prop · H40330 · 2017-01-10 00:00:00 — fullmakten ska anges vad som i övrigt ska gälla. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna, bl.a. , , , vid Stock- holms universitet och , godtar eller invänder inte mot förslagen. och kommun anser att framtidsfullmakter påpekar att det blir svårt att bedöma en framtidsfullmakt om en sådan kan utfärdas utan särskilda krav på innehållets utformning och önskar en tydligare reglering av vad en framtidsfullmakt ska innehålla. skolan på anser att även fullmaktshavarens medverkan vid upprättandet av framtidsfullmakten bör regleras. förordar att en vittnesmening motsvarande den som ofta tillämpas i testamenten ska anges i en framtidsfullmakt. digheten, och kommun anser att den nya ordningen bör anpassas för elektroniska framtidsfullmakter. Skälen för regeringens förslag: Som framhålls i avsnitt 4 bör full- maktsgivarens självbestämmande få stort genomslag i en lag om fram- Utformningen av en framtidsfullmakt bör därför i stor utsträckning överlämnas till fullmaktsgivaren att bestämma. anser emellertid att en framtidsfullmakt i några avseenden måste upp- rättas på visst sätt för att vara giltig (s.k. formkrav). framtidsfullmakt i likhet med ett testamente är en ensidig rättshandling som ska tillämpas utan att utfärdaren senare kan tillfrågas om sina avsikter, ligger det nära till hands att låta formkraven i allt väsentligt överensstämma med vad som gäller för upprättande av testa- Genom att uppställa vissa formkrav kan bevissvårigheter om t.ex. fullmaktsgivarens tillstånd vid fullmaktens upprättande eller andra oklar- Remissinstanserna invänder inte mot de formkrav som uppställs i utredningens och promemorians förslag. Mot den bakgrunden föreslår regeringen att en framtidsfullmakt ska Ett av huvudsyftena med ett skriftlighetskrav är att framtidsfullmakten ska utgöra en legitimationshandling. fullmaktgivaren incitament att noggrant överväga fullmaktens omfattning Även i övrigt finns det enligt regeringens uppfattning anledning att ställa upp samma krav som för testamenten. alltså skrivas under av fullmaktsgivaren och upprättas med två vittnen. Vittnena bör vara närvarande vid fullmaktsgivarens under- tecknande eller när denne känns vid sin underskrift. I linje med vad som gäller för testamenten bör vittnena bestyrka handlingen med sina namn med kännedom om att det är en framtidsfullmakt de bevittnar. Någon motsvarighet till nödtestamenten föreslås däremot inte. Även i fråga om vittnenas personliga kvalifikationer bör samma regler gälla som för testamentsvittnen. För att framtidsfullmakten ska vara giltig bör det alltså krävas bl.a. att vittnena inte är och att de inte på grund av psykisk störning saknar insikt om betydelsen av vittnesbekräftelsen (jfr 10 kap. 4 § första stycket ). Make, syskon eller någon i rätt upp- eller nedstigande släktled eller i svågerlag med fullmaktsgivaren bör inte få vara vittne. Det är också naturligt att den som utses till fullmaktshavare inte kan vara vittne (jfr 10 kap. 4 § andra stycket ). Enligt regeringens mening är det rimligt att de formkrav som föreslås gälla vid upprättandet av en framtidsfullmakt även bör gälla vid ändringar av fullmakten, på motsvarande sätt som gäller vid ändring av ett testamente (jfr 10 kap. 6 § ). vid på anser att fullmaktshavarens medverkan vid upprättandet av framtidsfullmakten bör regleras, eftersom den som utsetts kanske inte alltid är medveten om detta. Enligt regeringens mening är det givetvis lämpligt att en fullmaktsgivare frågar en tilltänkt fullmaktshavare om han eller hon är villig att åta sig uppdraget. Det finns emellertid inte skäl att inskränka en fullmaktshavares rätt att avsäga sig uppdraget. Att fullmaktshavaren medverkar vid upprättandet är alltså ingen garanti för att personen senare åtar sig uppdraget. Regeringen bedömer därför att det inte skulle fylla någon funktion att reglera fullmaktshavarens medverkan vid upprättandet av en framtidsfullmakt. Däremot bör fullmaktshavaren anges i framtidsfullmakten, vilket behandlas i avsnitt 5.3. Utredningen föreslår att det i lagen anges att det till framtidsfullmakten bör bifogas ett läkarintyg eller annan utredning om fullmaktsgivarens hälsotillstånd för fullmaktens upprättande. ifrågasätter värdet av en sådan regel. Förslaget saknar motsvarighet i regler om testamenten och utgör inte något egentligt formkrav, varför en underlåtenhet att iaktta regeln inte skulle leda till att framtidsfullmakten blir ogiltig. Förslaget skulle vidare innebära att fullmaktsgivaren behöver lämna uppgifter som annars är sekretessbelagda. Redan mot den bakgrunden anser regeringen att det kan ifrågasättas om denna regel fyller någon praktisk funktion och i övrigt är lämplig. Den kan möjligen motiveras av fullmaktsgivarens intresse av att minska risken för att fullmakten i efterhand ifrågasätts. Emellertid fyller vittnena rollen som kontrollanter av att fullmaktsgivaren förstår att han eller hon upprättar en framtidsfullmakt. Regeringen utgår också från att framtidsfullmakter i många fall kommer att upprättas av personer som inte i närtid är i behov av hjälp med sina ekonomiska och personliga angelägenheter, dvs. då det helt saknas anledning att ifrågasätta fullmaktsgivarens beslutsförmåga. I sådana lägen framstår det inte som ändamålsenligt att bifoga ett läkarintyg – i praktiken ett friskhetsintyg. Det kan snarare antas bidra till att komplicera förfarandet. Regeringen anser därför, i likhet med vad som anförs i promemorian, att det inte finns behov av att införa en regel om att läkarintyg eller likvärdig utredning bör bifogas framtidsfullmakten. Däremot finns det goda skäl för att en framtidsfullmakt bör dateras och att vittnena på fullmakten bör anteckna iakttagelser om fullmaktsgivarens hälsotillstånd och andra omständigheter som är av betydelse för dess Detta motsvarar vad som gäller för testamenten (10 kap. 2 § andra stycket ). universitet anser i likhet med kommun att det bör införas ett krav på att framtidsfullmakter ska dateras. Regeringen anser att regeln om datering främst fungerar som en påminnelse om att i framtids- fullmakten ange den upprättats och att det vore alltför långtgående att införa en skyldighet att datera en framtidsfullmakt, som ju skulle medföra att fullmakten är ogiltig om den inte är daterad. krav på att en särskild vittnesmening ska användas, i linje med vad förordar, fyller enligt regeringen inte någon funktion, utan riskerar att tillämpas slentrianmässigt. vittnena att vid behov anteckna sina iakttagelser av fullmaktsgivarens hälsotillstånd och andra omständigheter som kan vara av betydelse för framtidsfullmaktens giltighet är enligt regeringens mening bättre ägnad att bidra till att vittnena är observanta när handlingen bevittnas. Regeringen anser att det är viktigt att fullmaktsgivaren i övrigt är så fri som möjligt att utforma framtidsfullmakten på det sätt som passar honom eller henne bäst. På så sätt stärks framtidsfullmakternas karaktär av privaträttsligt alternativ till de legala ställföreträdarskapen, dvs. skap och förvaltarskap. Som framhåller finns det dock, enligt regeringens uppfattning, anledning att i lagen i viss utsträck- ning närmare ange vad en fullmakt ska innehålla. Föreskrifter om att det av framtidsfullmakten ska framgå vilken behörighet som lämnas bidrar till att tydliggöra fullmaktsgivarens avsikter och underlättar uppdragets Eftersom fullmaktshavaren grundar sin behörighet på full- maktsgivarens beskrivning av uppdraget i framtidsfullmakten är det viktigt att fullmaktsgivaren överväger behörighetens omfattning och anger i fullmakten vilka angelägenheter som den omfattar. rådet rekommenderar bör det vidare anges att fullmakten ska komma till användning, eller fortsätta att gälla, först när fullmaktsgivaren är besluts- oförmögen (principle 5, recommendation CM/Rec (2009)11). tydliggörs framtidsfullmaktens karaktäristiska särdrag. Det bör alltså av fullmakten framgå att det är en framtidsfullmakt. finns det enligt regeringens mening vidare skäl att i lagen ta in en upp- maning till fullmaktsgivaren att även ange övriga förutsättningar för Det kan t.ex. röra frågor om särskilda avgränsningar eller uppgifter i uppdraget och frågor om arvode, gåvor etc. något som hindrar att fullmaktsgivaren anger särskilda önskemål i fullmakten, exempelvis om hur den dagliga livsföringen ska gestalta sig när han eller hon blir beslutsoförmögen, På samma sätt som har skett för vanliga fullmakter kan det förväntas att standardmallar kommer att finnas på marknaden och att sådana kommer att tillämpas i många fall. Några remissinstanser, bl.a. , anser att det bör över- vägas att tillåta elektroniska framtidsfullmakter och att regelverket måste Regeringen är i och för sig positiv till elektronisk hantering av handlingar, men konstaterar att frågan om upprättande och hantering av elektroniska framtidsfullmakter är komplicerad och kräver Frågan ryms därför inte inom ramen för detta Det kan finnas anledning att återkomma till denna Prop. 2016/17:30 fråga, t.ex. om det framöver på marknaden tas fram elektroniska full- maktslösningar som kan användas för framtidsfullmakter. Regeringens förslag: I en framtidsfullmakt ska en eller flera fysiska personer anges som fullmaktshavare. Vid tillfälligt förhinder eller vid behov av hjälp i en särskilt angiven fråga får fullmaktshavaren överlåta sin behörighet till någon annan. fullmakt som ges vid tillfälligt förhinder ska dock endast få avse rätt att utföra ordinära rättshandlingar med anknytning till den enskildes Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser, däribland Hovrätten för Nedre , vid , Kommuner och Landsting, och , instämmer i förslagen eller lämnar dem utan sätter behovet av en rätt för fullmaktshavaren att, utan särskilt stöd i framtidsfullmakten, få sätta någon annan i sitt ställe och att en sådan rätt bl.a. försvårar för tredje man att bedöma vem som är behörig. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser, däribland ombudsmän, , Föreningen och , instämmer i förslagen eller lämnar dem utan invändning. anser att det bör övervägas att införa en begränsning av hur många fullmaktsuppdrag en person kan ha. fakultetsnämnden vid anser att det i lagen bör tydlig- göras att fullmaktshavaren endast kan vara en fysisk person. institutionen vid på och Stock- holms kommun anser att även juridiska personer ska kunna vara Skälen för regeringens förslag En vanlig fullmakt vilar i grunden på ett förtroendefullt förhållande mellan fullmaktsgivaren och fullmaktshavaren. i ännu större utsträckning gälla vid utformningen av en ordning med Det är därför naturligt att föreskriva att en framtids- fullmakt inte får vara ställd till den som vid var tid innehar den, utan att det i framtidsfullmakten måste anges vem som är fullmaktshavare. Eftersom en framtidsfullmakt får verkan först när möjligheterna för fullmaktsgivaren att återkalla fullmakten är begränsade, blir utpekandet av en fullmaktshavare än viktigare för fullmaktsgivaren. lagen ställa krav på ett utpekande av vem som ska vara fullmaktshavare det inte att råda någon tvekan om att den som agerar som fullmaktshavare har fullmaktsgivarens förtroende att sköta hans eller Regeringen anser därför att en framtidsfullmakt, för att vara giltig, bör peka ut vem som ska vara fullmaktshavare. alltså inte vara möjligt att låta fullmakten fungera som en legitimations- handling för vem som helst som innehar den. Även om det i en framtidsfullmakt ska anges vem som är fullmakts- havare, kan man tänka sig flera olika konstellationer av fullmaktshavare. En fråga i sammanhanget är om fullmaktsgivaren ska få utse flera per- soner som fullmaktshavare. Enligt avtalslagens fullmaktsregler är det Även enligt reglerna om god man och förvaltare finns möjlighet att utse flera ställföreträdare. Det som talar mot en sådan möjlighet är risken för att de var för sig vidtar åtgärder som sammantagna inte är till För en sådan lösning talar dock fullmaktsgiva- rens självbestämmande och hans eller hennes behov av att få utforma fullmakten så att en uppgift kan tilldelas den som är bäst lämpad. maktsgivaren kan t.ex. vilja låta en person ha hand om de ekonomiska angelägenheterna och en annan sköta de personliga angelägenheterna. Ytterligare ett skäl är att det med flera fullmaktshavare kan finnas möjlighet till avlastning, vilket i sin tur kan leda till att fler personer är villiga att åta sig ett fullmaktsuppdrag. Med en möjlighet att utse flera fullmaktshavare undviker man också att fullmaktsgivaren hamnar i en besvärlig situation och t.ex. tvingas välja endast ett av flera barn som Regeringen anser mot denna bakgrund att det bör vara möjligt för fullmaktsgivaren att utse flera personer som fullmaktshavare. Om fullmaktsgivaren så önskar, bör han eller hon kunna ange i fram- tidsfullmakten att flera fullmaktshavare endast ska få utöva uppdraget tillsammans, exempelvis beträffande vissa särskilt angivna frågor. får dock förutsättas att detta sker endast undantagsvis eftersom det riskerar att leda till att framtidsfullmakten förlorar sin verkan om en av flera utpekade faller ifrån. Dessutom måste risken för konfliktsituationer tas i beaktande av fullmaktsgivaren. Det bör också vara möjligt att låta en framtidsfullmakt innefatta subsidiära, dvs. alternativa, förordnanden. Om den först påtänkte inte kan eller vill fullgöra uppdraget, kan fullmaktsgivaren vilja att någon annan ska inträda i den först utpekades ställe. på påpekar är det lämpligt att fullmaktsgivaren, för det fall flera fullmaktshavare utses, tydligt anger om de har behörighet att företräda fullmaktsgivaren var för sig, i förening tillsammans) eller subsidiärt (dvs. i andra och tredje hand osv. En fråga som tar upp är om det bör införas en begränsning av hur många uppdrag som en fullmaktshavare får ha. fattningen av ett fullmaktsuppdrag kan variera mycket från fall till fall. Detsamma gäller en fullmaktshavares förutsättningar att åta sig ett sådant Någon sådan begränsning som berör finns inte heller för andra ställföreträdareformer som t.ex. gode män (se prop. 2013/14:225 s. 35 f.). Vidare är det en utgångspunkt för denna reform att det är fullmaktsgivaren som väljer vem som ska företräda honom eller Regeringen anser mot den bakgrunden att det inte finns anledning att begränsa antalet fullmaktsuppdrag som en fullmaktshavare får ha. bör i stället vara en fråga för fullmaktsgivaren att diskutera med den som är tänkt som fullmaktshavare. En fullmaktshavare ska vara en fysisk person Utredningen och promemorian föreslår att endast fysiska personer ska få utses som fullmaktshavare. Juridiska fakultetsnämnderna vid och understryker vikten av detta och föreslår att det anges uttryckligen i lagen. vid på och anser däremot att det finns skäl som talar för att en juridisk person ska få vara fullmaktshavare. Regeringen konstaterar att uppdraget som ställföreträdare är ett uppdrag som bygger på att det finns ett särskilt förtroende mellan fullmaktsgivaren och fullmaktshavaren. Det talar mot att juridiska personer ska få utses till ställföreträdare. Ett annat skäl som talar mot en sådan lösning är att det i det närmaste vore att jämställa en framtidsfullmakt med en fullmakt som kan användas som en legitimationshandling för den som vid var tid innehar den, vilket inte bör komma i fråga. Att tillåta juridiska personer som fullmaktshavare skulle alltså innebära att fullmaktsgivaren förlorar kontrollen över vem som egentligen kommer att företräda honom eller henne. Det strider mot grundtanken med reformen, dvs. att fullmaktsgivaren ska välja sin företrädare. Med hänsyn till detta anser regeringen att endast fysiska personer bör kunna utses som fullmaktshavare. Det finns dock skäl att göra ett undantag när det gäller hjälp för fullmaktshavaren i en särskild fråga, vilket behandlas närmare nedan. Ersättare vid tillfälligt förhinder för fullmaktshavaren Från tid till annan kan fullmaktshavaren tillfälligtvis få förhinder att utföra sitt uppdrag, exempelvis på grund av arbets- eller semesterresor. Någon annan behöver då kunna träda i fullmaktshavarens ställe. Det är naturligtvis lämpligt att fullmaktsgivaren i framtidsfullmakten anger vem som ska ersätta fullmaktshavaren om denne får förhinder. För det fall fullmaktsgivaren inte har pekat ut vem som ska träda in vid förhinder för fullmaktshavaren föreslår såväl utredningen som promemorian att fullmaktshavaren, utan stöd i fullmakten, ska kunna ge någon annan sin behörighet, om det uppstår ett tillfälligt förhinder. Remissinstanserna invänder inte mot det förslaget. Fullmaktsgivarens självbestämmande talar i och för sig för att endast fullmaktsgivaren själv ska få utse ersättare för fullmaktshavaren. Regeringen delar emellertid bedömningen att fullmaktshavaren vid tillfälligt förhinder bör få utse en ersättare. På så sätt skyddas fullmaktsgivaren från att stå utan företrädare i händelse av förhinder för fullmaktshavaren. Eftersom det rör sig om tillfälliga förhinder och fullmaktsgivaren inte själv utsett personen bör ersättarens behörighet begränsas till att avse de mest nödvändiga åtgärderna. Det rör sig här om ordinära rättshandlingar med anknytning till fullmaktsgivarens dagliga livsföring. Det är fråga om sådana rättshandlingar som föreslås omfattas av de nya reglerna om behörighet i vissa fall för anhöriga (se avsnitt 6.3). Det kan t.ex. avse inköp av mat och betalningar av löpande räkningar för t.ex. boende. Möjligheten för fullmaktshavaren att vid tillfälligt förhinder anlita någon annan bör därför begränsas till sådana åtgärder. Med hänsyn till att det föreslås att en ordinarie fullmaktshavare ska vara en fysisk person bör motsvarande krav gälla för en ersättare för fullmaktshavaren. Även i övrigt bör det gälla samma förutsättningar för en ersättare som för fullmaktshavaren, exempelvis i fråga om lojalitetsplikt (se avsnitt 5.7). Det bör beaktas att det kan finnas specialregler som gäller i stället för denna allmänna regel om möjligheten för fullmaktshavaren att ge någon annan sin behörighet att företräda fullmaktsgivaren (se t.ex. 6 kap. 4– 8 §§ skatteförfarandelagen [2011:1244] om deklarationsombud). Hjälp i en särskild fråga En fullmaktshavare kan naturligtvis också hamna i en situation där han eller hon behöver hjälp med att utföra sitt uppdrag. Det kan röra sig om en rättslig fråga, en fastighetsförsäljning eller andra mera omfattande eller komplicerade frågor som kräver fackkunskap som fullmaktshavaren saknar. Fullmaktshavaren kan då behöva hjälp av t.ex. en advokat eller en revisor. Utredningen och promemorian föreslår att fullmaktshavaren i en sådan situation ska få överlåta sin behörighet till en eller flera andra fysiska personer. En fullmakt föreslås vidare få ställas till en bank, ett kreditmarknadsföretag eller ett värdepappersbolag, om det är fråga om att i en särskilt angiven ekonomisk fråga förvalta fullmaktsgivarens egendom. Remisinstanserna invänder inte mot förslagen. Regeringen bedömer att fullmaktsgivaren är bäst betjänt av att fullmaktshavaren tar hjälp av andra i de frågor som han eller hon inte själv anser sig behärska. Om fullmaktshavaren inte skulle få ta hjälp för att utföra sitt uppdrag, riskerar fullmaktsgivaren att drabbas av rättsförluster. Genom att tillåta fullmaktshavaren att vid behov ta hjälp från personer som har nödvändig sakkunskap kan fullmaktsgivarens intressen tas till vara. Regeringen anser därför att fullmaktshavaren bör få sätta någon annan fysisk person i sitt ställe om han eller hon behöver hjälp. Är det fråga om att i en särskilt angiven ekonomisk fråga förvalta fullmaktsgivarens egendom är det, med hänsyn till hur sådan verksamhet är organiserad, rimligt att fullmakten får ställas till ett kreditinstitut eller ett värdepappersinstitut. Fullmaktshavaren bör givetvis inte kunna överlåta större rätt än han eller hon själv har enligt fullmakten och måste väga kostnaden mot nyttan. Periodiskt återkommande betalningar och överföringar Autogiro och andra stående penningöverföringar är vanligt förekommande. De är viktiga för att man på ett enkelt och effektivt sätt ska kunna sköta sina ekonomiska angelägenheter. Sådana sköts ofta via banken genom ett särskilt medgivande om uttag från bankkonto eller genom ett stående uppdrag till banken om att genomföra överföringar. För autogiro och andra stående penningöverföringar föreslår utredningen ett undantag från kravet på att en fullmakt som fullmaktshavaren i sin tur ger ska vara ställd till en eller flera namngivna personer. Avsikten är att fullmaktshavaren inom ramen för sin behörighet ska kunna ordna autogiro och stående penningöverföringar. Remissinstanserna invänder inte mot förslaget. Regeringen anser att autogiro och andra stående penningöverföringar är grundläggande verktyg i hanteringen av en persons ekonomi. Redan genom uppdraget i framtidsfullmakten att hantera fullmaktsgivarens ekonomi får det anses ligga en rätt för fullmaktshavaren att arrangera betalningar och överföringar på lämpligt sätt, t.ex. via autogiro. På mot- Prop. 2016/17:30 svarande sätt bör fullmaktshavaren ha möjlighet att ändra eller avsluta sådana autogireringar och andra stående penningöverföringar som har anordnats innan framtidsfullmakten trädde i kraft. Regeringen anser därför att det inte finns behov av någon särskild reglering om detta. Hur en framtidsfullmakt träder i kraft Regeringens förslag: En framtidsfullmakt, som uppfyller formkrav- en, träder i kraft när fullmaktsgivaren inte längre har förmåga att ha hand om de angelägenheter som omfattas av fullmakten. Bedömningen av ikraftträdandet ska göras av fullmaktshavaren. Fullmaktshavaren ska kunna få en rättslig prövning av om framtids- fullmakten har trätt i kraft. Fullmaktsgivaren ska också få villkora ikraftträdandet av att en sådan prövning sker. Om fullmaktshavaren bedömer att framtidsfullmakten har trätt i kraft, ska bl.a. fullmaktsgivaren och dennes anhöriga underrättas. Regeringens bedömning: Det bör inte införas bestämmelser som innebär att fullmaktshavaren har rätt att inhämta sekretessbelagda upp- gifter om fullmaktsgivarens hälsotillstånd. Det bör inte heller införas något krav på registrering av framtidsfullmakter. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer delvis med Utredningen föreslår ingen rättslig prövning eller registre- Däremot föreslås att fullmaktshavaren ska ha rätt att inhämta uppgifter om fullmaktsgivarens hälsotillstånd, om detta behövs för att avgöra om fullmaktsgivaren är beslutsoförmögen. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, däribland Hovrätten för Nedre , , i , Juri- diska fakultetsnämnden vid , Kommuner och Landsting och , instämmer i utredningens förslag eller lämnar dem utan invändning. instanser reagerar dock mot att den föreslagna ordningen inte innefattar påtalar att det finns en risk för otillbörligt utnyttjande om bedömningen av ikraftträdandet läggs på Flera remissinstanser, däribland ombuds- män, , och , för- ordar en lösning som innebär att en myndighet, t.ex. överförmyndaren, prövar förutsättningarna för fullmaktens ikraftträdande. anser dock att överförmyndaren inte har den kompetens som behövs för att pröva om fullmakten har trätt i kraft. det förhållandet att fullmaktshavaren ska bedöma ikraftträdandet kan medföra att en tänkt fullmaktshavare inte antar uppdraget. instanser, bl.a. , anser att utredningens förslag övervältrar ett stort risktagande på bankerna. mot att den föreslagna ordningen kan medföra problem för tredje man att bedöma fullmaktshavarens behörighet. en ordning som innebär att fullmaktsförhållandet registreras eller att fullmaktshavaren får ett intyg över ikraftträdandet att visa upp för tredje och (numera Svensk 2016/17:30 Försäkring) föreslår att en framtidsfullmakt alltid ska kompletteras med ett läkarintyg som visar fullmaktsgivarens beslutsoförmåga. Bland andra pekar på att uppgifter om fullmaktsgivarens hälsotillstånd utgör känsliga personuppgifter som kan vara svåra att hantera för tredje man.