prop · H5031 · 2017-09-20 00:00:00 — Ett interimistiskt beslut som fattas med stöd av bestämmelsen ska i likhet med ett interimis- tiskt beslut som fattas med stöd av 2 § alltid åtföljas av ett slutligt beslut. 2016/17:180 En modern och rättssäker förvaltning – ny förvaltningslag. Enligt den första punkten ska de lagändringar som är i fråga träda i kraft . Enligt den andra punkten ska bestämmelserna i 110 kap. 13 a § och 112 kap. 2 a § tillämpas första gången vid en begäran om sjukpenning eller sjukpenning i särskilda fall som har kommit in till eller därefter och som avser tid efter ikraftträdandet. Sjukpenning med stöd av de nu aktuella ändringarna kan således inte lämnas för tid före . 3.8Förslag om förstärkt rehabilitering för återgång i arbete 3.8.1Ärendet och dess beredning I den ekonomiska vårpropositionen (prop. 2015/16:100) angavs att regeringen avser att inleda ett arbete för att se över hur rehabilite- ringsinsatser för individen kan stärkas inom ramen för rehabiliteringskedjan. Med anledning av detta har en arbetsgrupp be- stående av tjänstemän från och genomfört en sådan översyn. Utifrån genomförd översyn har promemorian Förstärkt rehabilitering för återgång i arbete (Ds 2017:9) utarbetats av tjänstemän från Social- departementet. Promemorian har remiss- behandlats. Utöver promemorians lagförslag har en nödvändig följdändring gjorts. Promemorians lagförslag finns i bilaga 2. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i Social- departementet (S2017/01743/SF). Regeringen beslutade att hämta in Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 2. Lagrådets yttrande finns i bilaga 2. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 3.8.4 och i författningskommentaren. P R O P . 2 0 17 / 1 8: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 0 För att en försäkrad ska ha rätt till sjukpenning fordras att dennes arbetsförmåga är nedsatt med minst en fjärdedel på grund av sjukdom. Be- dömningen görs för den som har en anställning utifrån fasta tidsgränser, den s.k. rehabiliterings- kedjan, som styr när och i förhållande till vilket eller vilka arbeten som arbetsförmågan ska prövas. i en sjukperiod bedöms arbetsförmågan i förhållande till det vanliga arbetet eller annat lämpligt arbete som den försäkrades arbetsgivare tillfälligt erbjuder. Från och med den 91:a dagen i sjukperioden ska hänsyn även tas till om den försäkrade kan ut- föra något annat arbete hos arbetsgivaren som denne erbjuder. Från och med den 181:a dagen ska det dessutom bedömas om den försäkrade kan försörja sig själv genom sådant arbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden eller genom annat lämpligt arbete som är till- gängligt. Om det finns särskilda skäl, eller om det i annat fall kan anses oskäligt, kan sjuk- penning betalas ut även om den försäkrade be- döms ha en arbetsförmåga i ett arbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Särskilda skäl tar sikte på att det finns en väl- grundad anledning att tro att den försäkrade före sjukskrivning ska kunna återgå helt i arbete hos sin arbetsgivare. Från och med dag 366 i rehabiliteringskedjan ska arbetsförmågan alltid bedömas i förhållande till arbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden om det inte kan anses oskäligt. Om den försäkrade inte har haft några sjuk- perioder tidigare är i en sjukperiod också den första i rehabiliteringskedjan. Har den försäkrade däremot tidigare haft sjukpenning eller någon annan ersättning som ingår i en sjuk- period ska sjukperioderna läggas samman om det har gått färre än mellan dem. Den för- säkrade hamnar då redan från början längre fram i rehabiliteringskedjan. Genom lagen (2008:565) om rätt till ledighet för att på grund av sjukdom prova annat arbete finns en möjlighet för den försäkrade att få ledigt från sin innevarande anställning. Som villkor för ledigheten gäller att arbetstagaren på grund av sjukdom dels har haft nedsatt arbetsförmåga i förhållande till sitt vanliga arbete, eller till annat P R O P . 2 0 17 / 1 8: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 0 lämpligt arbete som arbetsgivaren tillfälligt er- bjudit arbetstagaren, om minst , dels har ingått ett anställningsavtal med I förarbetena till bestämmelserna om arbets- en annan arbetsgivare från och med givares ansvar i fråga om rehabilitering i enskilda dag 91 till och med dag 180 av sjukperioden. fall – som finns i 30 kap. socialförsäk- ringsbalken – anges att det bör ingå i arbets- givarens ansvar att vidta de arbetslivsinriktade Arbetsgivaren har en central roll för arbetstaga- åtgärder som kan genomföras inom eller i an- res arbetsmiljö och rehabilitering vid sjukdom. slutning till den egna verksamheten. Grundläggande bestämmelser om arbetsmiljöns givaren ska bl.a. göra en bedömning av vilka utformning och arbetsgivarens arbetsanpass- arbetsuppgifter som är lämpliga i det enskilda nings- och rehabiliteringsverksamhet finns i Exempel på åtgärder som kan vidtas av arbetsmiljölagen (1977:1160), är arbetsprövning, arbetsträning, Bestämmelser om arbetsgivarens ansvar för den utbildning och omplacering. Det kan även vara enskildes rehabilitering finns i socialförsäkrings- aktuellt att vidta tekniska åtgärder eller anskaffa särskild utrustning för att ändra den fysiska miljön i syfte att minska arbetstagarens arbets- Det kan även gälla åtgärder be- Enligt 3 kap. 2 a § AML ska arbetsgivaren se till träffande arbetsinnehållet och arbetsorganisa- att det i verksamheten finns en på lämpligt sätt I förarbetena anges vidare att vad som är organiserad arbetsanpassnings- och rehabilite- rimligt att kräva av arbetsgivaren i fråga om åt- ringsverksamhet för fullgörande av de uppgifter gärder för att arbetstagaren ska kunna fortsätta som enligt arbetsmiljölagen och 30 kap. social- sin anställning bara kan avgöras efter en pröv- ning av omständigheterna i det enskilda fallet där skyldigheter i det här avseendet innebär bl.a. att såväl arbetstagarens som arbetsgivarens för- denne ska se till att det finns: hållanden och förutsättningar vägs in (prop. 1990/91:141, s. 41). Arbetsgivaren har också ett ansvar för att per- soner med funktionsnedsättning inte utestängs Ett syfte med bestämmelser policy och mål för frågorna om arbetsanpassning och rehabilitering i AML är en organisation för arbetet att kunskaper och erfarenheter som kommer fram i arbetsgivarens anpassnings- och rehabili- teringsverksamhet ska återföras till dennes före- I 2 och 4 §§ Arbetarskyddsstyrelsens kun- rutiner för undersökning av rehabiliterings- görelse med föreskrifter om arbetsanpassning och rehabilitering (AFS 1994:1) har arbets- kontakter med myndigheter, givarens skyldigheter enligt 3 kap. 3 Enligt dessa ska arbetsgivaren orga- nisera och bedriva verksamhet med anpassning och rehabilitering för arbetstagarna. Arbetsgivaren ska också ange mål för denna samverkan med arbetstagarna. verksamhet och fortlöpande ta reda på vilka behov av åtgärder som finns bland arbetstagarna. I 2 kap. 1 § AML finns en allmän bestämmelse I allmänna råd till föreskrifterna anger myn- digheten att dessa föreskrifter alltid gäller när en ska arbetsförhållandena anpassas till människors nedsättning av arbetsförmågan har inträffat, olika förutsättningar i fysiskt och psykiskt av- oavsett om den beror på händelser som inträffat Enligt 3 kap. 3 § samma lag ska arbets- utanför eller i arbetet. I de allmänna råden anges givaren genom att anpassa arbetsförhållandena vidare att arbetsgivaren redan under arbets- tagarens sjukskrivningsperiod bör planera åt- Det är därför angeläget att arbetsgivaren har fortlöpande kontakt med den sjukskrivne, så att återgången till arbetet på olika sätt under- lättas. Det anges också att arbetet med arbets- anpassning och rehabilitering bör bedrivas i linjeorganisationen. Det är också viktigt att per- soner med kompetens inom området används. Arbetsgivare ska vidare, enligt 5 § kungörelsen (AFS 1994:1) påbörja ar- betet med arbetsanpassning och rehabilitering för de arbetstagare som har behov av detta. I 3 kap 2 § AML finns bestämmelser om det förebyggande arbetsmiljöarbetet. Där anges att arbetsgivaren ska vidta alla åtgärder som behövs för att förebygga att arbetstagaren utsätts för ohälsa eller olycksfall. En utgångspunkt ska vara att allt sådant som kan leda till ohälsa eller olycksfall ska ändras eller ersättas så att risken för ohälsa eller olycksfall undanröjs. Enligt 3 kap. 2 a § AML ska arbetsgivaren systematiskt planera, leda och kontrollera verksamheten på ett sätt som leder till att arbetsmiljön uppfyller föreskrivna krav på en god arbetsmiljö. Arbets- givaren ska utreda arbetsskador, fortlöpande undersöka riskerna i verksamheten och vidta de åtgärder som föranleds av detta. Systematiskt arbetsmiljöarbete definieras i föreskrifter (AFS 2001:1) om systematiskt arbetsmiljöarbete som arbets- givarens arbete med att undersöka, genomföra och följa upp verksamheten på ett sådant sätt att ohälsa och olycksfall i arbetet förebyggs och en tillfredsställande arbetsmiljö uppnås. Arbets- givaren har huvudansvaret för arbetsmiljön och för att arbetsmiljöarbetet bedrivs systematiskt. De tre delarna undersöka, genomföra och följa upp är centrala i det systematiska arbets- miljöarbetet. Med det menas att arbetsgivaren ska undersöka vilka risker som finns på arbets- platsen och åtgärda dem så att ingen drabbas av en olycka eller av ohälsa. Därefter följs åtgärder- na upp, så att man är säker på att riskerna har försvunnit eller minskats så mycket det går. Det är viktigt att det systematiska arbets- miljöarbetet är en självklar och naturlig del av verksamheten. Det är också angeläget att alla arbetstagare är engagerade och aktiva arbets- miljöarbetet. I arbetsmiljölagen står att arbets- tagare och arbetsgivare ska samverka för att åstadkomma en god arbetsmiljö. Ett aktivt ar- betsmiljöarbete på arbetsplatserna kan förebygga P R O P . 2 0 17 / 1 8: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 0 att behov av sjukskrivning med påföljande reha- biliteringsbehov uppkommer. Enligt socialförsäkringsbalken, förkortad SFB, ska den försäkrades arbetsgivare efter samråd med den försäkrade lämna de upplysningar till som behövs för att den för- säkrades behov av rehabilitering ska kunna klarläggas och även i övrigt medverka därtill. Arbetsgivaren ska också svara för att de åtgärder vidtas som behövs för en effektiv reha- bilitering. Rehabilitering enligt SFB syftar till att en för- säkrad som har drabbats av sjukdom ska få till- baka förmågan att arbeta och kunna försörja sig genom detta. I arbetstagarens skyldigheter ingår att lämna de upplysningar som behövs för att klarlägga behovet av rehabilitering och att aktivt medverka i rehabiliteringen. Ersättning från Försäkrings- kassan kan dras in eller sättas ned om en försäk- rad utan giltig anledning vägrar att lämna in- formation som behövs för att klarlägga behovet av rehabilitering eller att medverka i en rehabili- teringsåtgärd. På det arbetsrättsliga området finns ingen regle- ring som direkt tar sikte på arbetsgivarens reha- biliteringsansvar. Ett sådant ansvar följer dock indirekt genom reglerna i lagen (1982:80) om anställningsskydd, förkortad LAS, om saklig grund för uppsägning. Uppsägning av en arbetstagare kan enligt LAS endast ske om saklig grund föreligger. Saklig grund kan hänföra sig till organisatoriska för- hållanden i verksamheten eller förhållanden som hänför sig till arbetstagaren personligen. Till den senare kategorin hör bristande arbetsförmåga på grund av sjukdom. Av förarbetena till LAS och av Arbetsdomstolens praxis följer att sjukdom och därav följande nedsatt prestationsförmåga inte i sig utgör saklig grund för uppsägning av en arbetstagare. Saklig grund kan dock föreligga om nedsättningen är stadigvarande och dessutom så väsentlig att arbetstagaren kan utföra något arbete av betydelse för arbetsgivaren. För att uppsägning ska kunna ske krävs att arbets- givaren har uppfyllt sitt rehabiliteringsansvar och gjort vad som skäligen kunnat krävas av arbets- givaren, exempelvis när det gäller anpassning av arbetsplatsen och omplacering, för att arbets- tagaren ska kunna kvarstå i anställning. P R O P . 2 0 17 / 1 8: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 0 Frågan om vad som ligger i arbetsgivarens re- habiliteringsansvar får avgöras efter en prövning av omständigheterna i det enskilda fallet där såväl arbetstagarens som arbetsgivarens för- hållanden och förutsättningar vägs in. Den när- mare prövningen av vad som ligger i arbetsgiva- rens rehabiliteringsansvar kan sägas ta sin ut- gångspunkt i reglerna om arbetsanpassning och rehabilitering enligt SFB och AML. En arbetstagare som har återfått viss arbets- förmåga i förhållande till den befintliga arbets- givaren kan inte räkna med att få återgå i full tjänst och få full lön om han eller hon på grund av sjukdom endast kan utföra ett visst begränsat arbete som motsvarar endast en del av hans eller hennes normala arbete enligt anställningsavtalet. I linje med arbetsgivarens rehabiliteringsansvar kan arbetsgivaren dock i denna situation vara skyldig att försöka finna andra arbetsuppgifter inom anställningen i syfte att sysselsätta arbets- tagaren i så hög grad som möjligt. Finns inte tillräckligt med sådana arbetsuppgifter som arbetstagaren klarar av och som motiverar att han eller hon arbetar heltid eller får full lön kan arbetsgivaren ta initiativ till en omreglering av anställningsavtalet. Skulle arbetstagaren vägra en sådan omreglering kan det finnas saklig grund för uppsägning, givet dock att arbetsgivaren har fullgjort sitt rehabiliteringsansvar enligt ovan. Även rätten för en arbetstagare att få lön kan sägas omfattas av principerna kring arbets- givarens rehabiliteringsskyldighet. En arbets- givare kan inte utan vidare neka en arbetstagare lön när han eller hon ställer sig till förfogande för arbete. Även i denna situation krävs att arbetsgivaren gjort allt som kan anses rimligt i fråga om t.ex. omplacering och arbetsanpassning för att arbetstagaren ska kunna utföra arbets- uppgifter som berättigar honom eller henne till lön (AD 2003 nr 44). Rehabiliteringsansvaret gäller bara i för- hållande till arbetsgivarens egen verksamhet. En arbetsgivare svarar således inte för att åtgärder vidtas som syftar till att arbetstagaren ska kunna utföra arbete hos en annan arbetsgivare. Om en arbetstagare har fått ett beslut om hel sjukersättning gäller inte de vanliga reglerna om saklig grund för uppsägning. Enligt 33 § LAS räcker det att arbetsgivaren så snart vetskap har erhållits om beslutet om sjukersättning informe- rar arbetstagaren om att anställningen upphör för att så ska ske. har enligt 30 kap. 8–11 §§ SFB ansvar för att samordna och utöva tillsyn över de insatser som behövs för rehabiliterings- verksamheten. Vidare ska i samråd med den försäkrade se till att den försäk- rades behov av rehabilitering klarläggs, och att de åtgärder vidtas som behövs för en effektiv rehabilitering. ska, om den försäkrade medger det, samverka med arbetsgivaren, arbetstagarorganisation, hälso- och sjukvården, , Arbetsför- medlingen och andra myndigheter som berörs. ska verka för att nämnda organisationer och myndigheter, var och en inom sitt område, vidtar de åtgärder som behövs för en effektiv rehabilitering av de försäkrade. Slutligen ska se till att rehabi- literingsåtgärder påbörjas så snart det är möjligt av medicinska och andra skäl. I vägledning om sjuk- penning, rehabilitering och rehabiliteringsersätt- ning anger att samordnings- uppdraget har två olika perspektiv: dels på in- dividnivå, dels på strukturell nivå. På individnivå innebär det att samordna aktiviteter från olika aktörer för att den försäkrade så snart som möj- ligt ska kunna återgå till arbetslivet. På struk- turell nivå handlar samordningsuppdraget om att skapa förutsättningar för en effektiv samverkan mellan flera aktörer inom rehabiliteringsområdet så att arbetet på individnivå ska fungera smidigt (, Vägledning 2015:1). har, som anges ovan, också ett tillsynsansvar över de insatser som behövs för rehabiliteringsverksamheten. Med rehabilite- ringsverksamhet åsyftas bland annat den skyldighet som arbetsgivaren enligt 30 kap. 6 § SFB har att svara för att de åtgärder vidtas som behövs för en effektiv rehabilitering. I tillsyns- ansvaret ingår att följa upp och utvärdera hur rehabiliteringsverksamheten i stort fungerar inom området och ta de initiativ som resultatet av detta kan motivera. När bestämmelserna om rehabilitering och rehabiliteringsersättning in- fördes uttalades i förarbetena att om det fram- kommer att arbetsgivaren försummar sitt ansvar för rehabilitering i enskilda fall kan det vara skäl att väcka frågan om huruvida arbetsgivarens organisation för anpassning och rehabilitering är tillfredsställande och att (anm. numera ) i sådana situationer bör kunna överväga lämpliga åtgärder enligt arbetsmiljölagen (prop. 1990/91:141, s. 50). ska se till att arbetsmiljön uppfyller de krav som finns i arbetsmiljölagen om att alla ska ha en bra och utvecklande ar- betsmiljö. tar fram juridiskt bindande föreskrifter, inspekterar arbetsställen och sprider information om arbetsmiljöregler. Framtagande av föreskrifter innebär förtyd- ligande av AML. Bland de mest grundläggande reglerna är de om systematiskt arbetsmiljöarbete som innebär att alla arbetsgivare regelbundet ska undersöka om det finns risker i arbetsmiljön och åtgärda bristerna. Syftet med inspektioner är att stärka arbetsplatsens egen förmåga att före- bygga risker som arbetsgivaren får besked om vad som behöver göras för att för- bättra arbetsmiljön. Själva inspektionen är oftast inriktad på kontroll och vid sidan av arbets- givarna deltar skyddsombudet. Arbetsmiljö- verkets tillsyn är inriktad på att det ska finnas en organisation för anpassning och rehabilitering. Om arbetsgivaren inte bedöms uppfylla kraven i AML, arbetsmiljöförordningen (1977:1166) och de av verket utfärdade före- skrifterna kan det ställas krav på arbetsgivaren att rätta till bristerna (föreläggande) eller för- bjudas viss hantering eller viss verksamhet (för- bud). Om föreläggandet eller förbudet inte följs kan sätta ut ett vite. Den enskildes ansvar för sin egen rehabilitering Den försäkrade ska enligt SFB lämna de upplys- ningar som behövs för att klarlägga hans eller hennes behov av rehabilitering och efter bästa förmåga aktivt medverka i rehabiliteringen. Den försäkrade är alltid skyldig att till Försäkrings- kassan lämna de uppgifter som är av betydelse för bedömningen av frågan om ersättning eller i övrigt tillämpningen av SFB. kan ställa krav på den försäkrade att delta i ut- redning och planering av lämpliga rehabilite- ringsåtgärder. Målsättningen ska dock alltid vara att arbetet bedrivs i nära samarbete med den försäkrade. Om detta av någon anledning inte är möjligt måste utredning och planering ändå genomföras utan den försäkrade. Det bör dock endast ske i undantagsfall. Om en försäkrad utan giltig anledning vägrar att delta i rehabiliteringsåtgärder får sjukpen- ning, sjukersättning eller aktivitetsersättning tills P R O P . 2 0 17 / 1 8: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 0 vidare förvägras honom eller henne. Det kan t.ex. komma i fråga om det framgår att den för- säkrade skulle kunna återgå i arbete om han eller hon medverkade till en rimlig rehabiliterings- åtgärd. Samverkan mellan och Arbets- miljöverket och har en överenskommelse för samverkan kring rehabiliteringsområdet. Med utgångspunkt i överenskommelsen tar myndigheterna fram en gemensam handlingsplan. gav regeringen kassan i uppdrag att utvärdera och utveckla stödet till arbetsgivare (/07796/SF [delvis]). Uppdraget innebar bl.a. att utveckla stödet till arbetsgivare i samband med arbets- tagares sjukskrivning och utveckla kommuni- kationen till avseende arbets- givares ansvar enligt AML och SFB. Inom ramen för detta uppdrag har Försäk- ringskassan och tagit fram en ny nationell överenskommelse för perioden –2020 (Utvärdera och utveckla stödet till arbetsgivare, 2017). Syftet med överenskommelsen är att främja arbets- givarnas ansvarstagande för arbetsmiljön, att förebygga ohälsa, och att effektivt arbeta med arbetsanpassning och rehabilitering. På nationell nivå kommer och Försäk- ringskassan att skapa förutsättningar för en mer enhetlig samverkan genom att gemensamt iden- tifiera och prioritera områden eller insatser med stöd av statistik, forskning och kännedom om arbetsgivare eller branscher. Myndigheterna har tagit fram en tydligare struktur gällande kontaktvägar och utbyte av information för de arbetsgivare som har hög sjukfrånvaro hos sina anställda eller som brister i arbetsanpassning och rehabilitering. Myndig- heterna har även tagit fram rutiner och in- formation som ska förmedlas när Försäkrings- kassan anmäler arbetsgivare som inte uppfyller sitt ansvar enligt SFB eller AML. För att utveckla kommunikationen ytterligare kring arbetsgivare som har anställda med hög sjukfrånvaro eller arbetsgivare som brister i sitt ansvar för arbetsanpassning och rehabilitering, har myndigheterna enats om att genomföra ett gemensamt förarbete, kopplat till Arbetsmiljö- verkets uppdrag att utöva tillsyn och inspektion. P R O P . 2 0 17 / 1 8: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 0 ringslagen ska DO utöva tillsyn över att lagen Diskrimineringslagen (2008:567) syftar till att DO ska i första hand försöka få dem som motverka diskriminering och främja lika rättig- omfattas av lagen att frivilligt följa den. heter och möjligheter oavsett kön, könsöver- dock enligt 6 kap. 2 § diskrimineringslagen föra skridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörig- talan i domstol för en enskild som medger det. het, religion eller annan trosuppfattning, funk- DO kan med stöd av 4 kap. 4 § diskriminerings- tionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder. lagen i vissa situationer besluta om vitesföre- Ytterligare bestämmelser om DO:s ringslagen gäller arbetslivet i vid mening, utbild- uppgifter finns i lagen (2008:568) om Diskrimi- ningsverksamhet, arbetsmarknadspolitisk verk- Den som bryter mot samhet och arbetsförmedling utan offentligt diskrimineringslagens förbud mot diskrimine- uppdrag, start eller bedrivande av närings- ring ska enligt 5 kap. 1 § diskrimineringslagen betala diskrimineringsersättning till den som vissa organisationer, tillhandahållande av varor, drabbats av överträdelsen. tjänster och bostäder, anordnande av allmän ersättningen ska både utgöra en ersättning för sammankomst och offentlig tillställning, hälso- den kränkning som överträdelsen inneburit och och sjukvård, , socialförsäkringen, verka avskräckande mot diskriminering. arbetslöshetsförsäkringen, studiestöd, värn- och arbetsgivare kan också i vissa situationer bli er- civilplikt samt i vissa avseenden för alla dem som sättningsskyldig för den ekonomiska förlust som har offentlig anställning. uppkommit på grund av överträdelsen av Diskrimineringsförbuden på de skilda sam- hällsområdena är inte absoluta utan gäller i varie- rande utsträckning med skilda undantag. kan röra sig om specifika eller mer generellt utformade undantag för olika diskriminerings- Individens möjligheter till stöd bör stärkas infördes en ny form av Regeringens bedömning: Individens möjlighet för enskilda personer med funktions- därigenom öka förutsättningarna för en tidigare nedsättning att delta i samhällslivet på likvärdiga återgång i arbete. villkor som andra utan hinder i form av bristande Med bristande tillgänglighet avses att en person med en funktionsnedsättning missgynnas genom att sådana åtgärder för till- gänglighet inte har vidtagits för att den personen mer med regeringens bedömning. ska komma i en jämförbar situation med per- Remissinstanserna: De flesta remissinstanser soner utan denna funktionsnedsättning. delar regeringens bedömning att tidiga insatser gärderna ska dock vara skäliga utifrån krav på bör främjas för att möjliggöra en tidigare tillgänglighet i lag och annan författning och återgång i arbete. Det gäller till exempel med hänsyn till de ekonomiska och praktiska förutsättningarna, varaktigheten och omfatt- landsting (SKL), Funktionsrätt (f.d.