prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — Sammanfattningsvis bör således nu beskrivna utgångspunkter ligga till grund för bedömningen av om strängare regler än de som stadgas enligt direktivet är att föredra på vissa områden och om möjligheterna till nationella val ska utnyttjas. 5.2En ny lag om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Regeringens förslag: Den nuvarande penningtvättslagen ska upphävas och ersättas med en ny lag med en ny struktur och redaktionell utformning. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Sedan lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (penningtvättslagen) trädde 2009 har den kommit att ändras . Den nuvarande lagen kan i vissa avseenden uppfattas som svår att överblicka, bl.a. till följd av att det skjutits in nya paragrafer bland de ursprungliga. Förslagen som läggs för att genomföra fjärde penningtvättsdirektivet innebär att det måste föras in ett antal nya paragrafer, vilket kan leda till att lagen blir än mer svåröverskådlig. Enligt regeringens mening bör penningtvättslagens främsta målgrupp vara de fysiska och juridiska personer som bedriver verksamhet som omfattas av lagens tillämpning (verksamhetsutövarna). Det är angeläget att lagen utformas på ett sätt som underlättar för dessa att tillgodogöra sig de krav som ställs. Det finns därför anledning att disponera lagen så att verksamhetsutövarnas skyldigheter tydliggörs på ett mera stringent och överblickbart sätt. Lagens tillgänglighet och överskådlighet kan förbättras ytterligare bl.a. genom ny struktur och rubriksättning. Visserligen innebär detta att verksamhetsutövare kommer att behöva orientera sig i ett nytt material. En del av den nuvarande problematiken hade möjligen också kunnat lösas med mera begränsade ändringar av penningtvättslagen. Enligt regeringens bedömning är emellertid en sådan lösning inte ändamålsenlig i ett längre perspektiv. 2016/17:173 således att den nuvarande penningtvättslagen bör ersättas med en ny lag med ny strukturell och redaktionell utformning. Regeringens förslag: Hänvisningarna till EU-förordningar i de bestämmelser som föreslås ska vara dynamiska, dvs. avse förord- ningarna i den gällande lydelsen. Hänvisningar till EU-direktiv ska vara statiska, dvs. avse direktivet i den gällande lydelsen. Utredningen behandlar inte frågan. Remissinstanserna tar inte upp frågan. Skälen för regeringens förslag: Flera av förslagen i denna proposition innebär att det i lag införs hänvisningar till förordning (EU) 2015/847 om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel och om upphävande av förordning (EG) nr 1781/2006. Hänvisningar sker också till vissa andra EU-förordningar. Det hänvisas också till fjärde penningtvättsdirektivet. Hänvisningar till EU-rättsakter kan göras antingen statiska eller dynamiska. En statisk hänvisning innebär att hänvisningen avser EU- rättsakten i en viss angiven lydelse. En dynamisk hänvisning innebär att hänvisningen avser EU-rättsakten i den gällande lydelsen. För att säkerställa att ändringar i förordningen (EU) 2015/847 får genomslag är det ändamålsenligt att hänvisningar dit görs dynamiska. Av samma skäl bör hänvisningar till övriga EU-förordningar också vara dynamiska. Eftersom ändringar i EU-direktiv bör föranleda överväganden av lagstiftaren om huruvida lagtexten behöver ändras görs hänvisningar till sådana rättsakter statiska. 5.4Auktionsplattformar för handel med utsläppsrätter Regeringens förslag: Kraven på att vissa artiklar penning- tvättsdirektiv ska tillämpas på drift av en auktionsplattform för handel med utsläppsrätter ska genomföras genom att bestämmelser i den nya penningtvättslagen som svarar mot kraven i dessa artiklar görs tillämpliga för sådana auktionsplattformar. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: I artikel 55 i kommissionens förordning (EU) nr 1031/2010 av om tidsschema, administration och andra aspekter av auktionering av utsläppsrätter för växthusgaser i enlighet med och rådets direktiv /87/EG om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen finns bestämmelser som rör anmälan av penningtvätt, finansiering av terrorism eller brottsliga handlingar. Enligt den nämnda artikeln ska Prop. 2016/17:173 medlemsstaterna införa motsvarande krav på drift av en auktionsplattform för handel med utsläppsrätter som ställs på andra verksamheter enligt artiklarna 21, 26–29, 32, 34.1, 35 och 39 penningtvättsdirektiv. Artikel 55 i förordningen (EU) nr 1031/2010 genomfördes genom införandet av 1 kap. 2 a § i den nuvarande penningtvättslagen. Där anges att bestämmelserna i 3 kap. 1 a, 4, 5 och 7 §§ samt 5 kap. 1 och 2 §§ i samma lag ska tillämpas för drift av de aktuella auktionsplattformarna. penningtvättsdirektiv upphävs när fjärde penningtvättsdirektivet träder i kraft . Artikel 55 i förordningen (EU) nr 1031/2010 har dock inte ändrats. Det innebär således att förordningen alltjämt hänvisar till penningtvättsdirektiv. De artiklar penningtvättsdirektiv till vilka förordning (EU) nr 1031/2010 hänvisar motsvaras dock i allt väsentligt av artiklar som förekommer i det fjärde penningtvättsdirektivet. Det innebär att artikel 55 i förordning (EU) n 1031/2010 i överensstämmelse med nuvarande ordning bör genomföras genom en bestämmelse i penningtvättslagen som hänvisar till de bestämmelser i samma lag som ska gälla för auktionsplattformar. Regeringens förslag: Bestämmelsen i skatteförfarandelagen som innebär att en beskattningsbar person under vissa förhållanden ska tillämpa bestämmelserna om identifiering av den verkliga huvud- mannen i penningtvättslagen ska ändras genom att en hänvisning görs till motsvarande bestämmelser i den nya penningtvättslagen. Utredningens förslag: Utredningens förslag innebär att följdändringar ska göras i Skatteförfarandelagen. Utredningen lämnar dock inte något Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna i 2 kap. 2 § första stycket 1, 3 § första stycket 2, 5 § 2 a och 6 § i den nuvarande penning- tvättslagen ska tillämpas vid vissa transaktioner med investeringsguld. framgår i 39 kap. 14 § skatteförfarandelagen. penningtvättslagen innebär att den beskattningsbara personen, när en affärsförbindelse ingås, ska identifiera kundens verkliga huvudman och kontrollera dennes identitet. Om kunden är en verksamhetsutövare som anges i 1 kap. 2 § 1–7 och 17–20 §§ i den nuvarande penningtvättslagen, med hemvist inom EES, behöver sådan identifiering och kontroll inte Detta förutsätter dock att risken för penningtvätt eller finansiering av terrorism inte är hög. Om så är fallet ska skärpta åtgärder för I den nya penningtvättslagen återfinns de bestämmelser till vilka det hänvisas i skatteförfarandelagen i nya paragrafer. Det kan vidare konstateras att det inte längre finns någon bestämmelse som medger undantag från skyldigheten att vidta åtgärder I stället kan, vid låg risk, förenklade åtgärder för Det innebär att tillämpningen av bestämmelsen, 2016/17:173 även med de nya hänvisningarna, i många fall kan vara oförändrad jämfört med tidigare. Regeringens förslag: Penningtvättslagens syfte ska vara att förhindra att finansiell och annan näringsverksamhet utnyttjas för penningtvätt och finansiering av terrorism. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att det är tveksamt om det kan anses rimligt att använda ordval som att verksamhetsutövare ska förstå riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism i verksamheten. För detta bör krävas ett mer omfattande informationsutbyte med olika tillsynsmyndigheter, och Säkerhetspolisen än vad som sker . det inte kan krävas mer än att verksamhetsutövaren ska skaffa sig tillräcklig kunskap om aktuella risker för verksamheten. Skälen för regeringens förslag: Utmärkande för Fatfs rekommenda- tioner och för penningtvättsdirektivet är det ansvar som tilldelas Det förebyggande arbetet med att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism utgår väsentligen från dessa Kraven på de enskilda aktörerna är höga. Penningtvättsdirektivet bygger på att verksamhetsutövarna vidtar åtgärder för att förebygga penningtvätt och finansiering av terrorism. Penningtvättsdirektivet genomsyras dock, i än högre grad än tidigare direktiv, av principen om ett riskbaserat förhållningssätt. I skäl 22 till direktivet konstateras att riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism är olika från fall till fall. Därför bör en holistisk riskbaserad metod användas som ett medel för att effektivt kunna hantera de risker för penningtvätt och finansiering av terrorism som unionen och dess aktörer står inför. Åtgärder ska vidtas utifrån en riskbedömning. ett återkommande krav i ett stort antal artiklar i direktivet. För verksamhetsutövarens del innebär detta att omfattningen av åtgärder, förfaranden, kontroller m.m. ska utformas och fortlöpande anpassas efter riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism i den specifika verksamheten. Således ska flest och mest omfattande åtgärder sättas in där riskerna är som störst. Där riskerna är mindre räcker det med färre och mindre omfattande åtgärder. riskbaserade förhållningssättet också ett sätt att styra resurserna i verksamheten till de viktigaste områdena när det gäller arbetet mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Det riskbaserade synsättet bör medföra att verksamhetsutövare kan motverka att deras verksamhet utnyttjas för penningtvätt och finansiering av terrorism till en lägre kostnad och med högre effektivitet än vid ett i detalj reglerat system. En utgångspunkt vid genomförandet av det fjärde penningtvätts- direktivet i den nya penningtvättslagen bör därför vara att se till att verksamhetsutövarna kan tillämpa det riskbaserade synsättet fullt ut i Detta synsätt bör därför genomsyra såväl lagen som dess tolkning och tillämpning. Som Lagrådet påpekar följer detta Prop. 2016/17:173 genomgående av bestämmelserna i lagen, och behöver inte särskilt anges i den inledande bestämmelsen. Regeringen delar Svenska Bankföreningens bedömning att förståelse för riskerna kräver att myndigheterna bedriver en löpande analys och bedömning av risker och sårbarheter samt delger dessa på lämpligt sätt till berörda verksamhetsutövare. Som framgår i avsnitt 14 kommer ett samordningsorgan att skapas och ett av syftena med denna samordning är att löpande öka och sprida den samlade kunskapen om hur penningtvätt och finansiering av terrorism sker, vilket på lämpligt sätt ska komma verksamhetsutövarna till del. Regeringen anser därför att det är en rimlig målsättning att verksamhetsutövarna ska känna till och förstå riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism i verksamheten. 6 Definitioner och tillämpningsområde Regeringens förslag: Definitionen av penningtvätt i nya penning- tvättslagen ska anpassas så att den bättre överensstämmer med det straffbelagda området i lagen om straff för penningtvättsbrott. Vid tillämpning av lagen ska med penningtvätt jämställas åtgärder med egendom som typiskt sett är ägnade att dölja att någon avser att berika sig eller någon annan genom en framtida brottslig handling. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I utredningens förslag anges att åtgärder som ska jämställas med penningtvätt ska vara vidtagna inom ramen för en påbörjad brottsplan. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att defini- tionen av begreppet penningtvätt helt bör följa det straffbelagda området. avstyrker förslaget att jämställa vissa förfaranden som ingår som ett led i en påbörjad brottsplan med penningtvätt. och anser att det inte kan uteslutas att den svenska defini- tionen kommer att avvika från motsvarande internationella definitioner och anser att rekvisitet ”påbörjad brottsplan” framstår som något oklart, vilket kan leda till tillämpningssvårigheter. ifrågasätter förslaget ur ett rättssäkerhetsperspektiv och anser att det även riskerar att innebära svårigheter när det gäller att utföra gransknings- och rapporteringsskyldigheten. anser att den före- slagna bestämmelsen är alltför vag. Detta kan också leda till svårigheter att avgöra när reglerna om dispositionsförbud blir tillämpliga. Skälen för regeringens förslag Anpassning till den straffrättsliga regleringen Vad som vid tillämpningen av direktivet ska anses som penningtvätt anges i artikel 1.3 och 1.4 i fjärde penningtvättsdirektivet. Artikeln har samma innehåll som motsvarande artikel penningtvätts- direktiv. Enligt artikel 1.3 a–d i direktivet anges de handlingar som när de begås uppsåtligen ska anses som penningtvätt. I a) anges omvandling eller överföring av egendom, i vetskap om att egendomen härrör från brottslig handling eller från medverkan till brottslig handling, i syfte att hemlighålla eller dölja egendomens olagliga ursprung eller för att hjälpa någon som är delaktig i en sådan verksamhet att undandra sig de rättsliga följderna av sitt handlande. I b) anges hemlighållande eller döljande av en viss egendoms rätta beskaffenhet eller ursprung, av dess belägenhet, av förfogandet över den, av dess förflyttning, av de rättigheter som är knutna till den, eller av äganderätten till den, i vetskap om att egendomen härrör från brottslig handling eller från medverkan till en sådan handling. I c) anges förvärv, innehav eller brukande av egendom, i vetskap om, vid tiden för mottagandet, att egendomen härrörde från brottslig handling eller medverkan till en sådan handling. I d) anges deltagande, sammanslutning för att utföra försöka att utföra och medhjälp, underlättande och rådgivning vid utförandet av någon av de handlingar som avses i leden a, b och c. I artikel 1.4 anges att penningtvätt ska anses som sådan även om de handlingar, som frambringat den egendom som ska tvättas, begåtts inom en annan medlemsstats territorium eller i ett tredjeland. Definitionen av penningtvätt finns i gällande rätt i 1 kap. 5 § 6 penningtvättslagen. Där anges att penningtvätt betyder sådana åtgärder med brottsligt förvärvad egendom, som kan medföra att egendomens samband med brott döljs, att den brottsliga får möjlighet att undandra sig rättsliga påföljder eller att återanskaffande av egendomen försvåras, samt sådana åtgärder som innefattar förfogande över och förvärv, innehav eller brukande av egendomen (a). Med penningtvätt avses också åtgärder med annan egendom än som avses i a), om åtgärderna är ägnade att dölja att någon har berikat sig genom brottslig gärning. Definitionen i gällande rätt fångar i allt väsentligt de förfoganden med egendom som omfattas av penningtvättsdirektivets definition. När definitionen infördes fanns inte någon straffrättslig reglering som specifikt avsåg penningtvättsbrott. Vissa av de gärningar som omfattas av definitionen kunde dock utgöra penninghäleri. Genom införandet av lagen (2014:307) om straff för penningtvättsbrott har dock penning- tvättsbrott uttryckligen kriminaliserats. Bestämmelserna om penning- häleri utmönstrades ur . Enligt 3 § lagen om straff för penningtvättsbrott döms för penning- tvättsbrott, om åtgärden syftar till att dölja att pengar eller annan egendom härrör från brott eller brottslig verksamhet eller till att främja möjligheterna för någon att tillgodogöra sig egendom eller dess värde, den som överlåter, förvärvar, omsätter, förvarar eller vidtar annan sådan åtgärd med egendomen, eller tillhandahåller, förvärvar eller upprättar en handling som kan ge en skenbar förklaring till innehavet av egendomen, deltar i transaktioner som utförs för skens skull, uppträder som bulvan eller vidtar annan sådan åtgärd. Enligt 4 § lagen om straff för penningtvättsbrott döms för penningtvättsbrott även den som, utan att åtgärden har ett sådant syfte som anges i 3 §, otillbörligen främjar möjligheterna för någon att omsätta pengar eller annan egendom som härrör från brott eller brottslig verksamhet. Definitionen i den nya penningtvättslagen föreslås få en delvis ny lydelse jämfört med den i gällande rätt. Den föreslagna definitionen syftar till att åstadkomma en viss språklig förenkling och till att anpassa definitionen till den straffrättsliga regleringen av penningtvättsbrottet i lagen om straff för penningtvättsbrott. En första ändring som bör göras är att i likhet med vad som anges i 3 § lagen om straff för penningtvättsbrott använda rekvisitet ”härrör från brott eller brottslig verksamhet”. Detta begrepp har i lagen om straff för penningtvättsbrott en specifik innebörd som bör användas även i penningtvättslagen. Att egendom ”härrör” från brott innebär att inte endast det konkreta brottsutbytet kan vara föremål för brott. Även egendom som trätt i stället omfattas, liksom den förmögenhetsökning som uppstått genom ett skattebrott eller annat undandragandebrott. Vad som krävs är alltså att egendomen kan härledas till brott eller brottslig verksamhet. Att egendomen ska härröra från ”brott eller brottslig verksamhet” innebär bl.a. att det inte måste vara visat eller klarlagt att egendom härrör från ett specifikt brott eller brottstillfälle. I den nuvarande penningtvättslagen anges att egendom ska vara ”brottsligt förvärvad”, vilket får anses ha en snävare innebörd än ”härrör från brott eller brottslig verksamhet”. Det sistnämnda uttrycket bör således förekomma i penningtvättslagen. anser att definitionen av begreppet penningtvätt helt bör följa det straffbelagda området. Det skulle innebära att definitionen i penningtvättslagen skulle vara avgränsad också av gärningspersonens eventuella syfte och uppsåt. Funktionen av definitionen av penningtvätt är annorlunda när den införs i ett administrativt regelverk jämfört med när den reglerar ett straffrättsligt ansvar. I det senare fallet är det särskilt angeläget att det straffbara området är noggrant preciserat, både när det gäller precisering av de handlingar som ska vara kriminaliserade och de subjektiva rekvisiten. När definitionen används i administrativa sammanhang såsom i penningtvättslagen syftar den däremot främst till att klargöra vilka företeelser och avvikelser som verksamhetsutövare ska vara uppmärksamma på. Genom de riskbedömningar och riskbaserade rutiner som verksamhetsutövare ska ha kommer riskerna för att utnyttjas för penningtvätt att konkretiseras till mer handfasta beskrivningar av situationer som är relevanta för den enskilda verksamhetsutövaren. Frågan som verksamhetsutövare kommer att behöva ställa sig är således vilka produkter eller tjänster som verksamhetsutövaren tillhandahåller som kan användas för att vidta sådana åtgärder som omfattas av definitionen av penningtvätt samt på vilket sätt och i vilket sammanhang det i så fall skulle kunna ske. Den granskning av aktiviteter och transaktioner som verksamhetsutövaren ska göra för att upptäcka avvikelser eller tecken på att det förekommer penningtvätt kommer således främst att relateras till den riskbedömning och de rutiner som verksamhetsutövaren har upprättat, och således inte direkt mot 2016/17:173 definitionen av penningtvätt i penningtvättslagen. Som Ekobrottsmyndig- heten anför måste vidare beaktas att verksamhetsutövarnas skyldighet att lämna uppgifter till inträder redan när det föreligger skälig grund för misstanke om penningtvätt. Det innebär att verksamhetsutövarnas rapportering kan och ska omfatta situationer som efter en brottsutredning visar sig inte utgöra straffbar penningtvätt eller påbörjad brottslighet. Den slutliga prövningen av den straffrättsliga rubriceringen av aktiviteten ankommer därför på de brottsutredande myndigheterna och inte på verksamhetsutövarna. Regeringen bedömer därför att det är mindre ändamålsenligt att föra in omständigheter som tar sikte på det syfte som kan finnas för att en åtgärd vidtas eller förhållanden som avser om gärningsmannen handlat med uppsåt eller varit grovt oaktsam. Lagen om straff för penningtvättsbrott omfattar åtgärder som ”syftar” till att dölja att pengar eller annan egendom härrör från brott eller brottslig verksamhet eller till att ”främja” möjligheterna för någon att tillgodogöra sig egendomen eller dess värde (3 §). I den nya penningtvättslagen bör det, på sätt som i gällande rätt, framgå att med penningtvätt avses åtgärder som ”kan” dölja att pengar eller annan egendom härrör från brott eller brottslig verksamhet. I gällande rätt anges att penningtvätt avser åtgärder som kan medföra att återskaffandet av egendomen försvåras. Denna situation bör beskrivas på samma sätt som i den straffrättsliga regleringen, men utan någon subjektiv komponent. I penningtvättslagen bör således anges att med penningtvätt avses åtgärder som kan främja möjligheterna för någon att tillgodogöra sig egendomen eller dess värde. I 3 § 2 lagen om straff för penningtvättsbrott anges att det straffbelagda området omfattar åtgärder som innebär att någon tillhandahåller, förvärvar eller upprättar en handling som kan ge en skenbar förklaring till innehavet av egendomen, deltar i transaktioner som utförs för skens skull, uppträder som bulvan eller vidtar annan sådan åtgärd. Denna relativt detaljerade uppräkning av åtgärder bör, i likhet med vad som följer av gällande rätt, inte anges i detalj i penningtvättslagens definition. I stället bör dessa sammanfattas som åtgärder som kan främja möjligheterna för någon att undandra sig rättsliga påföljder. Detta begrepp bedöms omfatta, men inte vara begränsat till, de åtgärder som anges i 3 § 2 lagen om straff för penningtvättsbrott. Slutligen bör i penningtvättslagen framgå att åtgärder som avser att någon förvärvar, innehar, hävdar rätt till eller brukar egendom som härrör från brott eller brottslig handling avses med penningtvätt. Detta motsvarar i allt väsentligt vad som anges i gällande rätt och överensstämmer i huvudsak med 3 § 1 lagen om straff för penningtvättsbrott. Den föreslagna definitionen bedöms vara förenlig med artikel 1.3 och 1.4 i direktivet. Förfaranden som ska jämställas med penningtvätt Gemensamt för de åtgärder som ingår i definitionen av penningtvätt i direktivet är att egendom som på olika sätt hanteras härrör från brott eller brottslig verksamhet. Den brottslighet som genererat egendomen förutsätts således ha skett när egendomen hanteras av eller under medverkan av verksamhetsutövaren. Även vissa förfaranden med egendom som ännu inte varit föremål för brott bör jämställas med penningtvätt vid tillämpning av penningtvätts- lagen. Detta går utöver direktivets krav. De åtgärder som föreslås vara jämställda med penningtvätt är sådana som syftar till att möjliggöra eller dölja en framtida brottslig gärning som involverar den hanterade egendomen. Tillägget till definitionen av penningtvätt syftar till att ålägga verksamhetshetsutövare att vidta åtgärder för att motverka, identifiera och vid misstanke rapportera sådana transaktioner som avviker och som till sin natur är sådana att det finns anledning att misstänka att de utgör ett led i ett upplägg som syftar till att dölja en brottslig handling. Det ska gälla trots att det inte står klart att den brottsliga handlingen ägt rum före det att verksamhetsutövaren medverkar till åtgärder med egendomen. Liksom övriga åtgärder som innebär penningtvätt enligt definitionen i penningtvättslagen måste varje verksamhetsutövare i sin riskbedömning och i sina riskbaserade rutiner specificera och konkretisera vilka åtgärder av detta slag som kan förekomma i den egna verksamheten. Att åtgärderna, enligt utredningens förslag, ska vara vidtagna inom ramen för en ”påbörjad brottsplan” riskerar, vilket , och påpekar, att göra tillämpningen av bestämmelsen svår. Regeringen föreslår därför att tillägget till bestämmelsen ska utformas på ett tydligare sätt.