 i den ramöverenskommelse som träffats mellan Socialdemokraterna, , de gröna, och , som påverkar vattenkraftverkens förutsättningar och produktionskostnader. Detta gäller exempelvis att ska ha moderna miljökrav på svensk vattenkraft, men där prövningssystemet utformas på ett sätt som inte blir onödigt administrativt och ekonomiskt betungande för den enskilde i förhållande till den eftersträvade miljönyttan och att vattenkraftsbranschen fullt ut ska finansiera de kostnader, för till exempel omprövning av verksamheter, som gör att lever upp till och dess krav på vattenverksamheter. Bedömningen är att kostnadsläget för vattenkraften är ansträngt och försvåras av att branschen står inför relativt omfattande investeringar. Till skillnad mot exempelvis kärnkraftsägarna har dock vattenkraftsägarna inte annonserat att något större vattenkraftverk ska stängas. Eftersom fastighetsskatten på vattenkraftverken är att betrakta som en fast kostnad för företagen innebär ett avskaffande av skatten således en lägre långsiktig marginalkostnad, men påverkar inte företagens kortsiktiga marknadsbeteende. Däremot får de effekter på långsiktiga investeringsbeslut av typen som beskrivs ovan. Ur ett företagsekonomiskt perspektiv slår de minskade kostnaderna igenom direkt på företagens resultat, som sammantaget förbättras med . Förutsatt att företagen går med vinst innebär det en resultatförbättring som gör att bolagsskatteintäkterna ökar med ca . Nettoresultatförstärkningen för vattenkraftsägarna uppgår därmed till ca , när reformen är fullt genomförd. Här bör dock noteras att samtliga ägarföretag inte går med vinst och att resultatförbättringen därför kan komma att blir större än vad nettoeffekterna indikerar. Sammanfattningsvis bedöms sänkningen av fastighetsskattesatsen, när den är fullt genomförd 2020, minska vattenkraftägarnas fasta kostnader med åtminstone och medföra långsiktigt bättre förutsättningar för en ekonomiskt hållbar verksamhet. Långsiktigt hållbara ekonomiska förutsättningar för vattenkraften ger också större möjligheter att ta beslut om investeringar på befintliga kraftverk. Lönsamheten påverkas dock av flertalet andra faktorer, något som gör det svårt att med säkerhet förutse hur dessa förbättrade förutsättningar påverkar framtida beslut om drift och om nödvändiga investeringar. Avskaffad skatt på termisk effekt i kärnkraftsreaktorer Den totala installerade eleffekten i de svenska kärnkraftsreaktorerna är ca Noteras i sammanhanget bör att skattebasen för skatten på termisk effekt i kärnkraftsreaktorer utgörs av den samlade termiska effekten i de tio svenska kärnkraftsreaktorerna, den uppgick till . Den svenska kärnkraften ägs i allt väsentligt av statliga , Uniper och Fortum (se Tabell 9.2). Forsmarks respektive kraftgrupp, medan Uniper är majoritetsägare i kraftgrupp och delägare i Forsmark och Fortum är delägare i och, genom sitt majoritets- ägande i (), även delägare i Kraft äger en andel av MKG, och är därmed delägare i Forsmark, och äger en mindre andel i Ägandet av den svenska kärnkraften eleffekt (MW) Källa: , . Skatten på termisk effekt i kärnkraftsreaktorer föreslås sänkas vid , för att helt avskaffas /2018. ett företagsekonomiskt perspektiv leder den avskaffade skatten till att företagens resultat brutto förstärks med ca . Förutsatt att företagen går med vinst innebär resultatförstärkningen att bolagsskatteintäkterna ökar med , vilket innebär att nettoresultatet för kärnkraftsägarna är en resultatförbättring med ca 3 277 Här bör dock noteras att alla ägarföretag inte går med vinst. För att kunna bedöma betydelsen av denna kostnadsminskning för företagen följer en översiktlig genomgång av företagens marknads- situation och kostnadsbild. Bedömningen är att kärnkraftverken dras med lönsamhetsproblem, främst orsakat av ett ur historiskt perspektiv lågt spotpris på elektrisk kraft. som elpriset har sjunkit har kärnkraftens driftskostnader ökat, främst till följd av skattehöjningar och och skatten på termisk effekt i kärnkraftsreaktorer 30–av De samlade produktionskostnaderna för befintliga kärnkraftsreaktorer uppskattas av bl.a. till 30–35 Det kan jämföras med medelpriset på elektrisk kraft som uppgick till . prognoser över elpris och driftskostnader indikerar att driftskostnads- underskottet förväntas vara bestående, åtminstone fram till omkring 2023–2024. Kärnkraftsägarna står inför omfattande De svenska kärnkraftverken ska, 2020, ha oberoende system för kylning av reaktorhärden. investeringarna uppskattas av , i rapporten förutsättningar för skilda kraftslag – En underlagsrapport till Energikom- missionen 2016, beroende på reaktor, kosta 500–per reaktor. Att kortsiktigt kunna täcka de löpande driftskostnaderna kan antas vara det minsta som krävs för att reaktorägaren inte ska fatta beslut om nedläggning. Den låga lönsamheten och de förestående investeringskostnaderna har medfört att kärnkraftsägarna aviserat att fyra kärnkraftsreaktorer ska stängas före utgången av 2020. För att kunna bedöma effekterna av ett avskaffande av skatten på termisk effekt i kärnkraftsreaktorer behövs en bedömning av kärnkraftens utveckling i ett läge där skatten kvarstår. Det är dock behäftat med stora svårigheter att förutse kärnkraftsägarnas företagsekonomiska bedömningar. Klart är att det ur ett rent företagsekonomiskt perspektiv är svårt att motivera att fortsätta driva reaktorer som inte täcker sina kortsiktiga driftskostnader. Bedömningen är att läget för kärnkraften är kritiskt och att en snabb förändring av marknadsförutsättningarna är nödvändig för att inte ägarna ska stänga ytterligare kärnkraftsreaktorer. Samhällsekonomiskt är det inte orimligt att företag vars produktion av olika skäl blir olönsam väljer att lägga ner hela eller delar av sin verksamhet. Att detta skeende anses vara problematiskt när det gäller kärnkraft beror naturligtvis på dess väsentliga roll i den svenska elförsörjningen och elförsörjningens betydelse för samhället. Kärnkraften stod 2015 för av den svenska elproduktionen. Om kärnkraftsägarna skulle besluta om nedläggning av samtliga kärnkraftsreaktorer skulle effekterna bli betydande. , som har ett överskott av elproduktion, skulle i stället kunna bli nettoimportör av elektrisk kraft. En nedläggning av kärnkraftverk förväntas också leda till att elpriset i stiger, framför allt förväntas elpriset i de södra delarna av , som redan är underskottsområden, påverkas negativt.