prop · H403125 · 2017-02-28 00:00:00 — Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till den här förordningen och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga D till den här förordningen. Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning . Den ska tillämpas , med undantag för a)artikel 86, som ska tillämpas , b)artikel 24.1, som ska tillämpas , och c)artikel 25, som ska tillämpas . Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen. L 141/60 Europeiska unionens officiella tidning Insolvensförfaranden som avses i artikel 2.4 —Het faillissement/La faillite, —De gerechtelijke reorganisatie door een collectief akkoord/La réorganisation judiciaire par accord collectif, —De gerechtelijke reorganisatie door een minnelijk akkoord/ La réorganisation judiciaire par accord amiable, —De gerechtelijke reorganisatie door overdracht onder gerechtelijk gezag/La réorganisation judiciaire par transfert sous autorité de , —De collectieve schuldenregeling/Le règlement collectif de dettes, —De vrijwillige vereffening/La liquidation volontaire, —De gerechtelijke vereffening/La liquidation judiciaire, —De voorlopige ontneming van beheer, bepaald in artikel 8 van de faillissementswet/Le dessaisissement provisoire, visé à l'article 8 de la loi sur les faillites, — Производство по несъстоятелност, —Das Konkursverfahren, —Das gerichtliche Vergleichsverfahren, —Das Gesamtvollstreckungsverfahren, —Das Insolvenzverfahren, —Võlgade ümberkujundamise menetlus, —Compulsory winding-up by the court, —The administration in bankruptcy of the estate of persons dying insolvent, —Winding-up in bankruptcy of partnerships, —Creditors' voluntary winding-up (with confirmation of a court), —Arrangements under the control of the court which involve the vesting of all or part of the property of the debtor in the Official Assignee for realisation and distribution, —Debt Relief Notice, —Debt Settlement Arrangement, —Personal Insolvency Arrangement, Europeiska unionens officiella tidning L 141/61 —Η πτώχευση, —Η ειδική εκκαθάριση εν λειτουργία, —Σχέδιο αναδιοργάνωσης, —Απλοποιημένη διαδικασία επί πτωχεύσεων μικρού αντικειμένου, —Διαδικασία Εξυγίανσης, —Procedimiento de homologación de acuerdos de refinanciación, —Procedimiento de acuerdos extrajudiciales de pago, —Procedimiento de negociación pública para la consecución de acuerdos de refinanciación colectivos, acuerdos de refinanciación homologados y propuestas anticipadas de convenio, —Sauvegarde accélérée, —Sauvegarde financière accélérée, —Redressement judiciaire, —Liquidation judiciaire, — Stečajni postupak, —Concordato preventivo, —Liquidazione coatta amministrativa, —Amministrazione straordinaria, —Accordi di ristrutturazione, —Procedure di composizione della crisi da sovraindebitamento del consumatore (accordo o piano), —Liquidazione dei beni, —Υποχρεωτική εκκαθάριση από το Δικαστήριο, —Εκούσια εκκαθάριση από μέλη, —Εκούσια εκκαθάριση από πιστωτές —Εκκαθάριση με την εποπτεία του Δικαστηρίου, —Διάταγμα Παραλαβής και πτώχευσης κατόπιν Δικαστικού Διατάγματος, —Διαχείριση της περιουσίας προσώπων που απεβίωσαν αφερέγγυα, —Tiesiskās aizsardzības process, —Juridiskās personas maksātnespējas process, —Fiziskās personas maksātnespējas process, L 141/62 Europeiska unionens officiella tidning —Įmonės restruktūrizavimo byla, —Įmonės bankroto byla, —Įmonės bankroto procesas ne teismo tvarka, —Fizinio asmens bankroto procesas, —Gestion contrôlée, —Concordat préventif de faillite (par abandon d'actif), —Régime spécial de liquidation du notariat, —Procédure de règlement collectif des dettes dans le cadre du surendettement, —Felszámolási eljárás, —Stralċ volontarju mill-membri jew mill-kredituri, —Stralċ mill-Qorti, —Falliment f'każ ta' kummerċjant, —Proċedura biex kumpanija tirkupra, —Het faillissement, —De surséance van betaling, —De schuldsaneringsregeling natuurlijke personen, —Das Konkursverfahren (Insolvenzverfahren), —Das Sanierungsverfahren ohne Eigenverwaltung (Insolvenzverfahren), —Das Sanierungsverfahren mit Eigenverwaltung (Insolvenzverfahren), —Das Schuldenregulierungsverfahren, —Das Abschöpfungsverfahren, —Das Ausgleichsverfahren, —Postępowanie naprawcze, —Upadłość obejmująca likwidację, —Upadłość z możliwością zawarcia układu, —Processo de insolvência, —Processo especial de revitalização, Europeiska unionens officiella tidning L 141/63 —Procedura insolvenței, —Reorganizarea judiciară, —Procedura falimentului, —Concordatul preventiv, —Postopek preventivnega prestrukturiranja, —Postopek prisilne poravnave, —Postopek poenostavljene prisilne poravnave, —Stečajni postopek: stečajni postopek nad pravno osebo, postopek osebnega stečaja and postopek stečaja zapuščine, —Konkurzné konanie, —Reštrukturalizačné konanie, —Konkurssi/konkurs, —Yrityssaneeraus/företagssanering, —Yksityishenkilön velkajärjestely/skuldsanering för privatpersoner, —Winding-up by or subject to the supervision of the court, —Creditors' voluntary winding-up (with confirmation by the court), —Administration, including appointments made by filing prescribed documents with the court, —Voluntary arrangements under insolvency legislation, —Bankruptcy or sequestration. L 141/64 Europeiska unionens officiella tidning Förvaltare som avses i artikel 2.5 —De curator/Le curateur, —De gedelegeerd rechter/Le juge-délégué, —De gerechtsmandataris/Le mandataire de , —De schuldbemiddelaar/Le médiateur de dettes, —De vereffenaar/Le liquidateur, —De voorlopige bewindvoerder/L'administrateur provisoire, —Назначен предварително временен синдик, —Временен синдик, —(Постоянен) синдик, —Служебен синдик, —Insolvenční správce, —Předběžný insolvenční správce, —Oddělený insolvenční správce, —Zvláštní insolvenční správce, —Zástupce insolvenčního správce, —Sachwalter (nach der Vergleichsordnung), —Sachwalter (nach der Insolvenzordnung), —Vorläufiger Insolvenzverwalter, —Vorläufiger Sachwalter, —Ajutine pankrotihaldur, —Official Assignee, —Trustee in bankruptcy, Europeiska unionens officiella tidning L 141/65 —Provisional Liquidator, —Personal Insolvency Practitioner, —Ο σύνδικος, —Ο εισηγητής, —Η επιτροπή των πιστωτών, —Ο ειδικός εκκαθαριστής, —Administrador concursal, —Mediador concursal, —Mandataire judiciaire, —Administrateur judiciaire, —Commissaire à l'exécution du plan, —Stečajni upravitelj, —Privremeni stečajni upravitelj, —Stečajni povjerenik, —Commissario giudiziale, —Commissario straordinario, —Commissario liquidatore, —Liquidatore giudiziale, —Professionista nominato dal Tribunale, —Organismo di composizione della crisi nella procedura di composizione della crisi da sovraindebitamento del consumatore, —Εκκαθαριστής και Προσωρινός Εκκαθαριστής, —Επίσημος Παραλήπτης, —Διαχειριστής της Πτώχευσης, — Maksātnespējas procesa administrators, L 141/66 Europeiska unionens officiella tidning —Bankroto administratorius, —Restruktūrizavimo administratorius, —Le curateur, —Le commissaire, —Le liquidateur, —Le conseil de gérance de la section d'assainissement du notariat, —Le liquidateur dans le cadre du surendettement, —Amministratur Proviżorju, —Riċevitur Uffiċjali, —Kuraturi f'każ ta' proċeduri ta' falliment, —Kontrolur Speċjali, —De curator in het faillissement, —De bewindvoerder in de surséance van betaling, —De bewindvoerder in de schuldsaneringsregeling natuurlijke personen, —Besonderer Verwalter, —Einstweiliger Verwalter, —Nadzorca sądowy, Europeiska unionens officiella tidning L 141/67 —Administrador da insolvência, —Administrador judicial provisório, —Practician în insolvență, —Administrator concordatar, —Administrator judiciar, —Lichidator judiciar, —Predbežný správca, —Pesänhoitaja/boförvaltare, —Selvittäjä/utredare, —Supervisor of a voluntary arrangement, —Official Receiver, —Provisional Liquidator, —Interim Receiver, —Judicial factor. L 141/68 Europeiska unionens officiella tidning Upphävd förordning och en förteckning över senare ändringar av den Rådets förordning (EG) nr 1346/2000 (EGT L 160, 30.6.2000, s. 1) Rådets förordning (EG) nr 603/2005 (EUT L 100, 20.4.2005, s. 1) Rådets förordning (EG) nr 694/2006 (EUT L 121, , s. 1) Rådets förordning (EG) nr 1791/2006 (EUT L 363, 20.12.2006, s. 1) Rådets förordning (EG) nr 681/2007 (EUT L 159, 20.6.2007, s. 1) Rådets förordning (EG) nr 788/2008 (EUT L 213, , s. 1) Rådets genomförandeförordning (EU) nr 210/2010 (EUT L 65, , s. 1) Rådets genomförandeförordning (EU) nr 583/2011 (EUT L 160, , s. 52) Rådets förordning (EU) nr 517/2013 (EUT L 158, 10.6.2013, s. 1) Rådets genomförandeförordning (EU) nr 663/2014 (EUT L 179, , s. 4) Akt om villkoren för Republiken , Republiken , Republiken , Republiken , Republiken , Republiken , Republiken , Republiken , Republiken och Republiken anslutning och om anpassning av de fördrag som ligger till grund för Europeiska unionen (EUT L 236, 23.9.2003, s. 33) Europeiska unionens officiella tidning L 141/69 Förordning (EG) nr 1346/2000 Artikel 2.1–2.3 och 2.11–2.13 Artikel 2.9 leden i–iii, v och vi Artikel 13 första strecksatsen Artikel 13 andra strecksatsen Artikel 14 första strecksatsen Artikel 14 andra strecksatsen L 141/70 Europeiska unionens officiella tidning Förordning (EG) nr 1346/2000 Artikel 14 tredje strecksatsen Europeiska unionens officiella tidning L 141/71 Förordning (EG) nr 1346/2000 L 141/72 Europeiska unionens officiella tidning Förordning (EG) nr 1346/2000 Artikel 90.2–90.4 Sammanfattning av betänkandet EU:s reviderade insolvensförordning m.m. (SOU 2016:17) Utredningen om europeiska insolvensförfaranden har haft i uppdrag1 att analysera innebörden av och rådets förordning (EU) 2015/848 av om insolvensförfaranden (den reviderade insolvensförordningen) från ett svenskt perspektiv och föreslå de kompletterande författningsändringar och andra åtgärder som den ger anledning till. Utredningen har även haft i uppdrag att överväga behovet av gemensamma bestämmelser om gränsöverskridande nordiska skuldsaneringsförfaranden. Genom den tidigare insolvensförordningen2 skapades ett europeiskt system för att hantera gränsöverskridande insolvenssituationer. Enligt förordningen ska ett insolvensförfarande som huvudregel inledas i den medlemsstat där gäldenären har sina huvudsakliga intressen. Ett sådant huvudinsolvensförfarande har i princip verkningar inom hela EU. Under vissa förutsättningar kan ett territoriellt begränsat insolvensförfarande (sekundärt insolvensförfarande) inledas i en annan medlemsstat än den där gäldenären har sina huvudsakliga intressen. Ett sådant förfarande omfattar endast egendom och fordringar som är knutna till den stat där förfarandet inleds. Det erkänns dock i hela EU. Den tidigare insolvensförordningen har i svensk rätt kompletterats genom lagen (2005:1046) med kompletterande bestämmelser till insolvensförordningen (nedan kompletteringslagen) och förordningen (2005:1056) om kungörande och registrering av vissa insolvensförfaranden. Den reviderade insolvensförordningen ersätter den tidigare insolvensförordningen och innebär att det europeiska systemet för gränsöverskridande insolvensförfaranden utvecklas ytterligare. En av nyheterna i den reviderade insolvensförordningen är att fokus har förskjutits från likvidationsinriktade insolvensförfaranden till sådana som innebär rekonstruktion. Det finns ett uttalat syfte att underlätta rekonstruktion av verksamheter som bedöms ha ekonomiska förutsättningar att överleva samt att underlätta olika former av skuldavskrivningsförfaranden för fysiska personer. I linje med detta omfattar den reviderade insolvensförordningen inte bara svenska konkurser och företagsrekonstruktioner utan även skuldsanering. Ordningen med sekundära insolvensförfaranden har också utvecklats i syfte att undvika att sådana inleds i onödan som det införs 1Se kommittédirektiv 2015:4, bilaga 1 till betänkandet. 2Rådets förordning (EG) nr 1346/2000 av om insolvensförfaranden. regler för att säkerställa lokala borgenärers rättigheter. derade insolvensförordningen ska förvaltaren i ett huvudinsolvensför- farande kunna åta sig att behandla lokala borgenärer i en annan medlemsstat på samma sätt som om ett sekundärt insolvensförfarande hade inletts där. Det blir alltså ett fiktivt sekundärförfarande inom ramen Detta har kommit att kallas för syntetiska Utredningen föreslår att kompletteringslagen ska ersättas med en ny lag med kompletterande bestämmelser till den reviderade insolvens- Vidare föreslår utredningen att ändringar görs i förord- ningen om kungörande och registrering av vissa insolvensförfaranden. Domstols behörighet, tillämplig lag och erkännande av andra staters avgöranden Den reviderade insolvensförordningen är, liksom sin föregångare, främst ett internationellt privat- och processrättsligt instrument. Bestämmelserna om domstols behörighet, tillämplig lag och om erkännande av andra medlemsstaters avgöranden är grundbulten i förordningen. I stor utsträckning innehåller den reviderade insolvensförordningen bestämmelser i dessa avseenden som överensstämmer med vad som gällde även tidigare. Bestämmelserna har dock utvecklats och gjorts mer detaljerade. praxis beträffande den tidigare insolvensförordningen har beaktats och den reviderade förordningen innehåller ett antal bestämmelser som innebär en kodifiering av den praxis som utvecklats. Ett sådant exempel är att en talan som är en direkt följd av ett insolvensförfarande och har ett nära samband med detta ska kunna väckas vid domstolarna i den medlemsstat där insolvensförfarandet har inletts. Detta kan t.ex. gälla en talan om återvinning. Utredningen har konstaterat att det kan förekomma situationer då den reviderade insolvensförordningen föreskriver att svensk domstol är behörig att pröva en sådan talan som det kan saknas bestämmelser i svensk rätt om vilken domstol som är behörig. Utredningen föreslår därför att det införs en bestämmelse om reservforum för sådana situationer. Den reviderade insolvensförordningen innehåller regler som innebär att medlemsstaterna ska utforma . Registren syftar både till att förbättra informationen till domstolar och borgenärer och till att förhindra att parallella insolvensförfaranden inleds i olika medlemsstater. Registren ska sammankopplas genom den europé- iska e-juridikportalen och därigenom bli sökbara för intressenter i samtliga medlemsstater. Förordningen innehåller även bestämmelser som anger vilken minimimängd information som registren ska innehålla. Utredningens förslag innebär i denna del följande. –Befintliga register ska användas i den mån sådana finns. –Bestämmelserna om vad som ska registreras i de olika registren ska kompletteras för att motsvara de krav som ställs upp i förordningen. –Ett nytt register för skuldsaneringsförfaranden ska införas. –De myndigheter som ansvarar för de befintliga registren med uppgifter om konkurser och företagsrekonstruktioner (respektive länsstyrelserna) ska även fortsättningsvis ansvara för dessa. –Det nya skuldsaneringsregistret ska föras av . –Även insolvensförfaranden som rör enskilda som inte bedriver näringsverksamhet ska registreras. –Insamlandet av uppgifter ska, i likhet med , ske genom att registreringsmyndigheten underrättas av den beslutsfattande domstolen eller myndigheten. –Uppgifterna i insolvensregistren ska beträffande konkurs och företagsrekonstruktion endast vara tillgängliga för allmänheten efter det att förfarandet avslutats. –Uppgifterna i skuldsaneringsregistret ska vara tillgängliga till dess att förfarandet är avslutat. Ett uttalat syfte med revideringen av insolvensförordningen är att undvika att sekundära insolvensförfaranden inleds i onödan eftersom dessa kan vara både kostnadskrävande och ineffektiva. Det har därför införts en möjlighet för förvaltaren i ett huvudinsolvensförfarande att lämna en form av utfästelse till lokala borgenärer i en medlemsstat där ett sekundärt insolvensförfarande skulle kunna inledas. Utfästelsen innebär att förvaltaren förbinder sig att, avseende tillgångarna i ”sekundärstaten”, tillämpa de bestämmelser beträffande bl.a. utdelning som skulle ha tillämpats om ett sekundärt insolvensförfarande hade inletts. Detta har kommit att kallas ”syntetiska förfaranden”, eftersom utfästelsen leder till ett slags förfarande i förfarandet. Den reviderade insolvensförordningen reglerar relativt utförligt vad som gäller för syntetiska förfaranden. Trots det har utredningen funnit att det finns ett behov av vissa kompletterande bestämmelser i svensk rätt. Utredningens förslag innebär bl.a. att i de fall ett syntetiskt sekundärförfarande inleds, dvs. om en förvaltare gör ett ensidigt åtagande som omfattar egendom eller borgenärer i , ska det framgå av kompletteringslagen att de regler som ska tillämpas i fråga om borgenärernas omröstning om ett sådant åtagande och vilken kvalificerad majoritet som ska krävas, motsvarar de regler som gäller för antagande av ackordsförslag i . Den reviderade insolvensförordningen innehåller ett antal bestämmelser som syftar till att underlätta koordinering av flera insolvensförfaranden som rör olika medlemmar i samma koncern. För att åstadkomma en sådan koordinering kan en särskild samordnare utses som ska ta fram en plan och även kan lämna rekommendationer till de förvaltare som ansvarar för de enskilda insolvensförfarandena. Utredningen föreslår att det i kompletteringslagen förs in en bestämmelse som anger att en begäran om att utse en samordnare ska handläggas inom ramen för det insolvensärende (konkurs eller företagsrekonstruktion) som redan pågår vid domstolen. Den reviderade insolvensförordningen innehåller en rad bestämmelser om samarbete och kommunikation mellan domstolar, mellan förvaltare och mellan domstolar och förvaltare. En del av dessa bestämmelser är tillämpliga vid parallella insolvensförfaranden som rör samma gäldenär. Ett av förfarandena är då normalt ett huvudinsolvensförfarande och de andra är sekundära insolvensförfaranden. Andra, men likartade, bestämmelser om samarbete och kommunikation är tillämpliga när det pågår parallella insolvensförfaranden som rör olika gäldenärer som tillhör samma koncern. Utredningen har bedömt att det inte krävs några kompletterande författningsbestämmelser i för att reglerna om samarbete och kommunikation ska kunna tillämpas. Det kan däremot finnas ett behov av riktlinjer och handledning för att praktiskt tillämpa insolvensförordningens regler. Internationellt har det utvecklats vissa riktlinjer för samarbete och kommunikation vid gränsöverskridande insolvensförfaranden, bl.a. av kommission för internationell handelsrätt (Uncitral) och av INSOL Europe. Enligt utredningens bedömning bör ta fram de ytterligare handledningar som svenska domstolar kan behöva. Gemensamma nordiska regler om skuldsanering De nordiska länderna ingick 1933 en konvention om konkurs. Konventionen innehåller bestämmelser om gränsöverskridande konkurser. I förhållandet mellan och ska numera insolvensförordningen tillämpas i stället. Den nordiska konkurskonventionen är dock fortfarande tillämplig i förhållande till övriga nordiska länder. Det finns inte någon motsvarande nordisk reglering av skuldsanering. På uppdrag av nordiska ministerrådet presenterades rapporten (TemaNord 2010:598). I rapporten föreslås en nordisk modellag för att underlätta gränsöverskridande skuldsaneringsförfaranden och möjliggöra att de nordiska länderna erkänner varandras beslut om skuldsanering. Utredningen har haft i uppdrag att analysera den nämnda rapporten och överväga om det finns behov av den typ av bestämmelser som rapporten föreslår. Utredningen delar rapportens slutsats att det finns ett behov av en reglering som medför att skuldsaneringsförfaranden erkänns i de övriga nordiska länderna. Emellertid saknas pågående arbete i samtliga övriga nordiska länder. Både och är bundna av insolvensförordningen och en eventuell reglering måste ta hänsyn till detta. Utredningen har konstaterat att den föreslagna konstruktionen med en modellag skulle innebära att en gemensam nordisk ordning för erkännande av avgöranden skuldsanering skapas utan att det i formell mening bygger på en konvention eller krav på ömsesidigt erkännande. För att ett sådant arbete ska vara meningsfullt bedömer utredningen dock att det krävs välgrundad anledning att anta att de nordiska länderna agerar på ett likartat sätt. Den reviderade insolvensförordningens olika delar ska tillämpas från olika datum. Utredningen föreslår att ikraftträdandet av de svenska kompletterande bestämmelserna ska korrespondera mot detta. Förordningens övergripande bestämmelser ska tillämpas från . De bestämmelser som avser ska tillämpas från . Reglerna om sammankoppling av insolvensregister som ska medföra att insolvensregistren blir tillgängliga via den europeiska e-juridikportalen ska tillämpas från . Den tidigare insolvensförordningen ska fortsätta att tillämpas på de insolvensförfaranden som inletts före . I enlighet med detta bör den tidigare kompletteringslagen, som utredningen anser ska upphävas, fortsätta att tillämpas på sådana insolvensförfaranden som omfattas av den tidigare insolvensförordningen. Betänkandets lagförslag i aktuell del Förslag till lag (2017:000) med kompletterande bestämmelser till insolvensförordningen Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag kompletterar och rådets förordning (EU) 2015/848 av om insolvensförfaranden (insolvensförordningen). Insolvensförfaranden i svensk rätt är enligt insolvensförordningen konkurs, företagsrekonstruktion och skuldsanering. 2 § En ansökan om konkurs eller företagsrekonstruktion ska anses avse ett förfarande enligt artikel 3.1 insolvensförordningen (huvudinsolvensförfarande), om det inte anges att den avser ett förfarande enligt artikel 3.2 insolvensförordningen (territoriellt begränsat förfarande). Sökanden ska styrka de omständigheter som ligger till grund för svensk domstols behörighet och för det förfarande enligt insolvensförordningen som ansökan avser. En ansökan ska avvisas, om grunden för ansökan inte framgår och sökanden inte följer ett föreläggande att avhjälpa bristen. En ansökan om skuldsanering ska anses avse ett huvudinsolvensförfarande enligt artikel 3.1 insolvensförordningen. 3 § När ett huvudinsolvensförfarande har beslutats i en annan medlemsstat och förfarandet avser en gäldenär med ett driftställe i , ska beslutet anmälas till för kungörande. Också i andra fall får en sådan anmälan göras. Insolvensförfarandet ska kungöras i Post- och . Det som enligt svensk lag eller annan författning gäller i fråga om anteckning av beslut om insolvensförfaranden i offentliga register gäller också när ett huvudinsolvensförfarande har beslutats i en annan medlemsstat. Beslutet ska anmälas till som ska underrätta den som för respektive register. Regeringen får meddela föreskrifter om vad som ska framgå av anmälan om kungörande enligt första stycket och av anmälan om registrering enligt andra stycket. För kungörande och hantering av anmälan om registrering får ta ut avgifter. Regeringen får meddela föreskrifter om avgifternas storlek. 4 § Vid konkurs och företagsrekonstruktion är det konkursförvaltaren respektive rekonstruktören som har den underrättelseskyldighet som avses i artikel 54 insolvensförordningen. Det framgår av 21 § lagen (2016:000) om skuldsanering och 23 § lagen (2016:000) om skuldsanering för företagare att har motsvarande skyldighet vid skuldsanering. 5 § Om det finns svensk domsrätt enligt artikel 6 insolvensförordningen och någon annan behörig domstol saknas, är behörig. 6 § Vid borgenärernas godkännande av ett sådant åtagande som avses i artikel 36 insolvensförordningen ska åtagandet anses vara godkänt om tre femtedelar av de röstande har godkänt åtagandet och deras fordringar uppgår till tre femtedelar av de röstberättigande fordringarnas sammanlagda belopp.