prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — som i gällande rätt följer av 2 kap. 2 § penningtvättslagen. kundkännedom ska således även fortsättningsvis vidtas när en affärsförbindelse ingås och vid utförandet av enstaka eller sammanhängande transaktioner som uppgår till ett belopp motsvarande Ordalydelsen i penningtvättslagens bestämmelse om sambandstransaktioner bör dock justeras i syfte att klargöra att det inte krävs att verksamhetsutövare vidtar aktiva kundkännedomsåtgärder för att undersöka om transaktioner har samband med varandra. detta förtydligande utvecklas ytterligare i avsnitt 8.2.2. När det gäller begreppet transaktion anser regeringen att det bör tolkas Förutsättningen för att utförandet av en enstaka transaktion ska medföra skyldigheter att vidta kundkännedomsåtgärder är dock att det sker en förmögenhetsöverflyttning till eller från verksamhetsutövaren. För att det ska föreligga en skyldighet att vidta åtgärder för kundkänne- dom krävs också att den som är part i förmögenhetsöverföringen med verksamhetsutövaren är kund, dvs. har trätt eller står i begrepp att träda i avtalsförbindelse med denne. Frågan om kundkännedomsåtgärder måste vidtas avseende både köpare och säljare vid förmedlingsuppdrag som utförs av exempelvis fastighetsmäklare, som Fastighetsmäklar- inspektionen vill ha belyst, måste avgöras utifrån dessa parametrar. framhåller bör situationen då en mäklare tar emot belopp som uppgår till eller överstiger av köparen med krav på särskild hantering eller redovisning av beloppet anses innebära ett krav på åtgärder för kundkännedom. Om mäklaren däremot inte alls tar emot eller förmedlar någon del av köpeskillingen kan dock bedömningen bli en annan. Åtgärder för kundkännedom ska enligt artikel 11 b ii) i direktivet också vidtas vid utförandet av överföringar av medel som avses i artikel 3.9 i och rådets förordning (EU) 2015/847 av 2015 om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel och om upphävande av förordning (EG) nr 1781/2006, om överföringen överstiger ett belopp motsvarande . En bestämmelse av denna innebörd saknas i gällande rätt och måste således införas i den nya penningtvättslagen. Som anger gäller kraven på att vidta åtgärder för kundkännedom endast den verksamhetsutövare som har betalningsavsändaren som kund. Om överföringen sker inom ramen för en redan etablerad affärsförbindelse finns, som påpekar, inte några krav på att vidta nya kundkännedomsåtgärder varje gång som en överföring enligt EU-förordningen sker. Detsamma gäller vid enstaka transaktioner eller sambandstransaktioner som uppgår till eller överstiger . Det finns anledning att ytterligare förtydliga detta förhållande. I lagen bör det därför klart framgå att kraven på åtgärder för kundkännedom vid enstaka transaktioner endast gäller om kunden och verksamhetsutövaren inte har en pågående affärsförbindelse. Åtgärder för kundkännedom ska alltid vidtas när det finns misstankar om penningtvätt eller finansiering av terrorism (artikel 11 e). Detta krav ska gälla oavsett de undantag eller tröskelbelopp som anges i artikel 11. En motsvarande bestämmelse finns i 2 kap. 2 § andra stycket penning- tvättslagen. Länsstyrelserna i och län anser att förslaget om att kundkännedomsåtgärder alltid ska vidtas vid misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism kan bli svårt att tillämpa för kontanthandlare. Detta beror bl.a. på att utredningen i betänkandet skriver att denna skyldighet endast föreligger vid kontant handel, men inte vid andra transaktioner. Enligt regeringens bedömning finns anledning att genomföra direktivets krav i detta avseende på ett annat sätt än vad som är fallet i gällande rätt. Denna situation behöver dock inte regleras särskilt. En skyldighet att genomföra åtgärder för kundkännedom vid misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism följer nämligen av förslaget som avser krav på en bedömning av avvikande eller misstänkta transaktioner (se avsnitt 9.2). Kravet på att genomföra kundkännedomsåtgärder vid misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism är i praktiken reglerat på två ställen även i gällande rätt. Som nämns ovan finns en uttrycklig skyldighet att genomföra åtgärder för kundkännedom vid misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism i 2 kap. 2 § penning- tvättslagen. I 3 kap. 1 § första stycket finns därutöver krav på att granska transaktioner i syfte att upptäcka misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism. Denna paragraf innehåller inte några beloppsbegränsningar eller andra undantag och gäller således vid alla kundkontakter. Om det finns skäl för misstanke ska verksamhetsutövaren genomföra en analys av transaktionerna (3 kap. 1 § andra stycket). Denna analys syftar till att belägga eller avfärda misstankarna. För att kunna bedöma om en transaktion utgör penningtvätt eller finansiering av terrorism måste verksamhetsutövaren i regel sätta sig in ytterligare i kundens affärsverksamhet eller ekonomiska situation. Det kan också bli aktuellt att klarlägga om kundens uppgivna identitet är riktig eller att utreda frågor avseende kundens verkliga huvudman, den som företräder kunden och andra liknande förhållanden. Den analys som verksamhetsutövare ska genomföra vid misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism utgörs således i stor utsträckning av kundkännedomsåtgärder. Att åtgärder för kundkännedom ska vidtas vid misstanke om penning- tvätt och finansiering av terrorism klargörs ytterligare genom förslaget 2016/17:173 till nya bestämmelser om övervaknings- och rapporteringsskyldighet (se avsnitt 9.2). Förslaget på genomförande av artikel 11 e i direktivet innebär således att kundkännedomsåtgärder måste vidtas vid enstaka transaktioner som understiger eller transaktioner som görs av anordnare av spel som understiger , om det finns misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism. Även kontanthandlare som omfattas av penningtvättslagen måste agera på misstanke om penningtvätt eller finansiering av terrorism vid kontanttransaktioner som understiger samt, som påpekats av Länsstyrelserna i och län, vid betalningar som sker på annat sätt än med kontanter. Kundkännedomsåtgärder ska också vidtas när det råder osäkerhet om hur tillförlitliga eller tillräckliga tidigare erhållna uppgifter om kundens identitet är (artikel 11 f). Bestämmelser av motsvarande innehåll finns i gällande rätt (2 kap. 2 § penningtvättslagen). Enligt regeringens bedömning finns anledning att genomföra nämnda artikel på ett annat sätt än vad som är fallet i gällande rätt. I artikel 13.1 d i direktivet krävs att det inom ramen för den fort- löpande uppföljningen av affärsförbindelser säkerställs att handlingar, uppgifter och information om kunden uppdateras. Detta innebär ett krav på att uppgifterna om kunden ska vara aktuella (se avsnitt 8.3.5). Kravet på att kännedomen om kunden ska vara aktuell medför i sin tur ett krav på att vidta förnyade kundkännedomsåtgärder om det finns anledning att misstänka att t.ex. uppgifter om kundens identitet är felaktiga. Samman- taget bedömer regeringen därför att kravet på att vidta åtgärder för kund- kännedom när det råder osäkerhet om hur tillförlitliga eller tillräckliga tidigare erhållna kundidentifieringsuppgifter är bör anses vara genomfört utan särskild reglering med sådant innehåll. 8.2.2Anordnare av kasinospel och speltjänster Regeringens förslag: Verksamhetsutövare som tillhandahåller kasino- spel enligt kasinolagen eller någon av de övriga speltjänster som omfattas av penningtvättslagen ska vidta kundkännedomsåtgärder när en affärsförbindelse etableras och vid enstaka transaktioner där mottaget eller utbetalt belopp uppgår till motsvarande eller mer. Åtgärder för kundkännedom ska också vidtas vid transaktioner som understiger ett belopp motsvarande och som verksamhets- utövaren inser eller borde inse har samband med en eller flera andra transaktioner som tillsammans uppgår till minst detta belopp. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I utredningens förslag saknas ett subjektivt rekvisit i bestämmel- sen om sambandstransaktioner. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. Enligt Lotteriinspektionen är det angeläget att närmare vägledning ges kring vad som kännetecknar en sambands- transaktion och vad som krävs av verksamhetsutövare för att identifiera AB och Aktiebolaget och Galopp (ATG) framför liknande synpunkter. ATG menar att det bör vara de yttre förhållandena och den information som finns tillgänglig om transaktionerna som ska avgöra graden av samband. ATG anser också att det måste förtydligas att det vid tillämpning av tröskelbeloppet på är den enskilda transaktionen, insats eller vinst, som avses. Det bör alltså inte vara den sammanlagda summan av insats och vinst som avses. Lotteriinspektionen anser att det bör vara mest ändamålsenligt att det särskilda kravet på kundkännedom för spelanordnare träder in vid insatser motsvarande eller mer. För att kunna genomföra en reglering som även tar sikte på utbetalning av vinster bör även civilrättslig reglering komma att krävas. AB tolkar utredningens förslag som att det inte medför någon ändring i fråga om etablering av affärsförbindelse för kasinobesökare. Om förslaget medför en ändring som ställer krav på monitorering av alla transaktioner på ett kasino, avstyrker förslaget. (Paf) anser att ett generellt krav på identifiering och verifiering av kundens identitet redan vid registrering av ett spelkonto är för långtgående med hänsyn till att det stora flertalet kunder vid registrering av ett spelkonto inte gör någon insättning av pengar. Paf anser att en enklare identitetskontroll (kontroll mot personnummer) bör räcka vid registreringsskedet och att en förstärkt kundkontroll aktuali- seras när transaktioner över gränsvärdet om sker. Skälen för regeringens förslag: Verksamhetsutövare som tillhanda- håller speltjänster som omfattas av regelverket ska alltid vidta kund- kännedomsåtgärder vid utbetalning av vinster, betalning av insatser, eller båda, vid transaktioner om , oavsett om transaktionen utförs vid ett enda tillfälle eller flera tillfällen som förefaller ha samband (artikel 11 d i fjärde penningtvättsdirektivet). I gällande rätt saknas särskilda bestämmelser om kundkännedom för spelanordnare. En ny bestämmelse måste därmed införas. Lotteriinspektionen anser att det är mest ändamålsenligt att det särskilda kravet på kundkännedom för spelanordnare träder in vid insatser motsvarande eller mer. För att kunna genomföra en reglering som även tar sikte på utbetalning av vinster bör enligt Lotteriinspektionen även civilrättslig reglering komma att krävas. Enligt regeringens bedömning har frågan om i vilka situationer som åtgärder för kundkännedom måste vidtas inte någon civilrättslig betydelse. Det finns således inget hinder mot att föreskriva att kundkännedomsåtgärder ska vidtas även vid utbetalning av vinster över gränsvärdet. Aktiebolaget och Galopp (ATG) anser att det måste förtydligas att det vid tillämpning av tröskelbeloppet på är den enskilda transaktionen, insats eller vinst, som avses. Det bör alltså inte vara den sammanlagda summan av insats och vinst som avses. Regeringen konstaterar i likhet med ATG att direktivet inte kan förstås så att det krävs att insatser och vinster ska läggas samman. Detta bör framgå tydligt i lagtexten. Syftet med regleringen av sambandstransaktioner är i första hand att undvika att en transaktion som skulle medföra krav på kundkännedoms- åtgärder delas upp i två eller flera mindre transaktioner som var för sig uppgår till belopp som understiger de fastslagna beloppsgränserna. En tillämpning av bestämmelsen aktualiseras exempelvis i ett fall då en 2016/17:173 kund hos en anordnare av speltjänster begär att utbetalningen av en spelvinst om ska delas upp i tre transaktioner om Om utbetalning sker enligt kundens begäran, föreligger ett krav på åtgärder för kundkännedom trots att de tre transaktionerna var för sig Ett annat exempel, som nämns av ATG, är situationen då en kund gör flera insatser i samma lucka på travbanan inom en snäv tidsrymd. Gemensamt för de exemplifierade situationerna är att sambandet mellan transaktionerna kan iakttas av verksamhetsutövaren utan att denne behöver vidta några särskilda åtgärder för att identifiera kunden och dokumentera transaktionerna. Något krav på att vidta aktiva åtgärder för att identifiera samband mellan transaktioner finns enligt regeringens bedömning inte i direktivet. Kravet på att vidta åtgärder för kundkännedom föreligger först när transaktionerna ”förefaller ha samband” (artikel 11 d), vilket indikerar att sambandet ska kunna iakttas utan aktiva åtgärder. Avgörande för om en sambandstransaktion i penningtvättslagens mening ska föreligga bör därför vara om verksamhetsutövaren med beaktande av omständigheterna i det enskilda fallet inser eller i vart fall borde inse att transaktionerna har ett samband. Detta bör förtydligas i lagtexten i syfte att undanröja osäkerheten om innebörden av begreppet sambandstransaktion. Frågan om hur många deltransaktioner som kan utgöra en sambandstransaktion och tidsrymden inom vilken transaktioner måste vidtas bör mot denna bakgrund inte specificeras ytterligare i lagtexten. Frågan om det föreligger en sambandstransaktion får avgöras av förhållandena i det enskilda fallet. Artikel 11 a i direktivet gäller även för tillhandahållare av speltjänster, vilket innebär att åtgärder för kundkännedom ska vidtas när en AB tolkar förslaget som att det inte medför någon ändring i fråga om vad som gäller vid etablering av affärsförbindelse med kasinobesökare. Någon sådan ändring är inte Åtgärder för kundkännedom ska således ske när en person ges tillträde till kasinot. Några särskilda krav på förnyade kundkännedoms- åtgärder vid varje enskild transaktion under vistelsen på kasinot behöver därför inte ske. Öppnandet av ett spelkonto eller motsvarande innebär att en affärs- förbindelse ingås mellan tillhandahållaren av spelkontot och kunden. Detta förefaller även vara den uppfattning som Penning- automatförening (Paf) har. Föreningens synpunkter rör således i första hand frågan om vilken omfattning som åtgärderna för kundkännedom måste ha när en affärsförbindelse ingås. Som utvecklas närmare i ska omfattningen av åtgärderna bestämmas av riskerna som kan kopplas till den specifika affärs- En viktig del i denna bedömning är produktspecifika egen- skaper som ska beaktas inom ramen för verksamhetsutövarens allmänna riskbedömning (se avsnitt 7.1). Ett förfarande med förenklad identitets- kontroll vid ingående av affärsförbindelser avseende exempelvis vissa spelkonton, där någon insättning inte sker i samband med att spelkontot öppnas, kan vara en åtgärd som är förenlig med regelverket om det är tillräckligt för att hantera riskerna för penningtvätt och finansiering av Detta är dock inte något som kan Frågan om förenklade åtgärder är tillräckliga eller inte ska avgöras med beaktande av verksamhetsutövarens egen risk- Prop. 2016/17:173 bedömning och övriga relevanta faktorer. 8.2.3Kontant handel med varor Regeringens förslag: Verksamhetsutövare som bedriver kontant handel med varor ska vidta åtgärder för kundkännedom när transaktioner genomförs som innebär att mottaget eller utbetalt belopp i kontanter uppgår till minst motsvarande . Åtgärder för kundkännedom ska också vidtas vid transaktioner där utbetalt eller mottaget belopp i kontanter understiger och som verksamhetsutövaren inser eller borde inse har samband med en eller flera andra transaktioner i kontanter som tillsammans uppgår till minst detta belopp. Kontanthandlare ska också vidta åtgärder för kundkännedom vid etableringen av en affärsförbindelse, om verksamhetsutövaren bedömer det som sannolikt att utbetalt eller mottaget belopp i kontanter inom ramen för affärsförbindelsen uppgår till minst motsvarande . Åtgärder för kundkännedom ska även vidtas om det under affärsförbindelsens gång står klart att kontant- transaktioner om mer än har ägt rum. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I utredningens förslag saknas en särskild bestämmelse som uttömmande reglerar när kontanthandlare ska vidta kundkännedoms- åtgärder. I utredningens förslag saknas också ett subjektivt rekvisit i bestämmelsen om sambandstransaktioner. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. i län anser att det måste förtydligas i vilka situationer som en kontanthandlare måste vidta åtgärder för kundkännedom till följd av att en affärsförbindelse ingås. Länsstyrelserna i och anser att för- slaget om när kontanthandlare ska genomföra kundkännedomsåtgärder innebär att kontanthandlare omfattas av samma bestämmelser som övriga verksamhetsutövare, vilket inte kan vara avsikten. framför liknande synpunkter, och vill dessutom att kravet på att vidta kundkännedomsåtgärder vid sambandstransaktioner ska tas bort, alternativt att det tydliggörs vad som avses med sambandstransaktioner i detta fall. Skälen för regeringens förslag: I artikel 11c i fjärde penningtvätts- direktivet anges när personer som handlar med varor ska vidta åtgärder för kundkännedom. Det ska ske vid enstaka transaktioner om i kontanter, oavsett om transaktionen utförs vid ett enda tillfälle eller flera tillfällen som förefaller ha samband. I gällande rätt omfattas kontanthandlare av krav på att vidta kundkännedomsåtgärder när det sker kontant betalning om mer än (1 kap. 2 § 16 och 2 kap. 2 § 2 och 3 penningtvättslagen). Som framgår i avsnitt 6.2.1 ska verksamhetsutövare som bedriver kontant handel med varor omfattas av penningtvättslagen när det i verksamheten förekommer kontanta in- eller utbetalningar som över- 2016/17:173 stiger . I det avseendet går förslaget alltså längre än direktivets minimikrav, där ett belopp om anges som gräns för när kontant varuhandel ska omfattas av regelverket. Det är därför nödvändigt att gå längre än direktivet också i fråga om beloppsgränsen för när kontanthandlare ska vara skyldiga att genomföra kundkännedoms- åtgärder. En sådan skyldighet bör föreligga vid kontanta in- eller utbetalningar som uppgår till . Denna skyldighet ska enligt artikel 11 c i direktivet gälla oavsett om beloppsgränsen nås vid en enstaka transaktion eller genom flera transaktioner som förefaller ha samband med varandra. Detta bör framgå även i den nya penningtvättslagen. Det är således inte möjligt att ta bort detta krav, vilket föreslår. Däremot bör kraven på verksamhetsutövarna att identifiera sambandstransaktioner förtydligas. Som framgår i avsnitt 8.2.2 bör kravet på att vidta kundkännedomsåtgärder vid sambandstransaktioner inte innebära att verksamhetsutövare måste vidta aktiva åtgärder för att identifiera och kartlägga alla transaktioner som en viss kund gör. Kravet på att vidta kundkännedomsåtgärder vid sambandstransaktioner bör aktualiseras endast när omständigheterna i det enskilda fallet medför att verksamhetsutövare inser eller borde inse att flera transaktioner har ett samband. Detta bör förtydligas i bestämmelsen som avser kontant handel med varor. Regeringen anser att de remissynpunkter som framförs av länsstyrelserna har fog för sig. I lagen bör därför tydligt framgå att verksamhetsutövare som bedriver kontant handel med varor inte omfattas av samma krav som övriga verksamhetsutövare vid etablering av affärsförbindelser. Skyldigheten för kontanthandlare att vidta kundkänne- domsåtgärder bör således regleras särskilt. I den nya penningtvättslagen bör framgå att skyldigheten gäller vid enstaka kontanta transaktioner och vid sambandstransaktioner där utbetalt eller mottaget belopp överstiger . Några särskilda skyldigheter vid transaktioner bör således inte gälla för kontanthandlare. Det bör också förtydligas att kontanthandlare inte måste vidta åtgärder för kundkänne- dom varje gång en affärsförbindelse ingås, utan endast vid affärsför- bindelser då det för verksamhetsutövare är sannolikt att det under förbindelsen kommer att ske kontanta in- eller utbetalningar . Åtgärder för kundkännedom ska även vidtas om det under affärsförbindelsens gång står klart att kontanttransaktioner om mer än har ägt rum. 8.3.1Åtgärder för identifiering av kunden Regeringens förslag: Verksamhetsutövare ska identifiera kunden och kontrollera identiteten genom identitetshandlingar eller registerutdrag eller genom andra uppgifter och handlingar från en oberoende och tillförlitlig källa. Om kunden företräds av en person som uppger sig handla på kundens vägnar, ska verksamhetsutövare kontrollera den personens identitet och behörighet att företräda kunden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om identitetskontroll av kunden och den som företräder kunden. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. uppfattar att det i förslaget inte i tillfredsställande utsträckning görs skillnad mellan fysiska och juridiska personer. Detta blir problematiskt då det krävs att kunden uppvisar id- handling, något som en juridisk person inte kan. Svensk Försäkring avstyrker förslaget att dela upp åtgärderna i identifikation och kontroll av kundens identitet. Om denna distinktion ska behållas, måste skillnaden mellan dessa åtgärder och syftet med att skilja mellan dem utvecklas. Svensk Försäkring anser inte att det framgår att verksamhetsutövaren bör kräva att en fullmaktshavare lämnar tillräcklig information om vilka förhållanden som dennas behörighet grundar sig på, men anser att detta kan preciseras i föreskrifter. Svenska försäkringsförmedlares förening avstyrker en uppdelning av åtgärderna identifiering och kontroll av identiteten, om inte ytterligare förtydliganden görs i lagtexten. föreslår att det ska anges att identiteten verifieras i stället för kontrolleras, för att tydliggöra skillnaden mellan identifikation och kontroll av identiteten. och anser att det finns behov av vägledning avseende de dokument som ska kunna godtas för identifiering av kunden. Skälen för regeringens förslag: Åtgärder för kundkännedom ska omfatta identifiering av kunden och kontroll av dennes identitet utifrån handlingar, uppgifter eller information som erhållits från en tillförlitlig och oberoende källa (artikel 13.1 a i fjärde penningtvättsdirektivet). Ett motsvarande krav finns i 2 kap. 3 § 1 penningtvättslagen. Där anges att det ska göras en kontroll av kundens identitet genom identitetshandling, registerutdrag eller på annat tillförlitligt sätt. Enligt direktivet ska verksamhetsutövare också kontrollera att en person som påstår sig handla på kundens vägnar verkligen är bemyndigad att göra det, identifiera den personen och kontrollera dennes identitet (artikel 13.1 andra stycket). En uttrycklig reglering av denna situation saknas i gällande rätt. Direktivet innebär att åtgärderna identifikation och kontroll av identiteten hålls åtskilda. Enligt regeringens bedömning bör en uppdelning mellan åtgärderna identifikation av kunden och kontroll av identiteten framgå i lagen. Denna bedömning grundas i första hand på att det måste vara möjligt att hantera identifikationsförfarandet på ett riskbaserat sätt. För att detta syfte ska kunna uppnås krävs att verksamhetsutövare kan betrakta identifiering och kontroll av den uppgivna identiteten som två olika åtgärder, om än med ett starkt samband. Kravet på att kunden ska identifieras innebär att verksamhetsutövaren ska efterfråga kundens namn och de övriga uppgifter kopplade till kundens identitet som är nödvändiga för att uppfylla de övriga krav som anges i penningtvättslagen. En uppgift om kundens namn krävs bl.a. för 2016/17:173 att klarlägga om kunden är en person i politiskt utsatt ställning eller på annat sätt har identifierats som en person som innebär hög risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism.