prop · H403107 · 2017-02-21 00:00:00 — 96/71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med till- handahållande av tjänster och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt sam- arbete genom informations- systemet för den inre marknaden (IMI-förordningen)2, i den ur- sprungliga lydelsen. Mål om tillämpningen av 5 § första eller tredje stycket samt 7 § handläggs enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. I dessa mål tillämpas –33 § semesterlagen (1977:480) om preskription, –23 § andra stycket föräldra- ledighetslagen (1995:584) om rättegången, –9 § lagen (2002:293) om för- bud mot diskriminering av deltids- arbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställning om preskription m.m., och –6 kap. 2–5, 8, 10 och 11 §§ diskrimineringslagen (2008:567) om bevisbörda, rätt att föra talan och preskription m.m. Vid utstationering av uthyrda arbetstagare tillämpas även 16 § tredje och fjärde styckena lagen (2012:854) om uthyrning av arbetstagare. Talan får föras vid tingsrätten i ort där arbetstagaren är eller har varit utstationerad. Mål enligt 5 § första eller tredje stycket, 5 c § samt 7 § ska hand- läggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Mål enligt 7 a och 7 b §§, 7 c § första stycket, 7 f och §§ om en arbetstagares krav ska handläggas enligt lagen om rättegången i arbetstvister, om tvisten är en arbetstvist, och i annat fall enligt bestämmelser om tvistemål där förlikning om saken är tillåten. När målet rör en arbetstagares krav får talan föras vid tingsrätten i ort där arbetstagaren är eller har varit utstationerad. I mål enligt 5 § första stycket tillämpas 2EUT L 159, 28.5.2014, s. 11, Celex 32014L0067. 3Paragrafen fick sin nuvarande beteckning genom 2013:351. – 33 § semesterlagen (1977:480) –23 § andra stycket föräldra- ledighetslagen (1995:584) om rättegången, –9 § lagen (2002:293) om för- bud mot diskriminering av deltids- arbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställning om preskription m.m., och –6 kap. 2–5, 8, 10 och 11 §§ diskrimineringslagen (2008:567) om bevisbörda, rätt att föra talan och preskription m.m. I mål enligt 5 § tredje stycket tillämpas 16 § tredje och fjärde styckena lagen (2012:854) om uthyrning av arbetstagare. I mål enligt 5 c § gäller de preskriptionsbestämmelser som skulle ha tillämpats om talan av- sett en inhemsk arbetstagare. Vid tillämpningen av preskriptions- bestämmelserna i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet gäller 66 § andra stycket den lagen när den utstationerade arbetstagaren inte är medlem i den avtalsslutande arbetstagarorganisationen. 1.Denna lag träder i kraft den xx. 2.Vid pågående utstationering ska 5 c § tillämpas för tid från och med ikraftträdandet. 3.Bestämmelserna i 7 a–g §§ tillämpas inte på fordringar till följd av entreprenadavtal som den ursprungliga beställaren av entreprenaden har ingått före ikraftträdandet. Förteckning av remissinstanserna (Ds 2016:6) Remissinstanser som har gett in yttrande ombudsmän, för europapolitiska studier, , , Kammarrätten i , För- valtningsrätten i , Justitiekanslern, , , , , , , , , , , , Upp- handlingsmyndigheten, (), (), Lunds universi- tet (), (), Transportstyrelsen, , , , , , Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser, , Diskrimine- ringsombudsmannen, , , Arbets- domstolen, , , nads- och utbildningspolitisk utvärdering, Inspektionen för arbetslöshets- försäkringen, Bankinstitutens , , Kommunala Företagens Samorgani- sation, i , , , , , , , , Akademikers Central- organisation, Byggindustrier, Kommuner och Lands- ting och . Remissinstanser som har inbjudits men inte har gett in något yttrande (Business ), (transporträtt), Arbetsgivar- alliansen, , , , Företagarna, – organisationer och International Chamber of Commerce . Dessutom finns i 8 § bestämmel- ser om arbetsgivare som har sitt hemvist eller säte i och utstationerar arbetstagare till ett annat medlemsland inom Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet (EES) eller . Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om ändring i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare Härigenom föreskrivs1 i fråga om lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare dels att rubriken närmast efter 9 a § ska utgå, dels att 1, 4, 5 a, 5 b, 9, 9 a, 11, 21 §§ och rubriken närmast före 9 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas 12 nya paragrafer, 1 a, 5 c, 5 d, 9 b–9 d, 22– 27 §§ och närmast före 21, 22, 24 och 25 §§ nya rubriker av följande lydelse. Denna lag gäller när en arbetsgivare som är etablerad i ett annat land än utstationerar arbetstagare här i landet i samband med att arbetsgivaren tillhandahåller tjänster över gränserna. Vid bedömningen av om en arbetsgivare är etablerad i ett annat land än ska de om- ständigheter som rör arbets- givarens verksamhet i det andra landet och, vid behov, arbets- givarens verksamhet i beaktas. Dessutom finns i 8 § bestämmel- ser om arbetsgivare som har sin hemvist eller sitt säte i och utstationerar arbetstagare till ett annat medlemsland inom Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet (EES) eller . Det som sägs i 5 a § om förut- 1Jfr och rådets direktiv /67/EU av om tillämpning av direktiv /71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informationssystemet för den inre marknaden (IMI- förordningen), i den ursprungliga lydelsen. 2Senaste lydelse 2001:65. sättningarna för att vidta strids- åtgärder och i 5 b § om begräns- ningarna av ett kollektivavtals rättsverkan gäller bara om arbets- givaren är etablerad inom EES eller . Med utstationerad arbetstagare avses varje arbetstagare som vanligen arbetar i ett annat land men som utför arbete enligt 3 § i . Vid bedömningen av om en tid utför arbete i ska de En stridsåtgärd mot en arbets- En stridsåtgärd mot en arbets- givare i syfte att genom kollektiv- givare i syfte att genom kollektiv- avtal få till stånd en reglering av avtal få till stånd en reglering av arbetstagare, utom i fall som avses arbetstagare får vidtas endast om i 5 b §, de villkor som krävs 1. motsvarar villkoren i ett centralt kollektivavtal som tillämpas i hela på motsvarande arbetstagare i den aktuella branschen, 2. bara avser andra minimivillkor på de om- andra minimivillkor på de om- råden som avses i 5 §, och råden som avses i 5 § och inte som är förmånligare för arbets- 3. är förmånligare för arbetstagarna än det som följer av 5 §. En sådan stridsåtgärd får inte I fråga om utstationerade ut- vidtas, om arbetsgivaren visar att hyrda arbetstagare gäller i stället arbetstagarna, när det gäller lön att stridsåtgärden får vidtas endast eller på de områden som avses i om de villkor som krävs 5 §, har villkor som i allt väsentligt är minst lika förmånliga som sådant centralt kollektivavtal som tillämpas i hela på mot- centralt kollektivavtal som avses i svarande arbetstagare i ut- skyddet för arbetstagare som avses 3 Senaste lydelse 2012:857. direktiv /104/EG om arbets- tagare som hyrs ut av be- manningsföretag, i den ur- 2.bara avser lön eller villkor på de områden som avses i 5 § och inte hindrar tillämpningen av villkor som är förmånligare för arbetstagarna, och 3.är förmånligare för arbets- tagarna än det som följer av 5 §. En stridsåtgärd mot en arbets- Ett kollektivavtal som har slutits givare i syfte att genom kollektiv- som en följd av en stridsåtgärd avtal få till stånd en reglering av enligt 5 a §, villkoren för utstationerade ut- sådan åtgärd, medför inte sådana endast om de villkor som krävs som gäller på grund av kollektiv- sådant centralt kollektivavtal som annan lag än denna i förhållande tillämpas i hela på mot- svarande arbetstagare i ut- dess förtroendemän eller det all- skydd för arbetstagare som avses i direktiv /104/EG om arbets- 2. bara avser lön eller villkor på de områden som avses i 5 §, och tagarna än det som följer av 5 §. En sådan stridsåtgärd får inte vidtas, om arbetsgivaren visar att avses i första stycket ska inte arbetstagarna, när det gäller lön eller på de områden som avses i bestämmelserna om turordning vid 5 §, har villkor som i allt väsentligt uppsägning i 22 § lagen (1982:80) är minst lika förmånliga som vill- till återanställning i 25 § samma avtal som avses i första stycket, 2. det kollektivavtal som gäller i 4 Senaste lydelse 2012:857. Om en arbetsgivare och en svensk arbetstagarorganisation är bundna av ett kollektivavtal som reglerar villkoren för ut- stationerade arbetstagare, har en utstationerad arbetstagare som inte är bunden av avtalet rätt till sådana kollektivavtalsvillkor i avtalet som avses i 5 a §. Detta gäller för den tid som en ut- stationering pågår eller har pågått och för sådant arbete som kol- lektivavtalet är tillämpligt på. Ett avtal är ogiltigt i den ut- sträckning det upphäver eller inskränker en utstationerad arbetstagares rättigheter enligt första stycket. Om en arbetsgivare och en svensk arbetstagarorganisation är bundna av ett kollektivavtal som reglerar villkoren för ut- stationerade arbetstagare, ska arbetsgivaren på begäran av organisationen tillhandahålla 1.handlingar i form av anställ- ningsavtal, lönespecifikationer, tidrapporter och intyg över gjorda löneutbetalningar, och 2.översättning av handlingarna till svenska, eller till engelska om arbetsgivaren föredrar det, i de fall handlingarna är skrivna på något annat språk. Handlingarna och översätt- ningen av dem ska tillhandahållas iden utsträckning det behövs för att organisationen ska kunna bedöma om kollektivavtalet följts i fråga om sådana kollektivavtals- villkor som avses i 5 a §. Skyldigheterna enligt första och andra styckena ska fullgöras från begäran och gäller som den arbets- tagare som handlingarna rör är utstationerad här i landet och därefter. information om de arbets- och 1. tillhandahålla information om de arbets- och anställningsvillkor tillämpliga vid en utstationering i som kan bli tillämpliga vid en utstationering i , och om kontaktpersoner till arbets- tioner samt information om sådana 5 a § eller ska även hjälpa till med information om sådana kollektivavtalsvillkor som kan komma att krävas med stöd av stridsåtgärder enligt 5 a eller 5 b § eller som annars kan komma att bli tillämpliga. ska samarbeta med motsvarande förbindelsekontor i andra länder inom EES och i . 8 kap. 7 § regeringsformen dela föreskrifter om vad in- ska innehålla och hur den ska vara ge in sådana kollektivavtalsvillkor ge in sådana kollektivavtalsvillkor som avses i 5 a § till Arbetsmiljö- kräva med stöd av stridsåtgärder enligt 5 a eller 5 b §. anmäla var sin kontaktperson till 5Senaste lydelse 2012:857. 6Senaste lydelse 2012:857. kontaktperson ska lämna in- formation om sådana kollektiv- avtalsvillkor som avses i första stycket. och de ytter- ligare myndigheter som rege- ringen bestämmer, är behörig myndighet vid bistånd enligt 9 c § och ska samarbeta med behöriga myndigheter i andra länder inom EES. En behörig myndighet i ska på begäran av en behörig myndighet i ett annat land inom EES lämna bistånd till den myndigheten. En behörig myndighet i får begära att en behörig myndig- het i ett annat land inom EES lämnar bistånd när det kan underlätta handläggningen av ett ärende. Begäran om bistånd får avse information samt utförande av kontroller, inspektioner och utred- ningar när det gäller ut- stationering av arbetstagare. Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen med- dela närmare föreskrifter om vad en behörig myndighet i ska följa när den lämnar eller begär bistånd. anmäla honom eller henne till anmäla honom eller henne till göras senast när en utstationerad göras senast när en utstationerad 7 Senaste lydelse 2013:351. En arbetsgivare ska på begäran av en svensk arbetstagar- organisation utse en företrädare som har behörighet att för arbets- givarens räkning förhandla om och sluta kollektivavtal.Arbetstagarorganisationens begäran ska innehålla1. uppgift om att organisationen önskar sluta kollektivavtal, och2. kontaktuppgifter till en före- trädare som har behörighet att för En sådan behörighet ska anses gälla genom anmälan Kontaktpersonen ska även kunna Kontaktpersonen ska även kunna som visar att kraven i denna lag är som visar att kraven i denna lag är uppfyllda, om handlingarna inte omfattas av arbetsgivarens skyl- dighet att tillhandahålla hand- lingar enligt 5 d §. Första stycket gäller inte om verksamheten i avses pågå under . Om en sådan verksamhet visar sig pågå än ska arbetsgivaren fullgöra anmälningsskyldigheten enligt första stycket den sjätte dagen som verksamheten bedrivs. Behörig företrädare vid kollektivavtalsförhandlingar Mål om tillämpningen av 5 § första eller tredje stycket samt 7 § handläggs enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. I dessa mål tillämpas – 33 § semesterlagen (1977:480) om preskription, –23 § andra stycket föräldra- ledighetslagen (1995:584) om rättegången, –9 § lagen (2002:293) om för- bud mot diskriminering av deltids- arbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställning om preskription m.m., och –6 kap. 2–5, 8, 10 och 11 §§ diskrimineringslagen (2008:567) om bevisbörda, rätt att föra talan och preskription m.m. Vid utstationering av uthyrda arbetstagare tillämpas även 16 § tredje och fjärde styckena lagen (2012:854) om uthyrning av arbetstagare. 8 Paragrafen fick sin nuvarande beteckning genom 2013:351. Talan får föras vid tingsrätten i ort där arbetstagaren är eller har varit utstationerad. organisationens räkning förhandla om och sluta kollektivavtal. Arbetsgivaren ska från begäran utse före- trädaren och meddela organisa- tionen vem som utsetts och dennes kontaktuppgifter. En arbetsgivare får inte utsätta en utstationerad arbetstagare för repressalier på grund av att arbetstagaren har inlett rättsliga eller administrativa förfaranden om arbets- och anställningsvillkor enligt 1. vad som följer av 5 §, eller 2. kollektivavtal, under förut- sättning att kollektivavtalsvillkoren är sådana som avses i 5 a §. Om den som anser sig ha blivit utsatt för repressalier som strider mot 22 § visar omständigheter som ger anledning att anta att så är fallet, är det arbetsgivaren som ska visa att sådana repressalier inte har vidtagits. En arbetsgivare ska betala skadestånd till 1. den avtalsslutande arbets- tagarorganisationen vid brott mot ett kollektivavtal som har slutits som en följd av en stridsåtgärd enligt 5 a § eller varsel om en sådan åtgärd, 2. den arbetstagarorganisation som begärt handlingar eller över- sättning vid brott mot 5 d §, 3. den arbetstagarorganisation som begärt en förhandlings- behörig företrädare vid brott mot 21 §, och 4. den utstationerade tagaren vid brott mot repressalie- förbudet i 22 §. ersättning för den förlust som uppkommit och den kränkning som har inträffat. Om det är skäligt kan skade- ståndet sättas ned eller helt falla bort. Mål enligt 5 § första eller tredje stycket, 5 c, 5 d, 7, 21, 22 och 24 §§ handläggs enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Arbetstagares talan vid tingsrätt får föras vid tingsrätten i ort där arbetstagaren är eller har varit utstationerad. I mål enligt 5 § första stycket tillämpas –33 § semesterlagen (1977:480) om preskription, –23 § andra stycket föräldra- ledighetslagen (1995:584) om rättegången, –9 § lagen (2002:293) om för- bud mot diskriminering av deltids- arbetande arbetstagare och arbetstagare med tidsbegränsad anställning om preskription m.m., och –6 kap. 2–5, 8, 10 och 11 §§ diskrimineringslagen (2008:567) om bevisbörda, rätt att föra talan och preskription m.m. I mål enligt 5 § tredje stycket tillämpas 16 § tredje och fjärde styckena lagen (2012:854) om uthyrning av arbetstagare. I mål enligt 5 c, 5 d, 21, 22 och 24 §§ tillämpas 64 § första stycket, 65 och 66 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet när det gäller den tid inom vilken för- handling ska begäras eller talan väckas. Om förhandling inte begärs eller talan inte väcks inom föreskriven tid, är rätten till för- handling respektive talan förlorad. I mål enligt 5 c § tillämpas, om det gäller semesterförmåner i kollektivavtal, även 33 § semesterlagen (1977:480) om preskription. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 5 b och 5 d §§ och 24 § första stycket punkt 1 och 2 tillämpas inte när det gäller kollektivavtal som har slutits före ikraft- trädandet. 3.Bestämmelserna i 5 c § tillämpas även när det gäller kollektivavtal som har slutits före ikraftträdandet men bara för rättigheter som avser tiden efter ikraftträdandet. 4.Bestämmelserna i 9 b och 9 c §§ tillämpas i förhållande till en stat inom EES, som inte är en medlemsstat i Europeiska unionen, från den tidpunkt då staten ansluter sig till det samarbete som avses i artikel 6–7 i och rådets direktiv /67/EU, i den ursprungliga lydelsen. Trots första stycket ska 42 § första stycket tillämpas när åt- gärder vidtas mot en arbetsgivare som är etablerad inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller och som ut- stationerar arbetstagare i enligt lagen (1999:678) om ut- stationering av arbetstagare. Förslag till lag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet Härigenom föreskrivs att 41 c och 42 a §§ lagen (1976:580) om med- bestämmande i arbetslivet ska ha följande lydelse. En stridsåtgärd som vidtas i strid En stridsåtgärd som vidtas i strid eller 5 b § lagen mot 5 a § lagen arbetstagare är olovlig. Bestämmelserna i 42 § första stycket ska inte tillämpas när en organisation vidtar åtgärder med anledning av arbetsförhållanden som denna lag inte är direkt tillämplig på. Trots första stycket ska 42 § första stycket tillämpas när åt- gärder vidtas mot en arbetsgivare som utstationerar arbetstagare i enligt lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 2012:855. 2Senaste lydelse 2010:229. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet . Enligt en lagrådsremiss har regeringen () beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare, 2.lag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga Per och , biträdda av kanslirådet . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen om utstationering av arbetstagare I remissen föreslås ett nytt regelsystem för att genomföra utstationeringsdirektivets och tillämpningsdirektivets regler om utstationerade arbetstagares rätt till vissa arbets- och anställningsvillkor. De föreslagna reglerna ska ersätta de nu gällande reglerna, som brukar benämnas lex . På sidan 33 i remissen förklarar regeringen att dess avsikt med förslaget är att skapa en reglering som så effektivt och ändamålsenligt som möjligt säkerställer utstationerade arbetstagares rätt till minimivillkor inom den hårda kärnan enligt utstationeringsdirektivet och för uppfyllande av tillämpningsdirektivet. Det sägs på flera ställen (t.ex. s. 30) att det som föreslås är ett mer effektivt och ändamålsenligt system, tydligen i jämförelse med lex . Emellertid redovisas ingen systematisk utvärdering av lex och inga preciserade brister i gällande rätt anges som skäl till lagförslagen. I avsaknad av sådant underlag kan Lagrådet inte bedöma om förslaget i detta hänseende är utformat så att lagen kan antas tillgodose de syften som har angetts (jfr 8 kap. 22 § 4 regeringsformen). En annan sak är att – som har framhållits under föredragningen – förslagen i remissen inte syftar bara till att bättre genomföra utstation- eringsdirektivet utan också till att genomföra det nya tillämpnings- direktivet. Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Enligt första stycket gäller lagen när en arbetsgivare som är etablerad i ett annat land utstationerar arbetstagare i i samband med att arbetsgivaren tillhandahåller tjänster över gränserna. För att anses etablerad i ett annat land krävs det enligt författningskommentaren att arbetsgivaren verkligen bedriver väsentlig verksamhet i det andra landet och inte bara har intern förvalt- ning eller administration där. I ett nytt andra stycke föreskrivs att ”de omständigheter som rör arbets- givarens verksamhet i det andra landet och, vid behov, arbetsgivarens verksamhet i ”, ska beaktas vid bedömningen av om en arbets- givare är etablerad i ett annat land. Förslaget avser att genomföra art. 4.1, 4.2 och 4.4 i tillämpnings- direktivet. Enligt art. 4.2 ska myndigheterna göra en helhetsbedömning ur ett bredare tidsperspektiv av alla faktiska omständigheter som rör den verksamhet som ett företag bedriver i etableringsstaten och, vid behov, i värdmedlemsstaten. Exempel på sådana omständigheter uppges vara framför allt följande. ”a) Den plats där företaget har sitt säte och sin förvaltning, använder kontorslokaler, betalar skatt och socialförsäkringsavgifter samt, i förekommande fall, i enlighet med nationell rätt, innehar en yrkeslicens eller är registrerat vid handelskammare eller i branschorganisationer. b)Den plats där utstationerade arbetstagare rekryteras och från vilken de utstationeras. c)Den rätt som är tillämplig på avtal som företaget ingår med sina arbetstagare respektive med sina kunder. d)Den plats där företaget utför en väsentlig del av sin affärsverksamhet och där dess administrativa personal är anställd. e)Antalet avtal och/eller storleken på omsättningen i den medlemsstat där företaget är etablerat, varvid den särskilda situationen för bland annat nyetablerade företag och små och medelstora företag ska beaktas.” I lagrådsremissens författningskommentar anges att det ”ska göras en helhetsbedömning av alla faktiska omständigheter i det enskilda fallet och hänsyn ska tas till varje situations särdrag”. Därefter återges orda- grant de i det föregående citerade punkterna i direktivet. Det upplyses att de nämnda omständigheterna inte är en uttömmande uppräkning av omständigheter som ska beaktas och att det inte krävs att ”samtliga omständigheter som anges i punkterna a)-e) är uppfyllda”. Som framhålls i remissen överensstämmer den valda lagstiftnings- tekniken, där exemplifieringar i EU-direktiv inte återges i lagtexten utan redovisas i förarbeten, med svensk lagstiftningstradition och den har godtagits av (C–478/99, EU:C:2002:281). Lagrådet konstaterar emellertid att genomförandet av direktivet i detta fall framstår som något ängsligt. Det föreslagna nya stycket i 1 § tillför inget till lagtexten, men är enligt författningskommentaren avsett att ge anvisningar för bedömningen av om det faktiskt bedrivs verksamhet i det andra landet. Det är svårt att se att den föreslagna texten med vanligt språkbruk kan beskrivas som en anvisning. Det torde inte heller för direktivgenomförandet vara nödvändigt att lägga in en sådan anvisning i lagtexten. Sådana förklaringar kan i stället ges i författningskommen- taren. Lagrådet ifrågasätter emellertid lämpligheten i att författningskommen- taren begränsas till att återge direktivets text, som har en för medlems- staterna gemensam utformning och inte riktar sig till rättstillämparna. Det är t.ex. svårt att förstå vad som i författningskommentaren avses med att ”omständigheter som anges i punkterna a)-e) är uppfyllda”. De svenska lagförarbetena bör i stället rimligen peka ut just omständig- heter som tyder på att ett företag bedriver väsentlig verksamhet i ett annat land men inte i . Sådana omständigheter skulle med utgångspunkt i direktivtexten kunna beskrivas exempelvis som att –företaget har sitt säte och sin förvaltning, använder kontorslokaler, betalar skatt och socialförsäkringsavgifter samt har en yrkeslicens eller är registrerat vid handelskammare eller i branschorganisationer i det andra landet, –utstationerade arbetstagare rekryteras i det andra landet och utstationeras från det, –det andra landets rätt är tillämplig på avtal som företaget ingår med sina arbetstagare och kunder,