prop · H403141 · 2017-03-21 00:00:00 — Som stöd för sin uppfattning i denna del hänvisar Fastighetsägarna till ställningstagande av (dnr 131 560566-08/111) Leveransbegreppet vid inmatning av el på elnätet samt verkets ställningstagande av (dnr 131 72782-12/1211) Vindkraftsproducents egenförbrukning av el när den egna vindkraftsproduktionen inte räcker till, energiskatt. är positiva till att utvidga skattebefrielsen enligt Skälen för regeringens förslag Genom det befintliga undantaget från skatteplikt i 11 kap. 2 § första stycket 1 lagen om skatt på energi undantas den el som framställs hos den mycket stora majoritet av de som valt att framställa solel för egen Nuvarande undantag från skatteplikt har fått sin utformning efter förslag i budgetpropositionen (prop. 2015/16:1, bet. 2015/16:FiU1, rskr 2015/16:51). som regeringen lade fram förslaget om förändringar av undantaget så uttalade regeringen att det är angeläget att undersöka möjligheterna till ytterligare stimulans till produktion av el med solceller samt aviserade att den avser att se över förutsättningarna för att skattemässigt gynna solenergi, i synnerhet den el som produceras och förbrukas bakom en och samma anslutningspunkt eller på en och samma fastighet, och där den kraften är skattepliktig med anledning av att den produceras i en anläggning som ensam eller tillsammans med andra anläggningar överstiger de föreslagna effekt- Enligt det nuvarande undantaget från skatteplikt undantas el som framställts i en anläggning med en sammanlagd installerad generator- effekt av mindre än , av någon som förfogar över en samman- lagd installerad generatoreffekt av mindre än , och den elektriska kraften inte har överförts till ett ledningsnät som omfattas av nätkoncession som meddelats med stöd av 2 kap. ellagen (1997:857). När det gäller el som framställts från vind, vågor eller sol gäller dock att den ovan nämnda installerade generatoreffekten om ska motsvaras av en generatoreffekt om (vind eller vågor) respektive toppeffekt om (sol). Det nuvarande undantaget från skatteplikt är administrativt motiverat. Av administrativa skäl finns det anledning att undanta produktion av små volymer av el från beskattning. Genom ett undantag kan den administrativa bördan för såväl små företag som enskilda hushåll hållas nere som beskattningsmyndighetens hantering underlättas. sådan administrativ gräns bör utformas så att den omfattar undantag för el som framställts i små kraftverk som beskattningsmyndigheten har svårigheter att finna och för vilka kostnaderna för administrationen vida överstiger den skatteuppbörd som beskattning skulle lett till. Det undantag från skatteplikt för förnybar elproduktion som gällde innan hade inte enbart kritiserats för att det skulle riskera att orsaka snedvridningar inom elcertifikatssystemet, mellan renodlade elproducenter och t.ex. fastighetsbolag, samt mellan energiformer utan det hade även kommit att ifrågasättas av bl.a. branschföreningarna och som ett otillåtet statligt stöd enligt EU- Det är en viktig princip för skattepolitiken att regelverket ska vara Det gäller inte bara i förhållande till specifika rättsakter utan även till bestämmelser i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt om fri rörlighet för personer, varor, tjänster och kapital samt reglerna om statligt stöd (prop. 2015/16:100 s. 105). Principen är viktig, inte bara för att respektera lojalitetsförpliktelsen i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, EUF-fördraget, utan även för att kunna tillhandahålla varaktiga och förutsägbara regler för enskilda. Ett undantag från beskattning av viss el som i annat fall skulle ha beskattats kan, som framgått av föregående avsnitt, innebära ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. Undantaget från skatteplikt har därför utformats på så sätt att undantaget varken i sin helhet eller i delar kan anses medföra ett statligt stöd till de producenter eller den produktion som omfattas av undantaget. En likabehandling mellan olika produktionssätt har således eftersträvats. Förändringen ledde till en minskad risk för att enskilda aktörer att bli återbetalningsskyldiga på grund av och innebar således ett steg i regeringens arbete med att tillhandahålla varaktiga och förutsägbara regler för enskilda. Förändringen av undantaget från skatteplikt innebar även en utvidgning av undantaget från skatteplikt till att även omfatta vissa aktörer som framställer el i små anläggningar för egen förbrukning men vars förbrukning tidigare inte omfattades av undantaget på grund av att de yrkesmässigt levererade el. Det kunde röra sig om ekonomiska föreningar som säljer el till medlemmar, elhandelsbolag eller annan, utan att vara medvetna om att den som yrkesmässigt levererar el inte omfattades av det tidigare undantaget från skatteplikt för egenproducerad elektrisk kraft samt dessutom var skattskyldig för energiskatt på elektrisk kraft. En nedsättning bör införas för viss egenproducerad el Regeringen anser att det är angeläget att ge ytterligare stimulans till produktion av el med solceller och särskilt sådan el som produceras och förbrukas bakom en och samma anslutningspunkt men som är skattepliktig enbart för att den sammanlagda produktionskapacitet som den skattskyldige förfogar över överskrider gränsen i det administrativa undantaget från skatteplikt. Då det är fråga om en nedsättning som ska komma skattskyldiga tillgodo är det lämpligast att nedsättningen uppnås genom ett avdrag i den skattskyldiges energiskattedeklaration istället för genom en separat återbetalningsansökan. I likhet med vad som gäller enligt undantaget från skatteplikt bör den tillkommande energiskattenedsättning i princip enbart gälla för den el som förbrukas hos producenten. Detta bör i huvudsak åstadkommas genom att nedsättningen, i likhet med undantaget från skatteplikt, inte ska gälla för el som överförs till ett ledningsnät som omfattas av nätkoncession som meddelats med stöd av 2 kap. ellagen (1997:857). En begränsning av avdraget till att endast gälla el som förbrukas hos producenten skulle, som framför, innebära att el som visserligen framställts av den skattskyldige inte skulle omfattas av avdragsrätten om elen förbrukas av annan än denne, exempelvis av en hyresgäst, trots att förbrukningen sker på samma internnät. Det nuvarande undantaget från skatteplikt gäller oberoende av om det är framställaren eller någon annan som förbrukar den förnybara elen på internnätet. Regeringen anser att motsvarande bör gälla även för den el som berättigar till den tillkommande skattenedsättningen, varför begränsningen att elen ska förbrukas hos den skattskyldige bör ersättas med en begränsning att elen ska framställts av den skattskyldige. begränsningar är även motiverade av att den minskar risken för snedvridning av konkurrensen mellan de aktörer som producerar både för egen och andras förbrukning samt de som enbart producerar för Ett sådant borttagande av överföringsbegränsningen som bl.a. efterfrågar skulle, i synnerhet om skattebefrielsen och nedsättningen ska omfatta även annans förbrukning, öka risken för snedvridning av konkurrensen i förhållande till andra företag som producerar eller säljer el för annans förbrukning. konstateras att de ställningstagande från som åberopas av bl.a. Fastighetsägarna rör dels uttolkningen av leveransbegreppet, vilket bl.a. förekom i en tidigare reglering avseende undantaget från skatteplikt, dels frågan om skattemässig avräkning mellan olika tidsperioder, dvs. inte frågan om en utvidgad omfattning av skattebefrielse enligt Regeringen anser således, i likhet med och Energiföretagen , att skattenedsättningen inte bör omfatta el som överförs på ett koncessionspliktigt nät. För att inte riskera att snedvrida konkurrensen inom elcertifikats- systemet bör en tillkommande skattenedsättning i princip inte omfatta samma el som dessutom omfattas av elcertifikatssystemet. omotiverad överlappning av styrmedel kan i viss mån undvikas genom en begränsning av hur stora anläggningar som omfattas av den Detta utgör ett sådant konkret förslag som innebär att dubbla stöd inte lämnas, vilket Energiföretagen Undantaget från skatteplikt innehåller en effektgräns som dels är kopplad till storleken på respektive anläggning, dels kopplad till hur stor sammanlagd effekt som respektive aktör förfogar över. effektgräns i undantaget har, med hänsyn till överföringsbegränsningen, lagts på en nivå som innebär att den ekonomiska fördel som ett undantag från skatteplikt medför inte kan anses påverka handeln mellan medlemsstaterna och inte heller snedvrida konkurrensen eller hota att Den anläggningsspecifika effektnivå som används i undantaget från skatteplikt har bedömts respektera villkoren i avtalet mellan och om ökade ambitioner i det att bl.a. de nuvarande anläggningsspecifika effektgränserna ska kvarstå för det fall att stödet införs som Fastighetsägarna, och Kommuner och Landsting efterfrågar stöd som riktas mot anläggningar som överskrider den nuvarande För att de aviserade skattenedsättningarna som behandlas i avsnitt 5.1 varken ska strida mot nämnda avtal eller mot intentionerna i avtalet anser regeringen, i likhet med och Energiföretagen att den anläggningsspecifika effektgränsen i undantaget bör gälla som gräns även för en tillkommande energiskatte- nedsättning för förnybar el. För att likabehandla olika produktionssätt bör vid utformningen av skattenedsättningen beaktas dels att elproduktion från samtliga förnybara källor bör omfattas av skattenedsättningen, dels att det finns vissa skillnader i typiska fullasttimmar för olika produktionssätt. likabehandling bör göras på samma sätt som i undantaget från skatteplikt. Det innebär att skattenedsättningen enbart bör omfatta förnybar el som framställs i anläggningar med en sammanlagd installerad generatoreffekt av mindre än . När det gäller el som framställts från vind, vågor eller sol bör, på motsvarande sätt som i gällande undantag från skatteplikt, den nämnda installerade generatoreffekten om motsvaras av en generatoreffekt om (vind eller vågor) respektive toppeffekt om (sol). Vid framställning av elektrisk kraft från olika källor ska de installerade effekterna räknas om och läggas samman. Mot bakgrund av det ovanstående föreslår regeringen att den nya skattenedsättningen ska träffa den el som framställs från förnybara källor av aktörer vars sammanlagda produktionskapacitet överskrider gränsen i det nuvarande undantaget från skatteplikt men där elen uppfyller överföringskravet och kraven rörande de individuella anläggningarnas storlek samt omräkning vid framställning av el från olika förnybara källor. Någon särskild energiskattelättnad föreslås således inte ges för el som framställs i anläggningar som överskrider den anläggningsspecifika effektgränsen i undantaget från skatteplikt. I likhet med undantaget från skatteplikt för el från förnybara källor omfattas den tillkommande skattenedsättningen av den möjlighet i rådets direktiv /96/EG av om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, det s.k. energiskattedirektivet, artikel 15.1.b, för medlemsstaterna att tillämpa fullständig eller partiell skattebefrielse eller skattenedsättning för el från förnybara källor. Det gäller alltså i förhållande till energiskattedirektivets regler. Svensk solenergi efterfrågar ett klargörande om huruvida effektgränserna gäller utifrån den installerade moduleffekten eller växelriktareffekten samt förespråkar att den märkeffekt som är lägst ska användas. Svensk solenergi efterfrågar vidare klargörande av vad som utgör en anläggning. För att avdragsreglerna ska kunna bygga vidare på det gällande undantaget från skatteplikt är det lämpligt att inte bara använda samma begrepp som i undantaget utan även använda dem med samma betydelse. Av författningskommentaren till 11 kap. 2 § LSE i budgetpropositionen (prop. 2015/16:1) vari utvecklas hur undantagsbestämmelsen ska tillämpas framgår att ”[e]n solcellsanläggnings kapacitet --- är summan av effekten hos de solcellsmoduler som finns i anläggningen”. När det gäller frågan om vad som anses utgöra en anläggning uttalas det följande i nämnda författningskommentar. ”Såväl mobila som fasta elproduktionsenheter kan anses utgöra en sådan anläggning som avses i första stycket 1. Produktionsenheter som geografiskt och tekniskt är sammanhängande, exempelvis genom att dela generator eller som på annat sätt är sammanhängande, bör vid tillämpningen av undantaget ses som en enda anläggning och inte som flera anläggningar. Motsvarande synsätt bör gälla elproduktionsenheter utan generator. Bedömningen av om produktion ska anses ske i en eller flera anläggningar bör inte påverkas vid avtalslösningar som leder till konstlade uppdelningar eller byten av ägandeform.” Mot bakgrund av det ovanstående bör således samma uttryck som förekommer i undantaget från skatteplikt och med samma innebörd som när de används i den sistnämnda bestämmelsen användas även i den kompletterande avdragsbestämmelsen. När det gäller frågan om mätning av egenproducerad och egenkonsumerad el så får det förutsättas att den som är skattskyldig tillser att denne har ett tillfredställande underlag för skatteredovisningen. I likhet med vad som generellt gäller för återbetalning av skatt på el och för avdrag för skatt på el är ett första kriterium för nedsättning att den berörda elen är skattepliktig, dvs. avdragsrätten gäller inte för el som redan är undantagen från skatteplikt, och ett andra kriterium att skattskyldighet inträtt för elen, dvs. avdragsrätten gäller inte för el som varken tagits i anspråk för annat ändamål än försäljning eller levererats till någon som inte är skattskyldig. Stöd beviljas under gruppundantagsförordningar För att en stödordning ska omfattas av någon av de aktuella gruppundantagsförordningarna på statsstödsområdet, dvs. GBER eller FIBER, måste stöden uppfylla de krav som ställs i dessa. Ett av dessa krav är att stödmottagarna inte får vara företag i svårigheter eller föremål för återbetalningskrav på grundval av ett tidigare kommissionsbeslut som förklarar ett stöd olagligt och oförenligt med den inre marknaden. Sådana krav ställs därför exempelvis för återbetalning av energiskatt på el som förbrukas i industrins tillverkningsprocess (jfr Budgetpropositionen , prop. 2016/17:1, volym 1, avsnitt 6.13.7). I gruppundantagsförordningarna ställs bl.a. krav på att vissa uppgifter offentliggörs på en övergripande webbplats för statligt stöd på nationell eller regional nivå. De uppgifter som ska offentliggöras är dels viss sammanfattande information om själva stödåtgärden och den fullständiga texten till stödåtgärden, dels viss tillkommande information om varje beviljat individuellt stöd när det sammanlagda stödet överstiger vissa gränser. För skattestöd så ska uppgifterna redovisas per respektive stödordning. För att dessa villkor ska kunna uppfyllas har en definition av stödordning och en definition av stödmottagare införts i 1 kap. 11 a § respektive 11 b § lagen (1994:1776) om skatt på energi, förkortad LSE. Stödmottagare är, när det gäller stödordningar som avser energiskatt på el, den som förbrukat el för något av de ändamål som avses i stödordningen (Se Budgetpropositionen , prop. 2016/17:1, volym 1, avsnitt 6.13.5, 6.13.6 och 6.13.8). Energiskatten på elektrisk kraft är en miljöskatt som faller under energiskattedirektivets regler och som genom sin prispåverkande effekt inte bara har en tydlig koppling till målsättningarna om energieffektivare elanvändning utan även styr mot effektivare och därigenom även miljövänligare verksamheter. En nedsättning av energiskatten på elektrisk kraft är således regelmässigt att anse som en sådan nedsättning av en miljöskatt enligt energiskattedirektivet som avses i artikel 44 GBER. För att en stödordning i form av nedsättning av miljöskatter som uppfyller villkoren i energiskattedirektivet ska anses vara förenlig med den inre marknaden och undantas från anmälningsskyldigheten krävs även att de som beviljas skattenedsättningen ska väljas på grundval av transparenta och objektiva kriterier och betala åtminstone den respektive minimiskattenivå som fastställs i energiskattedirektivet. Av artikel 2 i GBER framgår att unionens minimiskattenivå betyder den lägsta skattenivå som anges i bilaga I till energiskattedirektivet. För yrkesmässig användning av el uppgår den lägsta skattenivån i bilaga I till vilket ungefär motsvarar den nedsatta skattenivå om som bl.a. gäller för förbrukning i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet. En fördel med att anpassa stödåtgärder så att de följer villkoren i gruppundantagsförordningarna är, som framgår ovan, att kommissionens godkännande inte behöver inväntas innan stödordningen kan börja tillämpas. En annan fördel är att det, till skillnad från stöd under kommissionens förordningar om stöd av mindre betydelse, inte finns takbelopp per stödmottagare. Detta innebär att stödmottagaren inte riskerar att utestängas från stöd under denna eller annan stödordning med anledning av att det sammanlagda stöd som stödmottagaren tidigare fått under denna och andra stödordningar överskrider en gräns. Mot bakgrund av det ovanstående föreslår regeringen att skattenedsättningen ska åstadkommas genom ett avdrag i den punktskattedeklaration som skattskyldiga lämnar. För att skattenedsättningen ska uppfylla villkoren i GBER föreslås att skattenivån efter avdrag ska uppgå till , nedsättningen inte ska vara tillgänglig för stödmottagare som är företag utan rätt till statligt stöd (se avsnitt 4.3 och 1 kap. 12 § LSE). Vidare ska en förutsättning för nedsättning som överskrider vara att den skattskyldige lämnar uppgifter om stödmottagare (se avsnitt 4.3 och 1 kap. 13 § LSE). Detta för att, oberoende av vilken gruppundantags- förordning som stödmottagaren omfattas av, säkerställa att tillräcklig information samlas in (jfr 11 kap. 12 a § LSE). öppen för alla som uppfyller villkoren för den. Villkoren, som framgår av lagtexten och kommer vara allmänt tillgängliga, får anses objektiva och För att ovannämnda villkor i gruppundantagsförordningarna ska kunna uppfyllas behöver även definitionerna av stödordning och Därför föreslås att i 1 kap. 11 a § LSE, vari anges vad som ska anses som stödordning i den lagen, den tillkommande skattenedsättningen läggs till som en ny stödordning i en ny artonde punkt, dvs. efter övriga stödordningarna på elskatteområdet. skäl föreslås även att det i 1 kap. 11 b § LSE, vari framgår vem som är att anse som stödmottagare för stödordningar på elskatteområdet, läggs till en hänvisning till den nya stödordningen. Regeringen instämmer i bedömning att om den skattskyldiges avdrag även avser annans elförbrukning så måste den skattskyldige försäkra sig om att elförbrukaren inte är ett företag utan rätt till stöd, vilket innebär en administrativ börda bl.a. för den skattskyldige. Regeringen anser emellertid att den administrativa bördan får anses som acceptabel med tanke på dels nedsättningens syfte, dels att den skatt- skyldige i dessa situationer själv kan välja mellan att endast nyttja avdragsrätten för den egna förbrukningen eller, efter en avvägning mot den tillkommande administrativa bördan, även för annans förbrukning. Genom att vidta de ovanstående åtgärderna anser regeringen att den nya stödordningen är förenlig med GBER. El från förnybara källor Den tillkommande skattenedsättningen, bör som ovan beskrivits, begränsas till el från förnybara källor. innehåller LSE emellertid ingen definition av vad som anses vara el från förnybara källor. Det finns däremot en definition av förnybar el i 67 kap. 29 § första stycket inkomstskattelagen (1999:1229) vilken har betydelse för skattereduktionen för mikroproduktion av el. Definitionen som infördes efter förslag av utredningen om nettodebitering av el (SOU 2013:46) har utformats med utgångspunkt i artikel 15.1.b i energiskattedirektivet, dvs. samma artikel som utgör grund för den här aktuella nedsättningen. Enligt nämnda artikel får medlemsstaterna tillämpa fullständig eller partiell skattebefrielse i följande fall i fråga om el: –från sol, vind, vågor, tidvatten eller jordvärme, –från vattenbaserad energi alstrad i vattenkraftverk, –som framställs från biomassa och ur produkter som framställs från biomassa, –som framställs från metan från nedlagda kolgruvor, och –som alstras från bränsleceller. Utredningen om nettodebitering av el gjorde bedömningen att som utgångspunkt lämpligen bör gälla att med förnybar el ska avses el som framställs från sådana energikällor som anges i artikel 15.1.b i energiskattedirektivet. Utredningen bedömer dock att det inte finns skäl att el som framställs från metan från nedlagda kolgruvor ska omfattas av definitionen. Enligt utredningens förslag skulle med förnybar el avses elektrisk kraft som framställs från sol, vind, vågor, tidvatten eller jordvärme, från vattenbaserad energi alstrad i vattenkraftverk och från biomassa. I budgetpropositionen (prop. 2014/15:1, volym 1, avsnitt 6.5.4) uttalas att det är angeläget att skattereduktionen utformas på ett sådant sätt att den underlättar för mikroproduktion av förnybar el. I detta avseende är det av central betydelse att skattereduktionen omfattar så många förnybara energikällor som möjligt. Vidare framgår att regeringen, i likhet med utredningen, ansett att det framstår som naturligt att som utgångspunkt bör gälla att med förnybar el avses el som framställs från sådana energikällor som anges i artikel 15.1.b i energiskattedirektivet, dock inte el som framställs från metan från nedlagda kolgruvor. Regeringen anslöt sig till utredningens förslag till definition av förnybar el. För att göra det tydligt vad som här avses med el från förnybara källor föreslår regeringen, mot bakgrund av de ovan nämnda skälen, att en särskild definition av vad som avses med elektrisk kraft från förnybara källor införs i LSE. Mot bakgrund av de ovanstående angivna skälen för definitionen i inkomstskattelagen av förnybar el för tillämpningen av skattereduktionen för mikroproduktion av förnybar el och i syfte att undvika parallella definitioner bör definitionen i LSE av vad som avses med elektrisk kraft från förnybara källor motsvara skattereduktionens definition av förnybar el. Regeringen anser således till skillnad från att den särskilda strecksatsen som rör bränsleceller bör behållas, däremot kan en begränsning komma att aktualiseras exempelvis om det visar sig att andelen insatsvaror med fossilt ursprung i bränsleceller ökar markant eller om en uppföljning av stödets samhällsekonomiska konsekvenser visar på ett behov av justering i denna del. Som påpekar kan en elproduktionsanläggning omfatta flera olika källor. För det fall att det i anläggingen framställs såväl el från förnybara källor i enlighet med definitionen som annan el så bör enligt regeringens uppfattning endast den andel av elproduktionen som härrör från förnybara källor omfattas av nedsättningen. I det fall förbrukningen på internnätet av den berörda elen sker såväl hos den skattskyldige som hos annan så bör den förnybara elen, i den mån det är tekniskt möjligt, i första hand anses förbrukad hos den skattskyldige. Om den berörda elen, efter nämnda fördelning, dessutom förbrukas för flera ändamål så bör elen i första hand anses förbrukad för det högst beskattade ändamålet. presenterade regeringen en väg framåt i tre steg med ambitionen att helt ta bort energiskatten på solel som framställs på samma ställe där den förbrukas. Den närmre innebörden av stegen återges i avsnitt 5.1. Svensk solenergi ställer sig tveksamma till att lämna in en officiell statstödsansökan om ett undantag om det visar sig att befrielsen ska klassas som ett statligt stöd. avråder från att i steg två ta fram en lag om total skattebefrielse för anläggningar under 255 kilowatt utan vill i stället ha en annan inriktning på ett andra steg. I propositionen behandlas första steget i den trestegslösning som beskrivs i avsnitt 5.1. Regeringen anser att en stor fördel med den