prop · H5035 · 2017-09-27 00:00:00 — som undantas från reglerna endast i begränsad utsträckning eller inte alls. noterar emellertid att utredningens förslag om tillsyn på gruppnivå inte tycks innebära rena hänvisningar utan i stället ställer upp kapitalkrav som går utöver vad som framgår av tillsynsförordningen och lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag. Enligt inspektionens uppfattning bör förslaget därför ses över i denna del. 2017/18:5 noterar även att det i lagen om värdepappersfonder anges vilka redovisningsregler som ska gälla när ett fondbolag som är ett moderföretag ska redovisa på grundval av gruppens konsoliderade situation. får dock endast driva fondverksamhet och kan därför inte vara ett moderföretag såsom anges i lagen. framhåller att förslaget att anpassa kapitalkraven för svenska fondbolag till nivå är mycket viktigt för att utjämna den konkurrensnackdel som svenska bolag med tillstånd för portföljförvaltning har . De kapitalkrav som gäller för ett fondbolag enligt EU- rätten – startkapital om samt tillkommande egna medel relaterade till fondförmögenheten, dock lägst av bolagets fasta omkostnader – är anpassade för att täcka den operativa risken i verksamheten. Tillämpningen av kapitaltäckningsregelverket medför inte nödvändigtvis högre kapitalkrav. Regelverkets komplexitet och svårighet att applicera på fondverksamhet leder dock till en stor administrativ börda för rapportering m.m. Skälen för regeringens förslag Regleringen i kapitaltäckningsdirektivet och tillsynsförordningen Kapitaltäckningsdirektivet och tillsynsförordningen är tillämpliga på kreditinstitut och vissa värdepappersföretag (se artikel 2.1 i kapitaltäckningsdirektivet och artikel 1 samt definitionen av institut i artikel 4.1.3 i tillsynsförordningen). avses värdepappersföretag enligt definitionen i MiFID I. Kapitaltäckningsdirektivet och tillsynsförordningen innehåller därför inte i sig regler för fondbolag och AIF-förvaltare. När det gäller värdepappersföretag är kapitaltäckningsdirektivet och tillsynsförordningen endast i begränsad utsträckning tillämpliga på sådana företag som inte har tillstånd att förvara kunders finansiella instrument eller kontanter och som enbart har tillstånd att vidarebefordra eller utföra kunders order, bedriva portföljförvaltning eller ägna sig åt investeringsrådgivning (artikel 4.1.2 c i tillsynsförordningen). För dessa företag gäller endast en regel om visst startkapital (artikel 2.3 i kapitaltäckningsdirektivet) och ett krav på egna medel för företag som får utföra order eller portföljförvaltning (artikel 97.1 i tillsynsförordningen). I svensk rätt har dock, som framgår i avsnitt 8.1, regelverket i sin helhet gjorts tillämpligt på samtliga värdepappersbolag (prop. 2013/14:228 s. 128 f. och 271 f.). Reglerna om kapitalkrav för värdepappersbolag gjordes i det sammanhanget även tillämpliga på fondbolag som utför diskretionär portföljförvaltning samt på AIF-förvaltare som utför diskretionär förvaltning av investeringsportföljer, med motiveringen att samma regler ska träffa verksamheten oavsett om den bedrivs av ett värdepappersbolag, ett fondbolag eller en AIF-förvaltare (samma prop. s. 131). Krav på startkapital och kapitalkrav under pågående verksamhet och får, med särskilt tillstånd enligt lagen om värdepappersfonder (1 kap. 4 §) och lagen om förvaltare av alter- (3 kap. 2 § första stycket), utföra diskretionär Ett sådant företag kan också ägna sig åt vissa andra verksamheter, nämligen investeringsrådgivning samt förvaring och administration av kunders fondandelar. Verksamheterna i fråga är s.k. investeringstjänster och sidotjänster enligt lagen om värdepappers- marknaden och bestämmelserna i den lagen ska därför tillämpas på dessa verksamheter (7 kap. 3 § lagen om värdepappersfonder och 3 kap. 2 § tredje stycket lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). Dessa regler i lagen om värdepappersfonder och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder genomför i detta avseende UCITS- direktivet respektive AIFM-direktivet. I dessa direktiv anges att vissa utpekade artiklar i MiFID I, som i svensk rätt huvudsakligen har genom- förts genom lagen om värdepappersmarknaden, ska tillämpas när fond- bolag eller AIF-förvaltare ägnar sig åt diskretionär portföljförvaltning och sidotjänster (artikel 6.4 i UCITS-direktivet och artikel 7.6 i AIFM- Bland de artiklar som pekas ut finns artikel 12 i MiFID I, som I andra stycket i den artikeln anges att ”i avvaktan på översyn av direktiv /6/EEG ska de värdepappersföretag som avses i artikel 67 omfattas av kapitalkraven i den artikeln”. Direktiv /6/EEG ersattes av ett annat direktiv. Det direktivet har i sin tur er- satts av kapitaltäckningsdirektivet och tillsynsförordningen . Även MiFID I är ersatt av ett nytt direktiv, MiFID II och en ny förordning, och rådets förordning (EU) nr 600/2014 av om marknader för finansiella instrument och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012. Reglerna i de båda rättsakterna ska börja tillämpas . Det kan konstateras att motsvarigheten i MiFID II till artikel 12 i MiFID I (artikel 15 i MiFID II, se bilaga IV till det direktivet) numera endast stadgar att medlemsstaterna inte ska bevilja tillstånd om företaget i fråga inte uppfyller det krav på startkapital som följer av tillsynsförord- Det krav som avses är att värdepappersföretag som huvudregel ska ha ett startkapital på (se artikel 28.2 i kapitaltäcknings- direktivet och jfr 3 kap. 6 § första stycket 2 lagen om värdepappersmark- Företag som inte handlar med finansiella instrument för egen räkning eller garanterar emissioner, men som innehar kontanter eller värdepapper för kunders räkning, kan dock ha ett startkapital på (se artikel 29.1 i kapitaltäckningsdirektivet och jfr 3 kap. 6 § första stycket 3 lagen om värdepappersmarknaden). och AIF-förvaltarnas del är det således kravet på som är De bestämmelser om startkapital som finns i lagen om värde- pappersfonder respektive lagen om förvaltare av alternativa investerings- fonder uppfyller dessa krav. ska ha ett startkapital som motsvarar (2 kap. 4 § lagen om värdepappersfonder). Detsamma gäller en AIF-förvaltare (7 kap. 1 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). När det gäller kapitalkrav under pågående verksamhet ska fondbolag och AIF-förvaltare ha egna medel som inte får understiga ett belopp som motsvarar av bolagets fasta omkostnader för det föregående året (2 kap. 11 § lagen om värdepappersfonder respektive 7 kap. 4 § första stycket lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). Detta krav motsvarar vad som enligt tillsynsförordningen gäller för värdepappersföretag som tillhandahåller portföljförvaltning och innehar kontanter eller finansiella instrument för kunders räkning (artikel 97.1). Fondbolag och AIF-förvaltare som har tillstånd för diskretionär portföljförvaltning ska enligt gällande svensk rätt även uppfylla de kapitaltäckningskrav som följer av tillsynsförordningen, lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag och lagen om kapitalbuffertar som gäller för värdepappersbolag med motsvarande verksamhet (2 kap. 10 och 10 a §§ lagen om värdepappersfonder och 7 kap. 6 och 6 a §§ lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). Det bör inte längre krävas att fondbolag och AIF-förvaltare ska tillämpa reglerna om kapitaltäckning Det kan konstateras att kapitaltäckningsdirektivet och tillsynsförordningen inte är tillämpliga på fondbolag och AIF-förvaltare på företagsnivå (däremot på gruppnivå, se nedan). Vidare är de krav på fondbolag och AIF-förvaltare som får anses följa av UCITS-direktivet respektive AIFM-direktivet genom hänvisningarna – via reglerna i MiFID II – till kapitaltäckningsreglerna, uppfyllda redan genom kraven på startkapital i lagen om värdepappersfonder (2 kap. 4 §) och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder (7 kap. 1 §). Bestämmelserna i de båda lagarna om att fondbolag och AIF-förvaltare som utför diskretionär portföljförvaltning ska tillämpa ytterligare kapitaltäckningsregler behövs därmed inte för att uppfylla några EU-rättsliga krav. Frågan är därmed om de nuvarande kraven är lämpliga och bör behållas av något annat skäl. och en AIF-förvaltare har endast möjlighet att driva viss begränsad värdepappersrörelse i form av främst diskretionär portföljförvaltning. Den verksamheten medför inte sådana risker som kraven i i sin helhet är avsedda att hantera, vilket även bekräftas av Europeiska bankmyndigheten (Report on – Response to the Commission’s Call for Advice of , /Op/2015/20). Värdepappersföretag som driver sådan verksamhet som fondbolag och AIF-förvaltare kan få tillstånd för ska enligt ha ett startkapital på och egna medel som inte får understiga ett belopp som motsvarar av bolagets fasta omkostnader för det föregående året. Som framgår ovan gäller motsvarande krav för fondbolag och AIF-förvaltare (UCITS-direk- tivet respektive AIFM-direktivet). Dessa krav får, som påpekar, anses syfta till att säkerställa att fondbolag och AIF- förvaltare har tillräckligt kapital för att kunna avveckla verksamheten på ett ordnat sätt (jfr samma rapport s. 60). och inte får ägna sig åt t.ex. handel för egen räkning, garantigivning eller kreditgivning är många av kapitalkraven inte applicerbara på deras verksamhet. Regeringen konstaterar att tillämpningen av regelverket innebär en administrativ börda och därmed kostnader för att säkerställa bl.a. regelefterlevnad och inrapportering av uppgifter till . Eftersom kapitaltäckningskraven när det gäller fondbolag och AIF-förvaltare inte följer av reglering på EU- nivå medför de också att svenska fondbolag och AIF-förvaltare har en konkurrensmässig nackdel i förhållande till utländska motsvarigheter som inte behöver uppfylla motsvarande krav. Sammanfattningsvis anser regeringen att det inte finns skäl att kräva att fondbolag och AIF-förvaltare som utför diskretionär portföljförvaltning ska tillämpa de regler om kapitaltäckning som följer av tillsynsförordningen och kapitaltäckningsdirektivet. De bestämmelser i svensk rätt som utvidgar tillämpningsområdet för tillsynsförordningen och lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag bör därför tas bort. Reglerna om konsolidering och konglomerat I både kapitaltäckningsdirektivet och tillsynsförordningen finns regler om konsolidering. Reglerna om konsolidering innebär i korthet att om ett kreditinstitut eller värdepappersbolag ingår i en företagsgrupp ska bestämmelserna om kapitalkrav och exponeringar m.m. tillämpas på gruppnivå. Kravet på konsolidering gäller för vissa företag i en koncern, i huvudsak de företag som ägnar sig åt finansiell verksamhet. Av reglerna följer vidare att ”kapitalförvaltningsbolag” ska ingå i konsolideringen (artikel 18.8 i tillsynsförordningen). Förvaltningsbolag enligt UCITS- direktivet och AIF-förvaltare enligt AIFM-direktivet är kapitalförvaltningsbolag enligt definitionen i tillsynsförordningen (artikel 4.1.19 i tillsynsförordningen). Det bör dock anmärkas att begreppet kapitalförvaltningsbolag i tillsynsförordningen (artikel 18.8) är utformat så att endast fondbolag, men inte AIF-förvaltare, träffas. I samtliga andra fall i kapitaltäckningsdirektivet och tillsynsförordningen där begreppet används finns det inte någon sådan inskränkning (se t.ex. artikel 15 i tillsynsförordningen). Fondbolag och AIF-förvaltare träffas således av vissa av tillsynsförordningens bestämmelser om de ingår i en företagsgrupp enligt den förordningen. På EU-nivå finns även reglering om s.k. finansiella konglomerat i konglomeratdirektivet. Ett finansiellt konglomerat är en företagsgrupp som innehåller företag som driver betydande verksamhet inom både försäkringssektorn och bank- och värdepapperssektorn. Reglerna innebär att det ställs särskilda krav på gruppbaserad tillsyn över finansiella konglomerat, bl.a. avseende kontroll av konglomeratets finansiella ställning. Även denna reglering omfattar kapitalförvaltningsbolag. Med kapitalförvaltningsbolag avses fondföretag enligt UCITS-direktivet (artikel 2.5, se prop. 2005/06:45 s. 97 och 120). Reglerna om att kapitalförvaltningsbolag ska omfattas av gruppbaserad tillsyn omfattar dock även AIF-för- valtare enligt AIFM-direktivet (artikel 30a.1 a i lydelsen enligt ändringsdirektivet 2011/89/EU). Reglerna innebär bl.a. att fondbolag och AIF- förvaltare ska betraktas som reglerade enheter (artiklarna 30 och 30a.1 a). För reglerade enheter som ingår i ett finansiellt konglomerat finns en rad kapitalkrav som gäller bl.a. solvens (artikel 6, se närmare samma prop. s. 123 f.). Upplysning om krav på tillsyn på gruppnivå I lagen om värdepappersfonder (2 kap. 10 a § andra stycket) anges att för fondbolag som inte utför diskretionär portföljförvaltning tillämpas bestämmelserna om tillsyn på gruppnivå i artiklarna 11–24 i tillsynsförordningen och lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag. Där anges också att det som föreskrivs om kapitalkrav för fondbolag i lagen om värdepappersfonder då ska tillämpas på gruppnivå. motsvarande bestämmelse finns i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder (7 kap. 6 a §). Utredningen föreslår att bestämmelserna justeras så att de, i stället för att ange att vissa bestämmelser ska tillämpas, ska innehålla en upplysning om bestämmelserna i tillsynsförordningen och lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag. Regeringen instämmer med utredningen i den delen. Utredningen föreslår dock inte någon ändring när det gäller att kapitalkraven för fondbolag och AIF-förvaltare ska tillämpas på gruppnivå (2 kap. 10 a § andra stycket andra meningen lagen om värdepappersfonder). Som konstaterar innebär tillsynsförordningen inte att de kapitalkrav som gäller för fondbolag respektive AIF- förvaltare ska tillämpas på gruppnivå. Tillsynsförordningen innehåller inte några regler som anger att de sektorspecifika kapitalkraven för fondbolag och AIF-förvaltare, dvs. de kapitalkrav som följer av lagen om värdepappersfonder och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, ska tillämpas på gruppnivå. Några sådana krav bör inte heller ställas på gruppnivå. Regeringen anser därför, till skillnad från utredningen, att bestämmelserna i lagen om värdepappersfonder och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder om att det som föreskrivs om kapitalkrav för fondbolag respektive AIF-förvaltare ska tillämpas på gruppnivå när tillsynsförordningen är tillämplig bör tas bort. Konglomeratdirektivet innebär däremot att det ska tas hänsyn till de sektorsspecifika kapitalkraven när kapitalkravet för det finansiella konglomeratet fastställs. Av det direktivet (bilaga I) framgår att för kapitalförvaltningsbolagen ska solvenskravet avse det kapitalkrav som anges i UCITS-direktivet (artikel 5a.1 a). I lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat anges att kapitalbasen och kapitalkravet för ett finansiellt konglomerat ska beräknas på grundval av sektorsbestämmelserna om hur kapitalbasen och kapitalkravet bestäms (5 kap. 3 §). Det framgår också att med sektorsbestämmelserna i detta fall avses de bestämmelser som gäller för fondbolag respektive AIF-förvaltare (se definitionen av sektorsbestämmelser i 1 kap. 3 § 17 och definitionen av institut i 1 kap. 3 § 11). Bestämmelser om hur kapitalbasen och kapitalkravet ska beräknas finns i föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2006:6) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. Eftersom det finns regler om tillsyn på gruppnivå även i lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat, anser regeringen att det är lämpligt att komplettera de nu aktuella upplysningsbestämmelserna i lagen om värdepappersfonder och lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder om tillsyn på gruppnivå med en hänvisning till lagen om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. I bestämmelsen om tillsyn på gruppnivå i lagen om värdepappersfonder (2 kap. 10 a § tredje stycket) anges också att ett fondbolag som är moderföretag i en grupp ska redovisa uppgifter i enlighet med gruppens konsoliderade situation utifrån vissa bestämmelser i årsredovisningslagen. Som påpekar får dock ett fondbolag inte vara ett moderföretag. är ett svenskt aktiebolag som har fått tillstånd att driva fondverksamhet (1 kap. 1 § första stycket 8 lagen om värdepappersfonder). Med fondverksamhet avses att förvalta värdepappersfonder, försälja och inlösa andelar i fonden och därmed sammanhängande administrativa åtgärder (1 kap. 1 § första stycket 11 samma 2017/18:5 lag). Utöver regler som begränsar vilken verksamhet som ett fondbolag får driva, finns även regler som begränsar fondbolagets möjlighet att till de fonder som fondbolaget förvaltar förvärva aktier med sådan rösträtt som gör det möjligt för fondbolaget att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen av ett företag (5 kap. 20 § första stycket samma lag). När ett fondbolag förvaltar flera fonder ska denna förvärvsbegränsning tillämpas på det sammanlagda aktieinnehavet (5 kap. 20 § andra stycket samma lag). Om ett fondbolag driver annan verksamhet än den som bolaget har tillstånd att driva ska ingripa (12 kap. 1 § samma lag). Detta innebär sammantaget att ett fondbolag inte kan äga ett annat bolag på så sätt att fondbolaget blir moderföretag. Bestämmelsen i lagen om värdepappersfonder om hur fondbolag som är moderbolag ska redovisa uppgifter på grundval av gruppens konsoliderade situation bör därför tas bort. 8.3Ska alla värdepappersbolag omfattas av kapitaltäckningsreglerna i tillsynsförordningen? Regeringens förslag: Kraven i lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag på att de bestämmelser i tillsynsförordningen som enligt förordningen gäller för värdepappersföretag ska tillämpas även för sådana värdepappersbolag som inte omfattas av förordningens definition av värdepappersföretag tas bort. Definitionen av värdepappersbolag i den lagen och i lagen om kapitalbuffertar ändras för att stämma överens med motsvarande definition i tillsynsförordningen. I lagen om värdepappersmarknaden införs ett krav på att ett värdepappersbolag alltid ska ha en kapitalbas som minst motsvarar startkapitalet. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens förslag avviker från regeringens förslag genom att utredningen inte föreslår någon ändring av definitionen av värdepappersbolag i lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. välkomnar förslaget om att begränsa det utvidgade tillämpningsområdet för tillsynsförordningen för svenska värdepappersbolag. Inspektionen anser att definitionen av värdepappersbolag i lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag behöver ändras och att det även bör övervägas om 8 kap. 3–8 §§ lagen om värdepappersmarknaden behöver ses över då dessa bestämmelser är en direkt följd av de regler som ändras enligt förslaget. Skälen för regeringens förslag: Som nämns i avsnitt 8.2 är tillsynsförordningen och kapitaltäckningsdirektivet i sin helhet bara tillämpliga på vissa värdepappersföretag. I tillsynsförordningen (artikel 4.1.2 c) anses vissa värdepappersföretag enligt MiFID inte som värdepappersföretag i förordningens mening, nämligen företag som endast har tillstånd för någon eller flera av investeringstjänsterna mottagande och vidarebefordran av order, utförande av order, diskretionär portföljförvaltning eller investeringsrådgivning. Ytterligare en förutsättning är att företaget inte förvarar kunders finansiella instrument eller kontanta medel, och inte heller har tillstånd att göra det. Om ett sådant värdepappersföretag som avses i tillsynsförordningen (artikel 4.1.2 c) har tillstånd för utförande av order eller diskretionär portföljförvaltning gäller ett krav om att egna medel inte får understiga en fjärdedel av de fasta omkostnaderna under det föregående året (artikel 97.1 i tillsynsförordningen). Som framgår ovan (avsnitt 8.2) har dock tillsynsförordningen gjorts tillämplig på samtliga svenska värdepappersbolag (1 kap. 5 § andra stycket lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag). De skäl som anförs ovan för att tillsynsförordningen inte bör tillämpas på fondbolag som har tillstånd för diskretionär portföljförvaltning gör sig gällande också för de värdepappersbolag som inte omfattas direkt av förordningen. Värdepappersbolagen omfattas av särskilda krav på startkapital som är harmoniserade på EU-nivå genom och som är anpassade till den typ av verksamhet de driver (se 3 kap. 6 § lagen om värdepappersmarknaden). De värdepappersbolag som enligt tillsynsförordningen är undantagna från förordningens tillämpningsområde bör vara det även enligt svensk rätt. Regeringen anser därför att den utvidgning av tillämpningsområdet för tillsynsförordningen som gäller enligt svensk rätt (1 kap. 5 § andra stycket lagen om tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag) inte bör gälla i fortsättningen. I samband med genomförandet i svensk rätt av kapitaltäckningsdirektivet ändrades också bestämmelserna i lagen om värdepappersmarknaden om krav på värdepappersbolagens kapital under pågående verksamhet (3 kap. 7 §). Före den ändringen fanns det i den lagen ett krav på att ett värdepappersbolag alltid måste ha en kapitalbas som minst motsvarar startkapitalet. Ett sådant krav finns även i MiFID (artikel 8 c i MiFID I och artikel 8 c i MiFID II). När kapitaltäckningsdirektivet genomfördes ersattes det kravet med en hänvisning till bl.a. tillsynsförordningen, eftersom den förordningen är tillämplig på alla värdepappersbolag. I konsekvens med förslaget att tillsynsförordningen inte ska vara tillämplig på samtliga värdepappersbolag bör det tidigare kravet återinföras i lagen om värdepappersmarknaden, dvs. att ett värdepappersbolag alltid ska ha en kapitalbas som minst motsvarar startkapitalet. I lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag definieras värdepappersbolag som ett svenskt aktiebolag som har tillstånd att driva värdepappersrörelse enligt lagen om värdepappersmarknaden och som inte är ett bankaktiebolag eller ett kreditmarknadsbolag enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse, dvs. samma definition som i lagen om värdepappersmarknaden (se 1 kap. 2 § första stycket 4 lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag). I lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag anges att termer och uttryck som i övrigt anges i lagen har samma betydelse som i tillsynsförordningen (1 kap. 2 § andra stycket). Regeringen anser, i likhet med , att definitionen av värdepappersbolag i lagen om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag bör ändras på motsvarande sätt som utredningen föreslår att definitionen i lagen om kapitalbuffertar (1 kap. 2 § 15) ändras så att den överensstämmer med definitionen i tillsynsförordningen. 2017/18:5 anser även att det bör övervägas om ytterligare bestämmelser i lagen om värdepappersmarknaden (8 kap. 3–8 §§) behöver ses över med anledning av förslagen. De bestämmelser som nämner innehåller krav på organisation av verksamheten m.m. i ett värdepappersbolag när det gäller soliditet och likviditet, riskhantering, rapportering av överträdelser, genomlysning och proportionalitet samt regler om styrelsens ansvar för att dessa krav uppfylls. Dessa bestämmelser syftar till att i svensk rätt genomföra kapitaltäckningsdirektivet i den del det direktivet omfattar värdepappersföretag (se prop. 2006/07:115 s. 579, prop. 2006/07:5 s. 129, 138 och 432 samt jämförelsetabellen i bilaga II till kapitaltäckningsdirektivet). Bestämmelserna går visserligen utöver vad som krävs enligt kapitaltäckningsdirektivet men de innehåller, till skillnad från bestämmelserna om kapitalkrav, bara allmänt hållna krav. Utredningens överväganden och förslag omfattar i första hand regelverket för fondbolag och AIF-förvaltare.