prop · H403109 · 2017-02-21 00:00:00 — Regeringens proposition 2016/17:109 Förstärkt skydd av kulturegendom vid väpnad konflikt och under ockupation Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att ska ratificera (godkänna) det andra protokollet till om skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt (). undertecknade det och genom protokollet skapas ett förstärkt skydd av kulturegendom vid en väpnad konflikt och under ockupation. Det andra protokollet trädde i kraft . Propositionen innehåller förslag till de lagstiftningsåtgärder som krävs för att ska uppfylla sina åtaganden enligt protokollet. En ny bestämmelse införs i kulturmiljölagen (1988:950) som innebär att det blir straffbart att för militära åtgärder använda kulturegendom som är av största vikt för mänskligheten. Straffet föreslås vara fängelse i högst . En följdändring görs även i den nämnda lagen. Det görs också en ändring i lagen (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser som innebär att straffbestämmelsen om krigsförbrytelse utvidgas så att den omfattar all sådan egendom som skyddas av och det andra protokollet. Lagändringarna föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i kulturmiljölagen (1988:950) .......................................................................... Förslag till lag om ändring i lagen (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och Ärendet ..............................................................och dess beredning Det andra .........................protokollet till Andra skydd ......................................................av kulturegendom Godkännande ...........................................av det andra protokollet Behovet ....................................................av författningsändringar Militär användning av kulturegendom med förstärkt Förstörelse, tillägnelse eller beslagtagande av Domsrätt, rättslig hjälp och utlämning Beslut att ...................anmäla kulturegendom med förstärkt skydd Ekonomiska .............................................och andra konsekvenser Förslaget till lag om ändring i kulturmiljölagen Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och Det andra protokollet till om skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt (på svenska) Sammanfattning av promemorian Förstärkt skydd av kulturegendom vid väpnad konflikt och under ockupation (Ds 2014:36) Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 2016/17:109 1 Regeringen föreslår att dels antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i kulturmiljölagen (1988:950), 2.lag om ändring i lagen (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser, dels godkänner det andra protokollet till om skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt (avsnitt 6). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i kulturmiljölagen (1988:950) Härigenom föreskrivs i fråga om kulturmiljölagen (1988:950)1 dels att 1 kap. 2 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas ett nytt kapitel, 9 kap., av följande lydelse. I denna lag finns bestämmelser I denna lag finns bestämmelser kulturminnen samt om utförsel och kulturminnen, om utförsel och återlämnande av kulturföremål. samt om militär användning av har ansvar för det statliga kulturmiljöarbetet i länet. har överinseende över kulturmiljöarbetet i får överklaga beslut av domstol eller annan myndighet enligt 1–5 kap. Bestämmelser om kulturmiljön finns också i bland annat , (2010:900) och skogsvårdslagen (1979:429). Militär användning av kulturegendom För militär användning av kulturegendom med förstärkt skydd döms, om gärningen ingår som ett led i eller på annat sätt står i samband med en väpnad konflikt eller ockupation, den som till stöd för militära åtgärder använder kulturegendom som har 1 Lagen omtryckt 2002:620. Senaste lydelse av lagens rubrik 2013:548. 2 Senaste lydelse 2013:548. ett förstärkt skydd enligt det andra väpnad konflikt eller områden i Straffet är fängelse i högst fyra Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. För krigsförbrytelse döms, om gärningen ingår som ett led i eller på annat sätt står i samband med en väpnad konflikt eller ockupation, den som1. plundrar, eller2. utan att det är nödvändigt av militära skäla) i stor omfattning förstör, tillägnar sig eller beslagtar någon annans egendom, ellerb) förstör, tillägnar sig eller beslagtar sådan egendom som skyddas enligt om skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt och det andra protokollet till konventionen. 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (2014:406) Prop. 2016/17:109 om straff för folkmord, brott mot Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 6 § För krigsförbrytelse döms, om gärningen ingår som ett led i eller på annat sätt står i samband med en väpnad konflikt eller ockupation, den som plundrar eller, utan att det är nödvändigt av militära skäl, i stor omfattning förstör, tillägnar sig eller beslagtar någon annans egendom. Straffet är fängelse i högst . Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 3 Ärendet och dess beredning Konventionen om skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt () upprättades i . Konventionen bygger på säkerställandet av och respekten för kulturegendom. anslöt sig 1985 till konventionen och dess första protokoll (SÖ 1985:7, prop. 1983/84:108, KU 16, rskr. Det första protokollet behandlar återförande av kulturegendom till en stat varifrån sådan egendom förts ut i samband med en ockupation. Konventionen och det första protokollet trädde i kraft och för del . antogs det andra protokollet till . Det trädde i kraft . är 69 stater parter till det andra protokollet och 11 stater har signerat protokollet (). En svensk översättning av det andra protokollet finns i bilaga 1. undertecknade det andra protokollet men har ännu inte ratificerat det. Med anledning av detta har det inom utarbetats en promemoria Förstärkt skydd av kulturegendom vid väpnad konflikt och under ockupation (Ds 2014:36). I promemorian föreslås att ratificerar det andra protokollet. Vidare innehåller promemorian en analys av vilka lagändringar som krävs för att ska uppfylla sina åtaganden enligt det andra protokollet och förslag till sådana lagändringar. Promemorian har remissbehandlats. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 2. Promemorians lagförslag finns i bilaga 3 och en förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. En sammanställning av remissinstansernas synpunkter finns tillgänglig i (dnr Ku2014/1766/RFS). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Regeringen har i huvudsak följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 7.2, 7.3 och i författningskommentaren. 4Det andra protokollet till Det andra protokollet kompletterar och medför ett antal förbättringar av skyddet av kulturegendom. en ny kompletterande skyddsnivå beträffande kulturegendom som utgör kulturarv av största betydelse för mänskligheten (kulturegendom med förstärkt skydd) och vad som avses med respekten för kulturarv Av det andra protokollet framgår även att en mellanstatlig kommitté ska etableras för att följa upp efterlevnaden av konventionen och det andra protokollet. Protokollet består av 9 kapitel och 47 artiklar. artiklarna görs nedan. I artikel 1 definieras de begrepp som används i det andra protokollet. Beträffande kulturegendom hänvisar artikeln till dess definition i 1954 Av konventionen framgår att med kulturegendom avses, utan hänsyn till ursprung eller äganderätt, fast och lös egendom av stor betydelse för varje folks kulturarv såsom böcker, konstverk, vetenskapliga samlingar, arkiv eller grupper av byggnader. förvarings- och utställningsplats för sådan lös kulturegendom, såsom museer eller stora bibliotek. Även centra som inrymmer ett stort antal av sådan lös kulturegendom som anges ovan omfattas. Av artiklarna 2–4 framgår att det andra protokollet kompletterar 1954 års i relationerna mellan parterna. till konventionen framgår att det andra protokollet ska tillämpas i fredstid liksom vid väpnad konflikt, men också vid ockupation av en parts Det andra protokollet ska tillämpas vid en internationell liksom vid en icke-internationell väpnad konflikt. Parterna åtar sig att i fredstid vidta nödvändiga åtgärder för att förbereda skyddet av kulturgenom inom sitt territorium mot möjliga följder av en väpnad konflikt. Exempel på sådana åtgärder finns i I artiklarna 6–8 betonas försiktighetsåtgärder i syfte att undvika skada på kulturegendom, som de krav som ställs vid användning av militärt våld förtydligas. Vidare framgår av artikel 9 att varje part som ockuperar en annan parts territorium t.ex. ska förbjuda och hindra att kulturegendom på ett olagligt sätt förs ut eller flyttas En ny kategori av skydd – det förstärkta skyddet – skapas genom det Det kompletterar det allmänna och speciella skyddet av kulturegendom enligt . ett förstärkt skydd ska vissa villkor vara uppfyllda, enligt artikel 10. Egendomen ska utgöra kulturarv av största vikt för mänskligheten. Vidare ska lämpliga inhemska rättsliga och administrativa åtgärder vidtas för att säkerställa skyddet. Slutligen får egendomen inte användas för militära ändamål. Utöver att dessa materiella förutsättningar ska vara uppfyllda krävs att kommittén till skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt fattat ett formellt beslut om att tillerkänna egendomen ett förstärkt skydd i enlighet med den process som regleras i artikel 11 i det andra protokollet. Av artikeln framgår att kommittén ansvarar för att upprätta en förteckning över kulturegendom med förstärkt skydd. Av riktlinjerna till det andra protokollet (Guidelines for the Implementation of the 1999 Second Protocol to the Hague Convention of 1054 for the Protection of Cultural Property in the Event of Armed Conflict, 2012) framgår att till ansökan om förstärkt skydd ska tillfogas relevant information och dokumentation om kulturegendomen för vilken förstärkt skydd ansöks. För fast kulturegendom krävs t.ex. detaljerade kartor som anger gränserna för egendomen, men som också tydligt definierar egendomens omedelbara närhet. Lös kulturegendom definieras bl.a. genom detaljerade beskrivningar och tillräckliga bilder. Enligt artikel 12 ska parterna i en konflikt säkerställa immunitet för kulturegendom med förstärkt skydd genom att avhålla sig från att göra sådan egendom till ett mål för angrepp och från att använda områden i dess omedelbara närhet för militära ändamål. Egendom med förstärkt skydd får med andra ord inte utsättas för angrepp. Om kulturegendomen ändå skulle bli ett militärt mål till följd av dess användning, får dock egendomen under vissa förutsättningar angripas för att avsluta och därigenom förhindra fortsatt militär användning av egendomen (artikel 13). Om en sådan kulturegendom inte längre uppfyller ett eller flera av villkoren ovan kan skyddet upphävas och återkallas (artikel 14). Ett sådant beslut fattas av en kommitté till skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt, som skapas genom det andra protokollet. Av artikel 15 framgår att vissa gärningar utgör brott i den mening som avses i det andra protokollet. Parterna ska därmed kriminalisera och straffbelägga dessa gärningar i sina nationella lagstiftningar. De gärningar som räknas upp som brott i det andra protokollet är följande: att göra kulturegendom med förstärkt skydd till mål för ett angrepp, att använda kulturegendom med förstärkt skydd eller områden i dess omedelbara närhet till stöd för militära åtgärder, omfattande förstörelse eller tillägnelse av kulturegendom som skyddas enligt konventionen och detta protokoll, att göra kulturegendom som skyddas enligt konventionen och detta protokoll till mål för angrepp, och stöld, plundring, bortförande av eller vandalism riktad mot kulturegendom som skyddas enligt konventionen. Varje part ska vidta de lagstiftningsåtgärder som behövs för att skaffa sig jurisdiktion över ovan nämnda brott, enligt artikel 16. Villkoren för lagföring framgår av artikel 17, vilken bl.a. anger att varje person som lagförs ska garanteras en rättvis behandling och en rättvis rättegång i enlighet med nationell rätt och allmän folkrätt. Utlämning och ömsesidig rättslig hjälp regleras i artiklarna 18–20. Där framgår bl.a. att en begäran om utlämning eller rättslig hjälp inte kan avslås enbart på den grunden att den är politisk eller inspireras av politiska motiv. Vidare föreskrivs i artikel 21 att varje part ska vidta nödvändiga lagstiftande, administrativa eller disciplinära åtgärder i syfte att förhindra uppsåtlig användning i strid mot eller det andra protokollet. Detsamma gäller olaglig utförsel, avlägsnande av eller överlåtelse av äganderätten till kulturegendom från ockuperat område. Enligt artikel 22 ska det andra protokollet tillämpas vid en internationell väpnad konflikt, men också vid en icke-internationell väpnad konflikt som äger rum på någon av parternas territorium. Interna enstaka och sporadiska handlingar omfattas dock inte av det andra protokollet. Artikel 23 behandlar när parterna ska mötas och vilka uppgifter som ska utföras vid partsmötet. Genom artiklarna 24–28 inrättas en kommitté till skydd av kulturegendom i händelse av en väpnad konflikt. Kommittén ska bl.a. övervaka och utöva tillsyn över genomförandet av det andra protokollet och främja identifiering av kulturegendom med förstärkt skydd. Genom artikel 29 inrättas en fond till skydd av kulturegendom i händelse av en väpnad konflikt. Fonden kan bistå ekonomiskt till förberedande åtgärder i fredstid, men också när det gäller akuta eller provisoriska åtgärder i syfte att skydda kulturegendom vid en väpnad konflikt. Varje part ska sträva efter att stärka respekten för kulturegendom bland befolkningen. Det ska göras genom utbildnings- och informationssatsningar samt andra lämpliga åtgärder. Enligt artikel 30 ska varje part se till att det andra protokollet får så stor spridning som möjligt. Internationellt samarbete och internationellt bistånd behandlas i artiklarna 31–33. Av artiklarna 34–36 framgår att det finns möjlighet till ett medlingsförfarande, om det råder delade meningar om hur det andra protokollet ska tillämpas eller tolkas mellan parterna. Varje part ska översätta det andra protokollet till sitt officiella språk och överlämna översättningen till generaldirektören vid . Vidare ska varje part, enligt artikel 37, avlägga en rapport till kommittén. Slutligen anges i artikel 38 att bestämmelse som hänför sig till individuellt ansvar i det andra protokollet inte ska inverka på staters ansvar enligt folkrätten. I artikel 39 anges att det andra protokollet är avfattat på arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska. Texterna har samma giltighet. Av artiklarna 40–44 framgår villkoren för undertecknande, ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning till det andra protokollet. Enligt artikel 45 kan varje part säga upp det andra protokollet. Slutligen regleras i artiklarna 46–47 hur information om deponering av instrument eller uppsägning ska spridas till övriga parter, och att det andra protokollet ska registreras hos FN. 5 Andra skydd av kulturegendom har det funnits ett folkrättsligt skydd för särskilt viktig egendom i händelse av en väpnad konflikt. Enligt artikel 27 i Lantkrigsreglementet till fjärde (Lantkrigsreglementet) bör vid belägringar och bombardemang alla nödvändiga åtgärder vidtas för att i möjligaste mån skydda byggnader avsedda för gudstjänst, konst, vetenskap och välgörenhet, historiska monument och dessutom sjukhus och uppsamlingsplatser för sjuka och sårade under förutsättning att dessa byggnader och platser inte används för militärt ändamål. Artikeln behandlar inte anfall från luften och har därmed ett begränsat värde. Efter förödelse tillkom 1949 nya regler om skydd för krigets offer genom de fyra . Konventionerna innehåller allmänna regler om skydd av kulturegendom och för undvikande av skadegörelse på sådan egendom. Skyddet stärktes 1977 genom tilläggsprotokoll I rörande skydd för offren i internationella väpnade konflikter och genom tilläggsprotokoll II rörande skydd för offren i icke-internationella väpnade konflikter. Enligt artikel 53 i tilläggsprotokoll I är det förbjudet att begå fientlig handling riktad mot historiska minnesmärken, konstverk eller platser avsedda för religiösa ändamål, vilka utgör folkens kulturella eller andliga arv. Det är enligt artikeln vidare förbjudet att använda sådan egendom som stöd för den militära insatsen och att utsätta den för repressalieanfall. Enligt artikel 85 fjärde stycket i tilläggsprotokoll I ska det betraktas som en överträdelse av protokollet att sätta in anfall mot klart erkända historiska minnesmärken, konstverk eller andaktsplatser som utgör folkens kulturella arv och som beviljats särskilt skydd i enlighet med särskilda arrangemang, t.ex. inom ramen för en behörig internationell organisation, om anfallet medför förstörelse i stor skala och det inte kan visas att motparten använt egendomen som stöd för militär insats. Dessutom gäller att kulturegendomen inte har varit belägen intill ett militärt mål. Enligt femte stycket ska svåra överträdelser betraktas som krigsförbrytelser. Tilläggsprotokoll II till innehåller också regler om skydd av kulturegendom. I artikel 16 föreskrivs att det är förbjudet att begå fientlig handling riktad mot historiska minnesmärken, konstverk eller platser avsedda för religionsutövning, vilka utgör folkens kulturella eller andliga arv, samt att använda dem som stöd för den militära insatsen. uppfyller förpliktelserna enligt Lantkrigsreglementet och de fyra och deras protokoll. Vad är världsarvskonventionen och vad skyddar den? För att skydda jordens mest värdefulla kultur- och naturmiljöer mot förstörelse och förfall antogs världsarvskonventionen vid . tillträdde konventionen 1985. Varje anslutet land förbinder sig att vårda världsarvsområden på sitt eget territorium, men också att inte vidta några avsiktliga åtgärder som direkt eller indirekt kan skada kultur- och naturarv som befinner sig på territorium tillhörande andra konventionsparter. Enligt konventionen finns en mellanstatlig kommitté inom som ska upprätta en lista över den del av kultur- och naturarvet som den anser har ett särskilt stort universellt värde enligt de kriterier som kommittén fastställer, den s.k. . Regeringen tog i sin skrivelse om världsarvskonvention och de svenska världsarvsobjekten (skr. 2001/02:171) upp frågan om världsarvskonventionens relation till . Regeringen konstaterade att bestämmelserna i är fokuserade på kulturegendom och att de inte utan vidare kan tillämpas på kulturlandskap och hela städer eller på naturområden. Regeringen ansåg att det inte finns någon direkt koppling mellan och världsarvskonventionen, eftersom de båda konventionerna inte omfattar exakt samma objekt. Trots detta kan enligt regeringen objekt som står uppsatta på ofta förtjäna både ett allmänt och ett särskilt skydd enligt (skr. 2001/02:171 s. 4–5). har 15 objekt uppförda på : slottsområde (1991), och (1993), (1993), (1994), Hällristningsområdet i (1994), (1995), kyrkstad (1996), Laponia (1996), Örlogsstaden (1998), (2000), Jordbrukslandskapet (2000), Industrilandskapet gruva (2001), , (2004), meridianbåge (2005) och Hälsingegårdarna (2012). De flesta av dessa är också kulturarv (skr. 2001/02:171 s. 11–13 och . I samband med en rapport till avgav en förklaring om sin syn på tillämpligheten av med anledning av att Örlogsstaden förts upp på (Ku 1999/3013). Förklaringen knyter an till regeringens tidigare nämnda uttalande i skrivelsen om världsarvskonvention och de svenska världsarvsobjekten. Enligt förklaringen anser att det inte föreligger en direkt relation mellan och världsarvskonventionen. Det anfördes vidare att inte skyddar kulturegendom som är uppförd och används för militära ändamål (militära kulturobjekt) och att världsarvskonventionen omfattar mer än de kulturobjekt som berörs av . 2016/17:109 Nomineringar och beslut När det gäller kulturarv har haft regeringens uppdrag att ge förslag på de platser som bör bli världsarv, förbereda nomineringar och i övrigt förbereda ärenden som rör världsarvskonventionen. Beslut om nominering fattas av regeringen. En närmare redogörelse för hur det svenska arbetet bör bedrivas framgår av regeringens skrivelse till (skr. 2001/02:171). Vad är världsminnesprogrammet och vad skyddar det? världsminnesprogram (Memory of the World) startade . Syftet med programmet var att säkra det skriftliga kulturarvet som tillhöra alla. Arbetet med världsminnesprogrammet baseras inte på en konvention, som t.ex. arbetet med bevarandet av världsarven, utan är ett expertprogram inom . Inom programmet samarbetar experter kring olika aspekter av dokumentbevarande, som t.ex. bevarande av digitala dokument. Världsminnen är värdefulla objekt inom vårt skriftliga kulturarv; dokument på papper, sten eller trä, på film eller i digitala format. I de allmänna riktlinjer som utarbetats inom expertprogrammet 2002 (MOW ’General to safeguard Documentary Heritage’; CII-95/WS- 11rev) definieras världsminnen som det skriftliga kollektiva minnet hos jordens alla folk. Av riktlinjerna för programmet framgår att mycket av detta kollektiva minne riskerar att försvinna på grund av historiens omvälvningar, praktiska och politiska hinder eller fysisk förstörelse. Riktlinjerna talar om risken för en kollektiv minnesförlust och vad det skulle innebära för vår gemensamma kunskap och vårt kulturarv. Världsminnesprogrammet har tre övergripande mål. Det första är att underlätta bevarandet av världens skriftliga kulturarv genom lämpliga metoder och modern teknik. Det andra är att tillgängliggöra det skriftliga kulturarvet och det tredje är att globalt öka uppmärksamheten kring det skriftliga kulturarvets existens och betydelse. för ett register över de dokument som experterna bedömt har stor betydelse. Det finns inga självklara grunder för urvalet, men kriterier som beaktas är materialets äkthet, betydelse, unicitet, integritet och hotbild. har sex dokument och samlingar i registret: arkiv (2005), arkiv (2005), arkiv (2005), familjearkiv (2007), Silverbibeln, codex argentus (2011) och byggnadsritningar (2011). har en nationell kommitté, vilken utses av Svenska . Den svenska världsminneskommittén ansvarar för nomineringar till register över världsminnen. I kommittén ingår representanter för , Kungl. för språk och folkminnen och Svenska samt en tidigare Prop. 2016/17:109 riksarkivarie i egen kapacitet (–2018). Kommittén inbjuder till anmälningar av ytterligare samlingar och dokument. Sådana anmälningar torde kunna förväntas . Därefter tar den svenska nationella kommittén ställning till om något av förslagen kan nomineras till det internationella registret. Nomineringar till det internationella registret för världsminnen görs av t.ex. ägare, förvaltare, nationella eller regionala världsminneskommittéer. Först ska nomineringarna godkännas av expertprogrammet och slutligen av generaldirektör. 6 Godkännande av det andra protokollet Regeringens förslag: ska godkänna det andra protokollet till om skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget alternativt invänder inte mot det. i anser att det är angeläget att vidta skyddsåtgärder vid en konflikt eller under en ockupation. Skälen för regeringens förslag: Det är viktigt att främja respekten för kulturegendom.