prop · H403218 · 2017-08-30 00:00:00 — Motsvarande ordning gäller enligt lagen om internationell rättslig hjälp när biträder en annan medlemsstat. Enligt 4 kap. 25 a § prövar åklagaren om verkställigheten av rättens beslut, under betryggan- de former, kan ske genom omedelbar överföring eller om upptagningen eller uppteckningen ska ske i . De överväganden som åklagaren ska göra är om det finns tekniska förutsättningar för en omedelbar över- föring samt att säkerhets- och integritetsaspekter är tillgodosedda (prop. 2004/05:144 s. 168 f.). Regeringen anser att motsvarande bestämmelser bör gälla vid verkställighet enligt den nya lagen, dvs. det bör vara åkla- garen som beslutar hur verkställigheten ska genomföras. I den nya lagen bör således, som också föreslås i promemorian, införas bestämmelser om att verkställighet kan ske antingen genom omedelbar överföring eller genom upptagning och uppteckning i . Vidare bör i lagen anges att beslut om hur verkställighet ska ske, fattas av åklagaren efter samråd med den andra statens behöriga myndighet. I 4 kap. 25 och 25 a §§ lagen om internationell rättslig hjälp finns be- stämmelser om vilka av regler om granskning och be- varande av upptagningar och uppteckningar samt underrättelse till en- skild, som ska tillämpas vid bistånd enligt den lagen. Eftersom omstän- digheterna vid verkställighet av en utredningsorder för hemlig avlyssning 2016/17:218 och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation motsvarar de som gäller vid bistånd enligt lagen om internationell rättslig hjälp, anser regeringen att motsvarande bestämmelser bör införas i den nya lagen. Vid verkställighet genom omedelbar överföring bör uppteckningar eller upptagningar av meddelanden inte få göras i (jfr 4 kap. 25 a § lagen om internationell rättslig hjälp). I dessa fall kommer upptag- ningen eller uppteckningen ske i den andra medlemsstaten och då finns det inga skäl för att detsamma ska ske i . upptagning eller uppteckning sker i , blir bestämmelsen i 27 kap. 24 § om granskning, bevarande och förstöring av det avlyssnade eller övervakade materialet inte tillämpliga. några skäl att bestämmelserna om underrättelse till enskild ska tillämpas. Avlyssningen eller övervakningen sker i den andra medlemsstaten och den statens regler om underrättelser bör tillämpas. I de fall åklagaren, i avvaktan på rättens prövning, har meddelat ett beslut om att erkänna och verkställa en utredningsorder för nu aktuella åtgärder (se avsnitt 8.5.3) bör en verkställighet genom omedelbar överföring få ske först efter det att rätten fastställt åklagarens verkställbarhetsförklaring. När verkställighet av utredningsordern däremot sker genom uppteck- ning eller upptagning av meddelanden eller uppgifter om meddelanden, genomförs åtgärden i enligt de förutsättningar som gäller under Det innebär att reglerna i 27 kap. 24 § första stycket ska tillämpas, dvs. det avlyssnade eller övervakade materialet ska granskas och materialet får endast bevaras i de delar de är av betydelse ur utredningssynpunkt. ligger det i sakens natur att de svenska myndigheter som genomför avlyssningen eller övervak- ningen svårligen kan bedöma vad som är av intresse i den andra statens Av det skälet bör det införas en bestämmelse i den nya lagen om att upptagningar eller uppteckningar av meddelanden eller upp- gifter om meddelanden inte behöver granskas enligt nämnd bestämmelse. Av 27 kap. 24 § andra stycket framgår också att upptagningar och upp- teckningar ska bevaras till dess förundersökningen lagts ned eller avslu- tats eller, om åtal väckts, målet har avgjorts slutligt. Därefter ska de för- I vissa fall får upptagningarna och uppteckningarna bevaras även efter denna tidpunkt (se tredje och fjärde styckena i nämnda bestämmel- Eftersom det vid verkställighet av en utredningsorder inte pågår en förundersökning eller rättegång i bör, som påpekas av Säkerhets- och integritetsskyddsnämnden, frågan om bevarande och förstöring av material som finns kvar i regleras särskilt. dock inte att materialet ska bevaras till dess det utländska förfarandet har avslutats, vilket föreslås av nämnden. I stället bör det införas en bestämmelse om att upptagningar och uppteckningar som finns kvar i , får bevaras efter det att ärendet avslutats hos åklagaren och all redovisning till den andra staten skett, bara om det är tillåtet enligt 27 kap. 24 § . En sådan ordning motsvarar den som gäller enligt 4 kap. 25 § andra stycket lagen om internationell rättslig hjälp. Vid verkställighet genom upptagning och uppteckning av meddelanden eller uppgifter om meddelanden i bör bestämmelserna i 27 kap. 31–33 § om underrättelse till enskild tillämpas. stämmelserna måste dock anpassas till de särskilda omständigheter som gäller vid det gränsöverskridande samarbetet, vilket konstaterades när motsvarande bestämmelser fördes in i 4 kap. 25 § tredje stycket lagen om Prop. 2016/17:218 internationell rättslig hjälp (se prop. 2006/07:133 s. 56 f.). bör bestämmelserna utformas så att det blir praktiskt möjligt för en svensk myndighet att bedöma när underrättelseskyldigheten inträder och i vad mån underrättelsen ska skjutas upp och får underlåtas. För de när- mare skälen till utformningen av dessa bestämmelser hänvisas till prop. 2006/07:133 s. 58 f. De överväganden som gjordes i detta sammanhang har samma relevans för införandet av motsvarande regler i den lag som föreslås genomföra direktivet om en europeisk utredningsorder. När det gäller den sekretessprövning som ska ske samt önskemål om förtydliganden hänvisas till författningskommentaren. Som påpekas av bör åkla- garen i vissa fall vara skyldig att informera nämnden i de fall under- rättelse till enskild inte har lämnats. Detta kan, som också nämnden anser, regleras i förordning. 8.7.13Hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning Regeringens förslag: Vid verkställighet av en utredningsorder för hemlig kameraövervakning eller hemlig rumsavlyssning ska rätte- gångsbalkens regler med vissa undantag när det gäller granskning och underrättelse till enskilda tillämpas. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar eller invänder inte mot förslagen. och Säkerhets- och integritets- skyddsnämnden framför samma synpunkter om underrättelse till enskild som beträffande promemorians förslag vad gäller hemlig avlyssning och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation (se avsnitt 8.7.12). lyfter frågan om att bistå med hemlig rumsavlyss- ning beträffande historiska uppgifter. Skälen för regeringens förslag: Regeringens förslag i avsnitt 8.5.5 och 8.7.1 innebär att regler ska tillämpas såväl vid prövningen som vid verkställigheten av en utredningsorder för hemlig kameraövervakning eller hemlig rumsavlyssning. Åklagaren handlägger en sådan utredningsorder och prövar initialt om det finns förutsättningar för att erkänna och verkställa ordern. Förutsättningarna för att erkänna och verkställa utredningsordern är desamma som gäller för att kunna besluta om åtgärden i en svensk förundersökning, se avsnitt 8.3.3. Som anges i nämnda avsnitt krävs det att utredningsordern innehåller ett till- stånd att tillträda den plats som ska avlyssnas eller övervakas, när ett sådant tillstånd är nödvändigt enligt 27 kap. 25 a § . Ett sådant tillstånd kan, beroende på den ordning som gäller enligt den utfärdande statens lagstiftning, antingen anges som ett separat beslut i utredningsordern, t.ex. som ett beslut om husrannsakan, eller omfattas av själva beslutet om hemlig rumsavlyssning eller hemlig kameraövervak- ning. Vid tveksamheter får samråd ske med den utfärdande myndigheten. I de fall det utländska tillståndet att tillträda den aktuella platsen utgör ett beslut om husrannsakan, bör det verkställas som ett beslut enligt 27 kap. 2016/17:218 25 a § (se avsnitt 8.5.11). Om åklagaren inte beslutar att vägra erkännande och verkställighet ska han eller hon överlämna ärendet till rätten som prövar om förutsättningarna för erkännande och verk- ställighet är uppfyllda. För rättens prövning gäller bestämmelserna i 27 kap. 21 § och 26–30 §§ . I avsnitt 8.5.3 föreslås att åklagaren enligt de förutsättningar som anges i 27 kap. 21 a § rättegångs- balken i avvaktan på domstolens beslut, ska kunna besluta att erkänna och verkställa en utredningsorder för hemlig kameraövervakning. Ett sådant beslut ska utan dröjsmål anmälas till rätten. När en verkställbarhetsförklaring har meddelats ska utredningsordern verkställas. En verkställighet kan endast ske genom upptagning eller uppteckning av kameraövervakningen eller rumsavlyssning. Någon omedelbar överföring såsom vid hemlig avlyssning eller hemlig övervak- ning av elektronisk kommunikation, är inte aktuell. Enligt regeringens uppfattning bör samma undantag från 27 kap. 24 och 31–33 §§ rätte- gångsbalken gälla vid verkställighet av en utredningsorder för hemlig kameraövervakning eller hemlig rumsavlyssning som för hemlig avlyss- ning eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation. Det är också den ordning som gäller enligt lagen om internationell rättslig hjälp (se 4 kap. 27 och 28 a §§). Beträffande och Säkerhets- och integritetsskydds- nämnden synpunkter om underrättelse till enskild hänvisas till avsnitt 8.7.12. När det gäller önskemål om hemlig rums- avlyssning hänvisas till avsnitt 7.7.9. Kontrollerade leveranser och bistånd i brottsut- redningar med användning av en skyddsidentitet Regeringens förslag: Bestämmelsen i 18 kap. 6 § offentlighets- och sekretesslagen, om sekretess för uppgift om skyddsidentitet som en annan medlemsstat har beslutat om, ska tillämpas i ärenden enligt den Regeringens bedömning: Några övriga bestämmelser behöver inte föras in i den nya lagen vid verkställighet av en utredningsorder för en kontrollerad leverans eller bistånd i en brottsutredning med använd- ning av en skyddsidentitet. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag och bedömning. I promemorian föreslås att en bestämmelse om samråd avseende kontrollerade leveranser och bistånd i brottsutredningar med användning av en skyddsidentitet införs i den nya lagen. Remissinstanserna godtar eller invänder inte mot förslagen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Åklagaren hand- lägger och prövar om en utredningsorder för en kontrollerad leverans eller bistånd i en brottsutredning med användning av en skyddsidentitet ska erkännas och verkställas i utifrån de förutsättningar som gäller för motsvarande åtgärd i en svensk förundersökning (se bl.a. avsnitten 8.5.1 och 8.5.2). I promemorian föreslås att det i den nya lagen införs en bestämmelse om att åklagaren och den behöriga myndigheten i den andra medlems- staten ska samråda om praktiska frågor vid verkställighet av en utred- Prop. 2016/17:218 ningsorder för aktuella åtgärder. Regeringen delar bedömningen att sådant samråd bör regleras, men anser att det kan ske i förordning. Det- samma gäller samråd med andra svenska myndigheter som behöver bistå vid verkställigheten. I övrigt får åklagaren vid verkställigheten använda sig av samma tillvägagångssätt som när en motsvarande åtgärd vidtas inom ramen för en svensk förundersökning (se avsnitt 8.7.1). När det gäller bistånd i en brottsutredning med användning av en skyddsidentitet kan dock särskilt lyftas fram bestämmelsen i artikel 29.4 i direktivet. Av den följer bl.a. att ett sådant bistånd genomförs enligt gäll- ande svenska bestämmelser och befogenheten att agera, leda och kont- rollera de insatser som görs ligger helt och hållet på den svenska åkla- garen. Det ska också noteras regeringens överväganden i avsnitt 8.7.7 om att utländska tjänstemän inte ska tillåtas att utöva myndighetsutövning på svenskt territorium. har i flera ärenden uttalat att utländska polismän som bedriver polisverksamhet här i landet bara får göra det i form av biträde åt och i närvaro av svensk polis. I 18 kap. 6 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) finns en sär- skild bestämmelse om sekretess för uppgift om skyddsidentitet som en annan stat har beslutat om. För att sekretesskyddet ska gälla även ärenden enligt den nya lagen bör det göras ett tillägg i denna bestämmelse, vilket också föreslås i promemorian. Regeringens förslag: Bevismaterial som har inhämtats efter en verk- ställighet av en utredningsorder ska lämnas över till den andra medlemsstatens myndighet utan onödigt dröjsmål. tingsrätt som handlägger utredningsordern, ansvarar för att bevis- materialet lämnas över. Överlämnandet ska, om det är motiverat med hänsyn till enskilds rätt eller är nödvändigt från allmän synpunkt, förenas med villkor om att bevismaterialet ska återlämnas till när det inte längre behövs för det förfarande som utredningsordern avser, eller som åklagaren eller domstolen efter samråd med den andra statens behöriga myndighet beslutar om. Överlämnande av bevismaterialet ska skjutas upp i avvaktan på domstolens prövning, om – den som har drabbats av åtgärden har begärt domstolens prövning av verkställbarhetsförklaringen, i de fall utredningsordern avser – åklagaren enligt den nya lagen till domstolen ska anmäla meddelad verkställbarhetsförklaring eller ett verkställt beslag enligt 27 kap. 2 § andra stycket 2–8 . Ett överlämnande ska ändå få ske om det finns särskilda skäl för att bevismaterialet ska överlämnas . Detta gäller inte om över- lämnandet skulle medföra allvarlig skada för den som drabbas av Om den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten, med an- ledning av en utredningsorder för beslag, har begärt att bevismaterialet som har inhämtats ska vara kvar i , ska åklagaren eller, om verkställbarhetsförklaringen fastställs av domstolen, domstolen bestämma hur länge verkställigheten av utredningsordern ska bestå. Tiden får förlängas. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås en allmän bestämmelse om att överlämnandet av bevismaterialet ska skjutas upp i avvaktan på en prövning i domstol och bestämmelser om när ett återlämnande inte behövs. Däremot föreslås inga regler om att bevismaterialet på begäran kan stanna kvar i . Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser godtar eller invänder inte mot promemorians förslag. anser att vid verkställighet av beslag bör bevismaterialet överlämnas efter det att den som drabbats av beslaget delgavs underrättelse av åtgärden. tings- rätt saknar en uttrycklig bestämmelse om till vilken myndighet ett åter- lämnande ska ske. ser vissa tillämpningssvårigheter med promemorians förslag om att överlämnandet kan skjutas upp i vissa fall. framhåller att det i lagtexten bör tydliggöras att överlämnande ska skjutas upp endast i de fall då en domstolsprövning är nödvändig. Vidare anser myndigheten att förslaget bör utformas i bättre överensstämmelse med direktivets ordalydelse samt att den som drabbats av ett beslag bör kunna ge sitt samtycke till att föremålen överlämnas. vid pekar på problem med att åklagaren synes stå ensam ansvarig för en bedömning av den enskildes intressen. Skälen för regeringens förslag I artikel 13 i direktivet finns bestämmelser om överlämnande av bevis- material. Huvudregeln är att materialet ska överlämnas utan dröjsmål till den andra statens behöriga myndighet. Om det begärs, och om det är möjligt, ska materialet överlämnas till den tjänsteman som deltar vid verkställigheten av utredningsordern. Ett överlämnande kan skjutas upp i avvaktan på ett beslut i fråga om rättsmedel, om det inte i utrednings- ordern anges tillräckliga skäl för att ett överlämnande är nöd- vändigt. Överlämnandet ska dock ändå skjutas upp om det skulle orsaka den berörda personen allvarlig och ohjälplig skada. Den verkställande myndighet som överlämnar materialet ska ange om bevismaterialet ska återlämnas så snart det inte längre behövs i den ut- färdande staten. Om materialet används för andra förfaranden, kan myn- digheterna i de båda staterna komma överens om att tillfälligt överlämna bevismaterialet. Överlämnande av bevismaterialet utan dröjsmål I enlighet med huvudregeln i artikel 13.1 bör det i den nya lagen införas en bestämmelse om att bevismaterial som har hämtats in av åklagare eller tingsrätt efter en verkställighet av en utredningsorder ska överlämnas utan dröjsmål till behörig myndighet i den andra medlemsstaten. En sådan bestämmelse bör även innefatta ett överlämnande till en utländsk tjänsteman som deltar vid verkställigheten av en utredningsorder (se avsnitt 8.7.7). Av bestämmelsen bör även framgå att huvudregeln inte gäller om det enligt andra bestämmelser finns anledning att skjuta upp överlämnandet eller om bevismaterialet ska stanna kvar i . Vidare bör det uttryckligen anges att det är behörig åklagare eller tings- rätt som ansvarar för att bevismaterialet överlämnas, dvs. den åklagare eller tingsrätt som handlägger ärendet (se avsnitt 8.5.1). Av den nya lagen bör också framgå att åklagaren eller domstolen ska ta ställning till om det bevismaterial som överlämnas ska återlämnas till . Utgångspunkten för denna bedömning bör vara att bevismate- rialet inte behöver återlämnas, om det inte är påkallat med hänsyn till enskilds rätt eller är nödvändigt från allmän synpunkt. Det är också den utgångspunkten som gäller enligt 5 kap. 2 § lagen om internationell rätts- lig hjälp. Det som överlämnas till den andra statens myndigheter kommer inte att behöva återlämnas till den svenska åklagaren eller domstolen, t.ex. upprättade protokoll från förhör. I vissa fall finns det dock skäl att kräva att materialet återlämnas, t.ex. föremål som tagits i beslag som behöver återlämnas till ägaren, originalhandlingar eller mate- rial som behövs för något annat syfte. Återlämnandet ska ske materialet inte längre behövs för det förfarande som utrednings- ordern avser eller som åklagaren eller domstolen, efter samråd med behörig myndighet i den andra staten, beslutar om. Detta bör också framgå av den nya lagen. Genom att åklagaren eller domstolen kan besluta om att återlämnande kan ske , möjliggörs tillfälliga överlämnanden enligt artikel 13.4 i direktivet. Med hänsyn till vad tingsätt framför, bör återlämnandet ske till den åklagare eller tingsrätt som lämnat över bevismaterialet, vilket kan uppges i samband med överlämnandet av materialet. Detta behöver dock inte lagregleras. Med de bestämmelser som regeringen föreslår undviks de otydligheter som lyfter fram. I promemorian föreslås en bestämmelse om samråd vad gäller bl.a. tidpunkten för återlämnandet av bevismaterialet. Regeringen instämmer i vikten av att behöriga myndigheter samråder i frågan, bl.a. vad gäller tidpunkten för återlämnandet, men även i andra frågor i anslutning till ett överlämnande. Detta kan dock regleras i förordning. Överlämnande av bevismaterialet ska skjutas upp i vissa fall Ett överlämnande av bevismaterial ska inte ske villkorslöst utan i vissa fall finns det skäl för att skjuta upp överlämnandet, vilket också direk- tivet utgår ifrån (artikel 13.2). I den nya lagen bör det införas en bestämmelse om att överlämnandet kan skjutas upp i vissa fall. I promemorian föreslås en allmän be- stämmelse om att överlämnandet kan skjutas upp i avvaktan på en pröv- ning i domstol. Enligt regeringens mening bör bestämmelsen preciseras till två särskilda fall, vilket också torde vara i linje med det Åklagar- myndigheten påtalar. Det första fallet avser beslag. Regeringens överväganden i avsnitt 8.7.11 medför att regler ska gälla när en utrednings- order för beslag har verkställts, dvs. den som har drabbats av beslaget kan begära prövning av verkställbarhetsförklaringen i domstol. Någon obligatorisk prövning föreslås inte. En begäran om prövning i domstol är oinskränkt i tiden. En bestämmelse behövs för att klargöra när ett över- 2016/17:218 lämnande av bevismaterialet bör skjutas upp i avvaktan på domstolens prövning och inte överlämnas enligt huvudregeln. att bevismaterialet bör överlämnas först efter det att den som drabbats av beslaget delgavs underrättelse om beslaget. vissa fördelar med hovrättens förslag, bl.a. att tidpunkten blir tydlig. hovrätten själv påpekar kan dock den som drabbas av åtgärden finnas utomlands och delgivning kan således dra ut . risk att det kan dröja innan en treveckorsfrist börjar löpa, och mot bak- grund av huvudregeln i artikel 13.1 är det tveksamt om en sådan frist är förenlig med direktivet. Som hovrätten påpekar, är det inte ofta som den drabbade begär beslagsförhandling. Tidpunkten för när ett överlämnande kan ske, bör enligt regeringens mening därför kopplas till att en prövning faktiskt har begärts av den som drabbats av åtgärden. punkt torde också vara den som avses i artikel 13.2. anser regeringen att ett överlämnande av bevismaterialet ska skjutas upp i avvaktan på domstolens prövning, om materialet inte har överlämnats när den som har drabbats av åtgärden begär domstolens prövning av verkställbarhetsförklaringen i de fall utredningsordern avser beslag. Om åklagaren har en indikation på att en prövning i domstol kommer att begäras, bör han eller hon kunna avvakta för att se om en sådan begäran görs. förslag om att den som drabbats av ett beslag ska kunna ge sitt samtycke till att bevismaterialet överlämnas, torde med regeringens förslag indirekt tillgodoses. personen i fråga inte begär domstolens prövning av verkställbarhetsför- klaringen, är ett rimligt antagande att han eller hon inte heller har något emot att bevismaterialet överlämnas. Det andra fallet avser de situationer då åklagaren meddelar en verk- ställbarhetsförklaring, men har en skyldighet att till domstolen anmäla sin förklaring eller den verkställighet som har skett, för att domstolen ska Om utredningsordern avser beslag av ett skriftligt meddelande enligt 27 kap. 2 § andra stycket 2–8 rättegångs- balken ska åklagaren, på motsvarande sätt som i en svensk förundersök- ning, till domstolen anmäla ett verkställt beslag för prövning av verkställ- barhetsförklaringen (se avsnitt 8.7.11). het gäller när åklagaren med stöd av 27 kap. 21 a § meddelar en verkställbarhetsförklaring som avser hemlig avlyssning och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation eller hemlig kamera- övervakning (se även avsnitt 8.5.3). I dessa fall ska dock verkställbar- hetsförklaringen anmälas till rätten utan dröjsmål (dvs. inte när en verk- ställighet har påbörjats). När det gäller de hemliga tvångsmedlen kan det inte uteslutas att visst bevismaterial hinner inhämtas innan domstolen gjort sin prövning. Regeringen anser sammanfattningsvis att ett överläm- nande av bevismaterialet ska skjutas upp i avvaktan på domstolens prövning i dessa två situationer, dvs. i de fall åklagaren till domstolen ska anmäla en meddelad verkställbarhetsförklaring eller ett verkställt beslag. Artikel 13.2 innebär dock att en prövning av om bevismaterialet ska överlämnas utan dröjsmål ändå måste ske trots att det finns sådana skäl för uppskjutande som föreslås ovan. Det gäller om det i utredningsordern anges tillräckliga skäl för att ett överlämnande är absolut nödvändigt för att man ska kunna garantera ett korrekt genomförande av utredningen eller skyddet av individuella rättigheter. detta bör därför föras in i den nya lagen, men med en något annan formu- lering. Av bestämmelsen bör framgå att ett överlämnande ska ske , trots att det finns skäl för att skjuta upp överlämnande enligt vad som föreslås ovan, om det föreligger särskilda skäl. Denna undantagsregel att överlämna bevismaterialet, trots att det finns förutsättningar att skjuta upp överlämnandet, behöver inte enligt artikel 13.2 tillämpas om ett överlämnande skulle orsaka den berörda personen allvarlig och ohjälplig skada. Direktivet anger inte vilken typ av skada det ska vara fråga om, men bestämmelsen får ses som ett extra skydd för den som drabbas av åtgärden. Det kan t.ex. röra sig om att den drabbade riskerar lida stor ekonomisk skada som inte går att avhjälpa om materia- let lämnas över. Även andra typer av skada kan bli aktuella. En be- stämmelse om detta bör föras in i lagen, i huvudsak enligt den formule- ring som föreslås i promemorian.