prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — Folkspel och anser likaså att de föreslagna reglerna kommer att medföra ökade kostnader. framhåller att endast preliminära beräkningar redogjorts för i utredningens konsekvensanalys. Regeringen instämmer i bedömningen att de verksamhetsutövare som inte omfattats av penningtvättsregleringen kan få en ökad administrativ börda. Regeringen vill dock framhålla att den riskbaserade ansatsen, som genomsyrar hela direktivet och den föreslagna nya penningtvättslagen, har potential att effektivisera och förenkla för berörda företag i och med att de inte behöver vidta fler åtgärder än vad som står i proportion till deras risker. Lotterier som enligt lotterilagen (1994:1000) får anordnas utan tillstånd och automatspel som anordnas enligt lotterilagen föreslås undantas från penningtvättslagens tillämpningsområde. Vidare föreslår regeringen att ytterligare undantag ska kunna medges av Lotteriinspektionen för speltjänster som innebär låg risk för penningtvätt och finansiering av terrorism, se avsnitt 6.1.2. Fjärde penningtvättsdirektivet innebär även att något förändrade krav behöver ställas på de verksamhetsutövare som omfattas av penningtvättsreglerna. Lagstiftningen förändras i flera avseenden exempelvis gällande krav på åtgärder för kundkännedom, system för att besvara förfrågningar och för att rapportera överträdelser samt ökade krav på intern kontroll och ansvar för regelefterlevnad. , samt Svenska försäkringsförmedlares förening menar att förslagen kommer att leda till ökade kostnader för verksamhetsutövarna som inte beaktats i konse- kvensanalysen. undrar om hänsyn har tagits till små verksamhetsutövare vid utformningen av reglerna. Enligt regeringens bedömning innebär flera av förslagen i sig inte några ökade kostnader för verksamhetsutövarna. Förslagen som innebär förändrade krav på kundkännedomsåtgärder kommer dock sannolikt att innebära vissa ökade administrativa kostnader för verksamhetsutövarna. Den föreslagna regleringen om att utse en medlem av ledningsgruppen, verkställande direktören eller motsvarande befattningshavare att ansvara för att verksamhetsutövaren genomför de åtgärder som krävs, att utse en centralt funktionsansvarig och inrätta en särskild oberoende granskningsfunktion är ämnad till att bidra till ett mer effektivt arbete när det gäller upprätthållande av regelsystemet hos verksamhetsutövaren. Den administrativa börda som uppstår i inledningsskedet p.g.a. dessa föreslagna regleringar torde därför komma att leda till resultat som i förlängningen underlättar verksamhetsutövarens arbete med att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism. Vidare är avsikten att tillämpningen av regleringen ska vara proportionerlig, dvs. 2016/17:173 genomföras om det är motiverat av verksamhetens storlek och art. tas därmed till små verksamhetsutövares förutsättningar. Regeringen anser vidare att vissa ökade kostnader, speciellt i relation till högrisksituationer, är motiverade både från det samhällsekonomiska perspektivet och från det företagsekonomiska perspektivet. den meningen att ett företag som blir känt för en god riskbaserad ansats med motsvarande åtgärder sannolikt också upplever positiva effekter på Synpunkterna på det föreslagna registret över verkliga huvudmän, som i detalj behandlas i avsnitt 15, sträcker sig även till konsekvensanalysen. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor menar att det är mycket viktigt att det civila samhället aktivt medverkar till att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism, men efterfrågar en konsekvensanalys utifrån regeringens målsättning inom politikområdet för det civila samhället. Flera ideella organisationer har synpunkter på utredningens konsekvensanalys: Famna och Forum m.fl. kritiserar den främst utifrån kostnadsberäkningarna, medan anser att utredningen inte visat att förslaget är proportionerligt, och som anser att konsekvensanalysen inte är noggrann efterfrågar en ny Även Civos menar att en analys av volymen av penningtvätt eller finansiering av terrorism via ideella organisationer i saknas. Den föreslagna nya lagen om registrering av verkliga huvudmän omfattar juridiska personer som i fråga om storlek, komplexitet och administrativ förmåga skiljer sig åt i väsentlig omfattning. och ekonomiska föreningar har, såvitt regeringen kan bedöma, i regel så många medlemmar att det är ovanligt att någon medlem kontrollerar mer än av rösterna på föreningsstämman eller att en person på annat sätt kan anses kontrollera föreningen på sådant sätt som framgår av lagen. En sådan slutsats kan föreningarna dra redan genom att ha tillgång till en uppdaterad medlemsförteckning, vilket en förening normalt sett har Föreningen har även tillgång till stadgarna och har liksom aktiebolag en årlig sammankomst då frågan om verkligt huvudmannaskap vid behov kan avhandlas. I stiftelser kommer troligen styrelsen eller förvaltaren ofta att anses vara verklig huvudman. sammansättning har stiftelsen tillgång till. I de fall där den verkliga huvudmannen finns bland förmånstagarna ska detta framgå av stiftelseförordnandet, vilket också det är en handling som stiftelsens styrelse har tillgång till. I de allra flesta fall kommer det således att vara relativt enkelt för de juridiska personerna att fastställa vem som är verklig huvudman och att dokumentera denna bedömning. I en majoritet av de juridiska personerna finns redan alla uppgifter som behövs tillgängliga, och kan med lätthet Den genomsnittliga kostnaden för de juridiska personerna att göra denna utredning och bedömning vid lagens ikraftträdande bedöms därför bli låg. Detsamma gäller kostnaden för att göra en första anmälan. Regleringen i den föreslagna lagen om registrering av verkliga huvud- män bedöms underlätta för verksamhetsutövare enligt penningtvättslagen att genomföra åtgärder för kundkännedom. Såsom utvecklas i avsnitt 15 anser regeringen att det civila samhällets synpunkter har tillgodosetts i möjligaste mån och att direktivet som ligger till grund för förslaget inte tillåter fler anpassningar än vad regeringen Regeringen uppskattar vidare att remissinstanserna är tydliga Prop. 2016/17:173 med de kostnader som beräknas uppstå för registrering, men förtydligar att för de ideella organisationer som inte har någon verklig huvudman, vilket kan antas vara huvuddelen, kommer någon anmälan inte att behöva göras. De föreliggande lagförslagen vidgar kretsen av tillsynsobjekt för Lotteriinspektionen. Genom att pantbankernas hela verksamhet ställs under tillsyn kan även uppkomma ett ökat beting för Länsstyrelserna i , och län. Det medför en ökad administrativ börda för myndigheterna. Även förslagen om en förändrad sanktionsregim, som redovisats närmare i avsnitt 13, medför ett visst ökat ansvar för tillsynsmyndigheterna. utökade ingripandemöjligheter mot andra än auktoriserade revisorer i ett registrerat revisionsbolags ledning kan komma att medföra en ökad arbetsbörda. Kostnadsökningar med anledning av detta kan finansieras genom de avgifter som registrerade revisionsbolag betalar. Lotteriinspektionen menar att ökade anslag kommer att behövas för att hantera myndighetens ökade kostnader som följer av förslagen och att en omfördelning av befintliga medel inte är tillräckligt. Regeringen har förståelse för Lotteriinspektionens synpunkter, men menar att kostnadsökningen ska hanteras inom befintliga budgetramar. i har synpunkter på den föreslagna fördelningen av medel mellan länsstyrelserna, och anser att vissa budgetfrågor såsom kostnader för omarbetning av system och samverkan med vissa register inom den egna myndigheten och inom andra myndigheter inte utretts. Länsstyrelserna i och län menar att vissa andra mindre kostnader heller inte har beaktats. (Brå) ifrågasätter om de föreslagna medlen till länsstyrelserna kommer att vara tillräckliga med tanke på deras vida uppgifter. Regeringen gör bedömningen att budgetramen är rimlig och att den detaljerade diskussionen om systemutveckling m.m. bör kunna hanteras internt av länsstyrelserna. Direktivets krav på rapportering från tillsynsmyndigheter till de europeiska tillsynsmyndigheterna om alla administrativa sanktioner och åtgärder som påförts kreditinstitut och finansiella institut inbegripet eventuella överklagande med anledning av dessa innebär sannolikt kostnader för myndigheterna. Det finns dock skyldig- heter att rapportera vissa beslut till de europeiska tillsynsmyndigheterna. Även förslagen för att tillgodose kraven i den reviderade förordningen om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel medför ytterligare ett visst ökat ansvar för . Regeringen gör bedömningen att de ytterligare uppgifterna ska hanteras inom för myndigheten befintliga ramar. Regeringen föreslår att ska vara registreringsmyndighet för registret som ska föras enligt lagen om registrering av verkliga huvudmän. Ett nytt register behöver utvecklas. 2016/17:173 av personal och informationsinsatser till juridiska personer som ska registrera sina verkliga huvudmän. När lagen varit i kraft ska de löpande anmälningarna hanteras och antalet förfrågningar om registret förväntas vara högt i början för att sedan successivt minska. Regeringen föreslår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter som möjliggör uttag av en avgift för registrering. Länsstyrelserna i och anser att registret inte bör avgiftsfinansieras, eller att avgiften alternativt borde sättas lågt, så att det inte skapas incitament för verksamhetsutövare att inte registrera sig. menar också av samma skäl att registret bör finansieras genom anslag, förutom den delen av finansieringen som avser tillhandahållande av uppgifter ur registret till verksamhetsutövare och andra med berättigat intresse, där myndigheten bedömer att det finns möjlighet till avgiftsfinansiering. Enligt regeringens bedömning kommer en anmälan till registret i de flesta fall att behöva göras endast en gång. Vidare finns incitament för de juridiska personerna att uppfylla kraven på att ha sina verkliga huvudmän registrerade i det centrala registret exem- pelvis i samband med affärsförbindelser. Kostnaden för verksamhets- utövarna bedöms mot denna bakgrund vara överkomlig och inte ha en avgörande inverkan på viljan att registrera sig. Den föreslagna penningtvättsregleringen om bl.a. beslut om sanktioner eller beslut enligt den föreslagna lagen om registrering av verkliga huvudmän kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol och därmed antas medföra en viss ökad måltillströmning till domstolarna. Förvaltningsrätten i påpekar att förslagets bestämmelser kan komma att leda till fler beslut om sanktioner, däribland från , vars beslut endast kan överklagas till Förvaltnings- rätten i , och att dessa måls komplexitet kräver en stor arbets- insats. Förvaltningsrätten menar därför att dess behov av ökade resurser fortsättningsvis bör beaktas. , som delar utredningens bedömning att endast ett mindre antal beslut om sanktioner kommer att överklagas till domstol, menar med avseende på överklaganden av registreringsmyndighetens beslut till Förvaltningsrätten i och Kammarrätten i likväl att Domstolar bör tillföras medel för att kunna hantera sin egen kostnadsökning. uppskattar att cirka 70 mål kommer att överklagas till Förvaltningsrätten i och omkring 15 mål till Kammarrätten i . Den sammantagna årliga kostnadsökningen för Domstolar kan enligt verket uppskattas vara i storleksordningen . Enligt regeringens bedömning kan ökningen av antalet mål hos domstolarna hanteras inom befintliga budgetramar. 19.1Förslaget till lag om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism 1 kap. Tillämpningsområde och definitioner Paragrafen anger syftet med lagen. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 5.6. Paragrafen genomför artiklarna 2.1 och 2.2 i direktivet och överensstämmer i sak till stor del med 1 kap. 2 § penningtvättslag. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka fysiska och juridiska personer som omfattas av penningtvättslagen. Numreringen i första stycket har gjorts om i syfte att hålla ihop de finansiella respektive icke finansiella verksamhetsutövarna. Ändringen i punkten 4 är en följdändring med anledning av att rubriken till lagen (1996:1006) ändras till lagen om valutaväxling och annan finansiell verksamhet och att det enligt den lagen krävs ansökan till i stället för som anmälan. Punkten 14 ändras redaktionellt så att beskrivningen av verksamheten överensstämmer med det mönster som anges i övriga punkter i paragrafen. Detta medför ingen ändring i sak. Genom ändringen i punkten 15 utvidgas tillämpningsområdet till att omfatta verksamhet som innebär anordnande av speltjänster med tillstånd eller registrering enligt lotterilagen. Lagen ska inte tillämpas på speltjänster som erbjuds genom s.k. varuspelsautomater. Speltjänster som inte kräver tillstånd eller registrering enligt lotterilagen omfattas således inte heller av lagen. Med anordnare av speltjänst avses den som har tillstånd eller är registrerad enligt lotterilagen för att tillhandahålla spelet i fråga. Ombud som tillhandahåller speltjänster till kunder för anordnarens räkning omfattas därför inte direkt av penningtvättslagen. Som framgår i andra stycket kan vissa speltjänster undantas från tillämpning av lagen eller bestämmelser i den. Punkten 16 reglerar när fysiska och juridiska personer som ägnar sig åt kontant handel med varor omfattas av penningtvättslagen. Lagen omfattar endast yrkesmässig handel, dvs. verksamhet som bedrivs regelbundet och med viss varaktighet och omfattning. Beloppsgränsen sänks till . Denna beloppsgräns ska tillämpas på både mottagna och utbetalade belopp. Det innebär att även varuhandlares inköp av varor mot kontant betalning omfattas av penningtvättslagen efter ändringen. Om kontanta transaktioner över beloppsgränsen sker i verksamheten omfattas verksamhetsutövaren av lagen. Om det inte kan konstateras att sådana betalningar har skett, eller om verksamhets- utövaren uppger sig ha slutat att acceptera sådan betalning, ska prövningen av om handlaren omfattas av penningtvättslagen ske utifrån 2016/17:173 en bedömning av sannolikheten för att sådana transaktioner kan komma att ske. En sådan prövning ska ske också avseende nystartad verksamhet. Vid en sådan bedömning bör bl.a. värdet av de varor som köps in eller säljs i verksamheten, verksamhetsutövarens möjligheter att ta emot betalning på annat sätt än genom kontanter samt de rutiner och riktlinjer för kontanta betalningar som finns i verksamheten beaktas. Om kontanta in- eller utbetalningar förekommer endast i en del av en verksamhet ska penningtvättslagen bara vara tillämplig på den delen. En sådan uppdelning förutsätter att verksamheten är ordnad på ett sätt som innebär att en eller flera delar av verksamheten kan särskiljas på ett lämpligt sätt. Punkten 17 är ny och utvidgar tillämpningsområdet till att omfatta all verksamhet som bedrivs i pantbanker enligt pantbankslagen (1995:1000). Det innefattar t.ex. försäljning av återropade panter och pantbankernas kreditgivningsverksamhet. Punkten 20 har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Detta innebär inte någon ändring i sak. I andra stycket framgår att speltjänster som avses i punkten 15 får undantas från tillämpning av lagen eller bestämmelser i den. Sådana undantag kan meddelas i föreskrifter med stöd av bemyndigande i 8 kap. 1 § 1. Möjligheten att undanta speltjänster följer av artikel 2.2 i direktivet och förutsätter att medlemsstaten, efter en lämplig riskbedömning, har belägg för att undantagna speltjänster på grund av sin art och i förekommande fall driftomfattning utgör en låg risk för penningtvätt och finansiering av terrorism. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Paragrafen motsvarar 1 kap. 4 § penningtvättslag och genomför delvis artikel 3.1 samt artikel 3.2 f i direktivet Paragrafen innehåller bestämmelser om lagens tillämplighet på filialer till utländska kreditinstitut och finansiella institut. Av bestämmelsen följer att penningtvättslagen, i fråga om de verksamheter i 2 § som det hänvisas till, ska tillämpas på filialer i till utländska juridiska personer med huvudkontor i utlandet. verksamhetsutövare som träffas av bestämmelsen är de som enligt direktivet definieras som kreditinstitut eller finansiella institut. Bestämmelsen omfattar dock inte den som tillhandahåller betaltjänster enligt lagen om betaltjänster utan att vara betalningsinstitut (2 § 9), eftersom dessa inte har möjlighet att bedriva gränsöverskridande Bestämmelsen ska inte tolkas motsatsvis. fysisk eller juridisk person som i bedriver verksamhet som omfattas av lagens tillämpningsområde (dvs. som omfattas av 2 §) är att betrakta som verksamhetsutövare i lagens mening. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. Innehållet i paragrafen motsvarar 1 kap. 3 § penningtvättslag. Paragrafen innehåller bestämmelser som kompletterar 2 § 21–23. Paragrafens första stycke, som genomför artikel 2.1 3 b i–v i direktivet, ska läsas tillsammans med 2 § 21 och 22 och preciserar de situationer då en advokat eller annan oberoende jurist omfattas av penningtvättslagen. Andra stycket, som genomför artikel 3.7 i direktivet, kompletterar 2 § 23. Bestämmelsen omfattar tjänster som yrkesmässigt erbjuds av fysiska och juridiska personer till utomstående. Flera av de tjänster som omfattas förekommer inte i , bl.a. av legala skäl. Däremot förekommer det att de tjänster som avses erbjuds genom utländska företag som etablerar sig i . Punkten 3 ändras genom tillägget att tillhandahållande av tjänster till fysiska personer nu också omfattas. De tjänster som avses i denna punkt är tillhandahållande av ett registrerat kontor eller en postadress och därmed sammanhängande tjänster till en fysisk person, en juridisk person eller trust eller en liknande juridisk konstruktion. Med registrerat kontor avses inte uthyrning av ett kontor till en fysisk eller juridisk person som nyttjar kontoret, utan tillhandahållandet av själva adressen, på ett sätt som motsvarar tillhandahållandet av en postadress som kan ske genom uthyrning av en postbox eller liknande arrangemang. Ändringen i punkten 5 innebär att den som yrkesmässigt erbjuder funktionen som nominell aktieägare för annans räkning eller som vidtar åtgärder för att annan ska kunna utöva en sådan funktion omfattas av penningtvättslagen. Enligt penningtvättslag omfattar punkten bara den som har uppdrag som nominell aktieägare åt en verklig huvudman, dvs. en person med den yttersta kontrollen över den juridiska personen. Undantaget för uppdrag avseende noterade bolag gällde även enligt penningtvättsdirektiv. Detta undantag framgår nu direkt i paragrafen i syfte att förtydliga dess tillämpningsområde. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Paragrafen överförs från 1 kap. 2 a § penningtvättslag. Paragrafen infördes i syfte att leva upp till kommissionens ifrågavarande förordning. För en närmare redogörelse av denna bestämmelse, se prop. 2011/12:143 s. 43. Paragrafen innebär att vissa utpekade bestämmelser i penning- tvättslagen ska tillämpas på drift av en auktionsplattform för handel med utsläppsrätter. Ändringarna är avsedda att vara redaktionella, eftersom förordning (EU) nr 1031/2010 inte ändras i samband med genomförandet av fjärde penningtvättsdirektivet. Till följd av att vissa skyldigheter beskrivs på ett mera utförligt sätt i den nya penningtvättslagen jämfört med regleringen penningtvättslag kan även delvis nya materiella krav uppkomma. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Paragrafen genomför artikel 1.3 och 1.4 i direktivet och motsvaras delvis av 1 kap. 5 § 6 penningtvättslag. Paragrafen definierar vad som avses med penningtvätt vid tillämpning av lagen. Definitionen i första stycket är ändrad jämfört med penningtvättslag och är utformad för att omfatta definitionen i direktivets artikel 1 samt de straffbara åtgärder med egendom som härrör från brott som enligt svensk rätt utgör penningtvättsbrott. Beskrivningen av åtgärderna omfattar de objektiva omständigheter som ska föreligga för att 2016/17:173 ett handlande ska vara ett brott. De åtgärder som beskrivs ska vara av sådan art att de typiskt sett kan medföra att t.ex. egendomens samband med brott döljs. Det krävs inte att sambandet faktiskt dolts för att penningtvätt ska anses föreligga. I andra stycket utvidgas lagens tillämpningsområde ytterligare i förhållande till penningtvättslag. Syftet är att verksamhetsutövarna ska förebygga och i övrigt reagera på typiska penningtvättsåtgärder, även om det inte är klarlagt att egendom som hanteras varit föremål för brott, vilket krävs för att penningtvätt ska föreligga. Tillämpningen begränsas genom att förfarandet typiskt sett ska vara ägnat att dölja att någon avser att berika sig eller någon annan genom en framtida brottslig handling. Så är exempelvis fallet med delmoment i välkända upplägg för att kunna avlöna svart arbetskraft, där penningtvättsbrottet oftast anses vara begånget först efter det att transaktionerna vidtagits. Även avvikande överföringar till jurisdiktioner som kan betraktas som skatteparadis och andra liknande förfaranden avses, även då verksamhetsutövaren inte är klar över att egendomen ännu varit föremål för brott. Övervägandena finns i avsnitt 6.1.1. Paragrafen genomför artikel 1.5 i direktivet och motsvarar delvis 1 kap. 5 § 4 penningtvättslag. Paragrafen definierar vad som avses med finansiering av terrorism vid tillämpning av lagen. Definitionen är ändrad jämfört med penningtvättslag, i syfte att överensstämma med det straffbara området i finansieringslagen. Rekvisit som används i definitionen i penningtvättslagen har samma betydelse som i de lagar till vilka paragrafen hänvisar. Övervägandena finns i avsnitt 6.1.2. Paragrafen genomför artikel 3.13 och 3.17 samt delvis artikel 3.9 i direktivet. Paragrafen innehåller ett antal grundläggande definitioner, och motsvarar 1 kap. 5 § penningtvättslag. Definitionerna av begreppen penningtvätt och finansiering av terrorism finns nu emellertid i separata paragrafer. Definitionerna av begreppen affärsförbindelse (punkten 1), brevlådebank (punkten 2), EES (punkten 3), person i politiskt utsatt ställning (punkten 5) och verksamhetsutövare (punkten 8) är oförändrade (jfr prop. 2008/09:70 s. 182–184). I punkten 4 definieras kund som den som har trätt eller står i begrepp att träda i avtalsförbindelse med sådan verksamhetsutövare som avses i penningtvättslagen. Genom ändringen, som tydliggör att även den som står i begrepp att ingå en avtalsförbindelse ska anses som kund, stämmer definitionen överens med hur lagen i övrigt tillämpas. En potentiell kund och en verksamhetsutövare som står i begrepp att träda i avtals- förbindelse har kommit så långt i den process som utmynnar i att en avtalsförbindelse ingås att skyldigheten att börja vidta kundkänne- domsåtgärder har inträtt. Det måste således för verksamhetsutövaren framstå som klart att en avtalsförbindelse är på väg att ingås, förutsatt att tillräcklig kundkännedom kan uppnås. Definitionen av kund, och begränsningen som följer av att det måste finnas en avtalsförbindelse med kunden, innebär också att det i regel inte finns någon skyldighet att tillämpa bestämmelserna i lagen avseende kundens kunder. I punkten 6, som är ny, definieras begreppet verklig huvudman genom en hänvisning till lagen om registrering av verkliga huvudmän (se författningskommentar till 1 kap. 3–7 §§ den lagen). I punkten 7, som är ny, definieras begreppen koncern, moderföretag och dotterföretag genom en hänvisning till 1 kap. 4 § årsredovisnings- lagen (1995:1554). Övervägandena finns i avsnitt 6.1.3. Paragrafen genomför tillsammans med 8 § 5 artikel 3.9 i direktivet. I paragrafen definieras vad som avses med en viktig offentlig funktion i 8 § 5. Paragrafen motsvarar 1 kap. 5 a § penningtvättslag. En ändring görs, nämligen att funktion som ledamot i ett politiskt partis styrelse läggs till (punkten 3). Övriga funktioner är desamma som penningtvättslag (jfr prop. 2008/09:70 s. 104 f. och prop. 2014/15:80 s. 66).