prop · H403162d2 · 2017-01-01 00:00:00 — (b)skriftligt material som framställts av en tredje part och har beställts och betalats av ett företag som är emittent eller potentiell emittent med syftet att marknadsföra en ny emission från företaget i fråga, eller där den tredje parten genom kontrakt är knuten till och betald av emittenten för att ta fram sådant material på löpande basis, förutsatt att denna förbindelse tydligt redovisas i materialet, och att materialet görs tillgängligt för alla värdepappersföretag som så önskar, samt för allmänheten, (c)deltagande i konferenser, seminarier och andra informationsevenemang som gäller fördelarna med och egenskaperna hos ett visst finansiellt instrument eller en viss investeringstjänst, (d)representation upp till ett rimligt värde, till exempel mat och dryck under ett affärssammanträde eller en konferens, ett seminarium eller annat informationsevenemang enligt c, eller (e)andra mindre icke-monetära förmåner som medlemsstaterna anser kan förbättra kvaliteten på den tjänst som tillhandahålls en kund och som, i förhållande till den totala nivån på de förmåner som tillhandahålls av en enhet eller grupp av enheter, är av sådan omfattning och art att det inte är sannolikt att de skulle hindra värdepappersföretaget från att uppfylla sin skyldighet att agera i kundens bästa intresse. För att anses vara godtagbara såsom mindre icke-monetära förmåner ska förmånerna i fråga vara rimliga och proportionella, och vara av sådan omfattning att de sannolikt inte kommer att påverka värdepappersföretagets beteende på ett sätt som är till skada för den berörda kundens intressen. Sådana mindre icke-monetära förmåner ska redovisas innan investeringstjänster eller sidotjänster erbjuds till kunder. Mindre icke-monetära förmåner får i enlighet med artikel 47.5 a beskrivas på ett allmänt sätt. Incitament i form av investeringsanalys 1.Om värdepappersföretag som erbjuder portföljförvaltning eller andra investeringstjänster eller sidotjänster till kunder tar emot investeringsanalystjänster från tredje man, ska medlemsstaterna se till att detta inte betraktas som incitament om det sker i utbyte mot något av följande: (a)Direkt utbetalning från värdepappersföretaget med dess egna medel: (b)Betalning från ett särskilt konto för analysutgifter som kontrolleras av värdepappersföretaget, förutsatt att följande villkor för driften av kontot är uppfyllda: (i)Kontot finansieras genom en specifik analysavgift som tas ut av kunden. (ii)Upprättandet av analyskontot och överenskommelsen med kunderna om analysavgiften är kopplat till en analysbudget som värdepappersföretaget fastställer och regelbundet följer upp, såsom en intern administrativ åtgärd. (iii)Värdepappersföretaget bär ansvaret för analyskontot. (iv)Värdepappersföretaget bedömer regelbundet kvaliteten på den analys som köps in, på grundval av solida kvalitetskriterier, samt hur analysen bidrar till bättre investeringsbeslut. (c)Varje värdepappersföretag som använder sig av analyskonto ska upplysa sina kunder om följande: (i)Vid tillhandahållande av investeringstjänster till kunder: information om det budgeterade beloppet för analys och det beräknade analysavgiftsbeloppet för varje kund. (ii)Årliga uppgifter om de totala kostnader som varje kund har belastats av för analyser utförda av tredje part. 2.Om ett värdepappersföretag använder ett analyskonto ska medlemsstaterna se till att värdepappersföretaget också är skyldigt att på begäran av sina kunder eller av behöriga myndigheter lägga fram en översikt över de leverantörer som betalats från detta konto, hur mycket dessa leverantörer tagit emot över en given period, vilka förmåner och tjänster som värdepappersföretaget tagit emot i gengäld samt hur det totala belopp som betalats ut från kontot förhåller sig till den budget som företaget hade fastställt , med uppgift om eventuella rabatter eller överföring av outnyttjade belopp till på följande period. Vid tillämpning av punkt 1 b i får den särskilda analysavgiften (a)endast grundas på en forskningsbudget som värdepappersföretaget fastställt i syfte att bestämma sitt behov av analyser utförda av tredje part som underlag för de investeringstjänster som värdepappersföretaget utför åt sina kunder, och (b)får inte vara kopplad till volymen eller värdet på de transaktioner som utförs på uppdrag av kunder. 3.Om analysavgifter från kunder inte samlas in separat utan i samband med en provision för en given transaktion, ska analysavgiften anges som en åtskild och identifierbar avgift, och de operativa arrangemangen för att samla in den ska vara fullt förenliga med villkoren i punkt 1 b och c. 4.Det totala beloppet av de analysavgifter som betalas in får inte överstiga det budgeterade beloppet för analyser. 5.Värdepappersföretaget ska genom företagets investeringsförvaltningsavtal eller allmänna affärsvillkor enas med sina kunder om den analysavgift som företaget ska budgetera, samt om hur ofta det specifika avgiftsbeloppet ska dras från kundens medel under loppet av . Om företaget har för avsikt att öka analysbudgeten får detta endast ske efter det att kunderna fått tydlig information om den avsedda ökningen. Om det finns ett överskott på analyskontot i slutet av en period bör företaget ha en rutin för att omsätta de överskjutande medlen i nedsatta avgifter för kunderna eller för att räkna av överskottet från budgetmedlen och analysavgiften för den efterföljande perioden. 6.Vid tillämpning av punkt 1 b ii ska analysbudgeten förvaltas endast av det berörda värdepappersföretaget, och vara baserad på en rimlig bedömning av behovet av analyser utförda av tredje part. Fördelningen av medlen i analysbudgeten för inköp av analys från tredje part ska kontrolleras på lämpligt sätt och under högsta ledningens överinseende, för att se till att budgeten förvaltas och används så att det bäst gagnar företagets kunder. Dessa kontroller ska innefatta en tydlig verifikationskedja för utbetalningarna de till aktörer som utfört analysarbete, samt för hur de utbetalda beloppen har fastställts utifrån kvalitetskriterierna i punkt 1 b iv. Värdepappersföretag får inte använda medel från ovan nämnda analysbudget och analyskonto för internt analysarbete. 7.Vid tillämpning av punkt 1 b iii får värdepappersföretaget delegera förvaltningen av analyskontot till tredje part, förutsatt att detta arrangemang underlättar inköp av analysarbete från tredje part och betalningar till leverantörer av sådant arbete i värdepappersföretagets namn utan onödigt dröjsmål och i enlighet med värdepappersföretagets instruktioner. 8.Vid tillämpning av punkt 1 b iv ska värdepappersföretag fastställa alla de nödvändiga elementen i ett skriftligt styrdokument som ska överlämnas till kunderna. I detta dokument ska det också regleras i vilken utsträckning analys som inköpts med medel från analyskontot kan vara till nytta för kundernas portföljer, med hänsyn tagen – om så är tillämpligt – även till de investeringsstrategier som är tillämpliga på olika typer av portföljer och den metod företaget kommer att använda för att fördela dessa kostnader rättvist mellan de olika kundernas portföljer. 9.Värdepappersföretag som utför kundorder ska ange avgifterna för dessa tjänster separat, så att avgiften enbart återspeglar kostnaden för att utföra själva transaktionen. Avgifter för andra förmåner eller tjänster som samma värdepappersföretag utför åt ett annat värdepappersföretag etablerat inom EU ska anges som separata och identifierbara avgifter, och tillgången till och avgifterna för dessa förmåner eller tjänster får inte påverkas eller bero av ersättningsnivåerna för utförande av kundorder. 1.Medlemsstaterna ska senast den dag som anges i artikel 93.1 första stycket i direktiv /2014/EU anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser. De ska tillämpa dessa bestämmelser från och med den dag som är den första av de dagar som anges i artikel 93.1 andra stycket i direktiv /2014/EU. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda. 2.Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. C(2016) 2398 final KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) …/… om komplettering av och rådets direktiv /65/EG vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direktivet (Text av betydelse för EES) 1.BAKGRUND TILL DEN DELEGERADE AKTEN 1.1Allmän bakgrund och syfte Direktiv /65/EU (MiFID II) beräknas börja gälla och ersätter, tillsammans med förordning (EU) nr 600/2014 (MiFIR), direktiv /39/EG (MiFID I). I MiFID II/MiFIR ges en uppdaterad harmoniserad rättslig ram som reglerar de krav som är tillämpliga på värdepappersföretag, reglerade marknader, leverantörer av datarapporteringstjänster och tredjelandsföretag som tillhandahåller investeringstjänster eller utför investeringsverksamhet i unionen. MiFID II/MiFIR syftar till att stärka de finansiella marknadernas effektivitet, motståndskraft och integritet, särskilt genom följande: Uppnå större transparens: införa ett informationssystem före och efter handel för icke-aktierelaterade instrument och stärka och utvidga det befintliga informationssystemet för handel med aktier. Öka handeln på reglerade handelsplatser: inrätta en ny kategori av plattformar för handeln med derivat och obligationer - så kallade organiserade handelsplattformar - och om ett krav på att handla aktier på reglerade handelsplatser. Uppfylla unionens G20-åtaganden om derivat: obligatorisk handel med derivat på reglerade handelsplatser, införa positionslimiter och rapporteringskrav för råvaruderivat, bredda definitionen på värdepappersföretag till att inbegripa företag som handlar med råvaruderivat som en finansiell verksamhet. Underlätta små och medelstora företags tillgång till kapital: införa beteckningen tillväxtmarknad för små och medelstora företag. Stärka skyddet av investerare: en skärpning av reglerna om incitament, införa ett förbud mot incitament för oberoende rådgivning och nya produktstyrningsregler. Hålla jämna steg med den tekniska utvecklingen: reglering av högfrekvenshandel, införa krav för handelsplatser och företag som använder sig av högfrekvenshandel. Införa bestämmelser om icke-diskriminerande tillgång till handelstjänster och efterhandelstjänster vid handel med finansiella instrument, framför allt när det gäller börshandlade derivat. Förstärka och harmonisera sanktioner och säkerställa ett effektivt samarbete mellan de behöriga myndigheterna. Slutligen är det övergripande syftet med lagstiftningspaketet MiFID II/MiFIR att skapa lika konkurrensvillkor på finansmarknaderna och att möjliggöra att marknaden arbetar till förmån för ekonomin, stödja sysselsättning och tillväxt. Syftet med denna delegerade förordning är att i synnerhet specificera reglerna om undantag, de organisatoriska kraven för värdepappersföretag, leverantörer av datarapporteringstjänster, uppföranderegler vid tillhandahållande av investeringstjänster, utförande av handelsorder på de villkor som är mest förmånliga för kunden, hantering av kundorder, tillväxtmarknader för små och medelstora företag, trösklarna över vilka skyldigheterna avseende positionsrapportering tillämpas och kriterier enligt vilka en handelsplats verksamhet i en värdmedlemsstat kan anses vara av väsentlig betydelse för värdepappersmarknadernas sätt att fungera och för skyddet av investerarna. Denna delegerade förordning grundas på totalt 19 befogenheter i MiFID II. Denna delegerade förordning ska läsas tillsammans med det delegerade direktivet MiFID II och den delegerade förordningen MiFIR. Frågan om subsidiaritetsprincipen ingick i konsekvensbedömningen av MiFID II/Mifir och EU:s och kommissionens rätt att ingripa i den konsekvensbedömning som åtföljer dessa delegerade åtgärder. Samtliga befogenheter som denna delegerade förordning grundas på är av typen ”ska”. Vissa andra befogenheter i MiFID II är för att Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten () ska utveckla förslag till tekniska standarder för tillsyn och genomförande och som kommer att tas upp i framtida delegerade akter eller genomförandeförordningar. 2.SAMRÅD SOM FÖREGÅTT ANTAGANDET AV AKTEN Kommissionen har gett i uppdrag att tillhandahålla teknisk rådgivning om möjliga delegerade akter som rör MiFID-direktivet och MiFIR-förordningen. sände kommissionen en formell begäran om teknisk rådgivning (nedan kallat uppdraget) till om eventuella delegerade akter och genomförandeakter avseende MiFID II/MiFIR. offentliggjorde ett samrådsdokument med beaktande av sin tekniska rådgivning om delegerade akter. hade tagit emot 330 svar. lämnade sin tekniska rådgivning . Denna delegerade förordning grundas på Esmas tekniska rådgivning. Kommissionen har haft flera möten med olika berörda parter för att diskutera de framtida nivå-2-åtgärderna och . Kommissionen har också deltagit i flera diskussioner med medlemmarna i utskott för ekonomi och valutafrågor och haft flera möten med den relevanta gruppen med sakkunniga. Under mötena diskuterades de delegerade åtgärderna bland medlemsstaternas sakkunniga med deltagande av observatörer från och . Samrådsförfarandet mynnade ut i ett brett samförstånd om utkastet till delegerad förordning. Det omfattande samråd som beskrivits ovan kompletterades med en konsekvensbedömningsrapport. avgav ett positivt yttrande . Mot bakgrund av antalet delegerade åtgärder som ingår i denna delegerade förordning, i vilken ett flertal tekniska aspekter i MiFID II-direktivet behandlas, diskuteras i konsekvensbedömningsrapporten inga inslag i den delegerade förordningen som har begränsad tillämpning eller effekt, eller inslag där det har rått enighet i det djupgående samrådsförfarande som beskrivits ovan. I stället inriktas konsekvensbedömningsrapporten på de åtgärder med större effekt eller räckvidd vad gäller kommissionens val. Dessa avser framför allt definitioner i MiFID II-direktivets begrepp, transparensfrågor, avgifter för övervakning av offentliggörande av uppgifter om handel, tillväxtmarknader för små och medelstora företag eller råvaruderivat. Kostnaderna för de val som kommissionen har gjort och som beskrivs i denna konsekvensbedömning belastar nästan helt marknadsaktörerna (handelsplatser, systematiska internhandlare, organiserade handelsplattformar, tillväxtmarknader för små och medelstora företag, högfrekvenshandlare) som kommer att ådra sig kostnader för att offentliggöra uppgifter om handel och i vissa fall ansöka om tillstånd (särskilt för systematiska internhandlare, tillväxtmarknader för små och medelstora företag, högfrekvenshandlare), för att införa förbättrade organisatoriska regler och uppföranderegler. I konsekvensbedömningen lämnades ytterligare uppskattningar av efterlevnadskostnaderna till följd av nivå-2- bestämmelserna. Genom att säkra ett harmoniserat genomförande och en harmoniserad tillämpning av MiFID II-direktivet och MiFIR-förordningen kommer man genom de delegerade akterna att säkerställa att målen för nivå 1 kan uppnås utan att ålägga berörda parter onödiga ytterligare bördor. Generellt sett är effekterna av de delegerade akterna relativt små, eftersom utrymmet för möjliga åtgärder redan har fastställts i nivå-1-texterna i MiFID II- direktivet och MiFIR-förordningen. Fördelarna gäller värdepappersföretag och andra enheter som omfattas av kraven i MiFID II/MiFIR, men också investerare och samhället i stort. Detta gäller bland annat fördelarna till följd av ökad marknadsintegration, effektiva och transparenta finansmarknader, ökad konkurrens och tillgång till tjänster och ökat investerarskydd. De föreslagna åtgärderna bör göra finansmarknaderna mer transparenta, säkrare och förbättra investerarnas förtroende och deltagande på finansmarknaderna. Dessutom bör dessa åtgärder, genom att bidra till att främja att marknaderna fungerar på ordnat sätt och minskar systemrisker, öka de finansiella marknadernas stabilitet och tillförlitlighet. I investeringsplanen för belyses att man som centrala delar av strategin för att förbättra ramvillkoren för tillväxt bör minska fragmenteringen på finansmarknaderna och bidra till ett större och mer diversifierat utbud av finansiering till små och medelstora företag och långsiktiga projekt. Finansmarknaderna är en av de viktigaste kanalerna för optimal fördelning av kapital i den europeiska ekonomin. Kapital kommer dock bara att flöda friktionsfritt om finansmarknaderna är stabila och alla marknadsdeltagare litar på dem. En klart definierad rättslig ram kommer därför att bidra till att uppnå kommissionens absoluta prioritering, som är att få att få igång tillväxten i igen. Dessa fördelar anses uppväga kostnaderna med stor marginal. EU-budgeten kommer inte att påverkas. Behovet av proportionalitet bekräftas i flera bestämmelser och beaktas i vederbörlig ordning genomgående i den delegerade förordningen. Exempelvis återspeglar kraven avseende organisatoriska aspekter proportionalitetsproblem. Vid utarbetandet av definitioner såsom systematiska internhandlare, högfrekvenshandel och andra derivatkontrakt för utländsk valuta har behovet av proportionalitet respekterats vid kalibreringen av kvantitativa och kvalitativa tröskelvärden. DEN DELEGERADE AKTENS RÄTTSLIGA ASPEKTER Kapitel I: Tillämpningsområde och definitioner I detta kapitel anges syfte och tillämpningsområde och inbegriper definitioner vad avser följande: –Begreppet tillfälligt vid tillämpning av undantaget för investeringstjänster som tillhandahålls tillfälligt i samband med annan yrkesverksamhet. –Råvaruderivat, bland annat grossistenergiprodukter som måste avvecklas fysiskt, energiderivatkontrakt och grossistenergiprodukter, andra finansiella derivatinstrument och derivat i avsnitt C(10) i bilaga I till direktiv /65/EU. –De omständigheter i vilka andra derivatkontrakt som avser valutor bör betraktas som finansiella instrument samt innebörden av spotkontrakt för valutor och som fastställer en avgränsning för finansiella kontrakt och kontrakt som används för att utföra betalningar. –Regler för handelstransparens och marknadsstruktur, inbegripet ytterligare specifikationer av penningmarknadsinstrument och definition av systematiska internhandlare när det gäller aktierelaterade och icke-aktierelaterade instrument. –Kontroll av handel, inbegripet ytterligare specifikationer för algoritmisk handel, teknik för algoritmisk högfrekvenshandel och direkt elektroniskt tillträde. Kapitel II: Organisatoriska krav I kapitlet specificeras organisatoriska krav för värdepappersföretag som utför investeringstjänster och sidotjänster. I kapitlet behandlas bland annat förfaranden vad gäller frågor som funktionen för regelefterlevnad, riskhantering, hantering av klagomål, privata transaktioner, utkontraktering och intressekonflikter, inklusive ytterligare organisatoriska krav för garanti- och placeringsverksamhet och utarbetandet och spridningen av investeringsanalys. Kapitel III: Villkor för verksamheten i värdepappersföretag I kapitlet fastställs de regler som värdepappersföretag måste uppfylla när de tillhandahåller investeringstjänster eller sidotjänster till sina kunder. I kapitlet specificeras i synnerhet den information som lämnas till kunder och presumptiva kunder om exempelvis kategorisering av kunder, investeringstjänster och finansiella instrument eller kostnader och avgifter. I direktiv /39/EU har man redan infört en skyldighet för värdepappersföretag att informera kunder om riskerna med finansiella instrument, som också inbegriper risken för att förlora hela investeringen. I denna förordning förtydligas att sådan information också ska innehålla en förklaring av de risker som kan uppstå till följd av emittentens insolvens och relaterade händelser, som bail-in. I kapitlet specificeras också följande: –Information till kunder och presumtiva kunder om t.ex. kategoriseringen av kunder, investeringstjänster och finansiella instrument eller kostnader och avgifter. –De nya kraven om tillhandahållande av investeringsrådgivning och en bedömning av lämplighet och ändamålsenlighet. –Krav på rapportering till kunder. –Skyldigheter beträffande bästa utförande och kraven för hantering av kundorder. –Kriterierna för behandling som en godtagbar motpart. –Dokumenteringsskyldigheter, inklusive de nya reglerna avseende inspelning av telefonsamtal eller elektronisk kommunikation. –Vissa begrepp och villkor som en multilateral handelsplattform (MTF-plattform) ska uppfylla för att kunna registreras som en tillväxtmarknad för små och medelstora företag. Kapitel IV: Verksamhetsrelaterade skyldigheter för handelsplatser. I detta kapitel specificeras under vilka förhållanden ett avförande eller tillfälligt stoppande av ett finansiellt instrument från handel skulle innebära allvarlig skada för investerarnas I beslutet fastställs också omständigheter där man kan förmoda allvarliga överträdelser av reglerna för en handelsplats eller ett systemavbrott som rör ett finansiellt instrument och omständigheter där ett beteende tyder på ett uppförande som är förbjudet enligt förordning (EU) nr 596/2014 (förordningen om marknadsmissbruk). Kapitel V: Positionsrapportering i förhållande till råvaruderivat I detta kapitel specificeras villkoren för när en rapport om handlares sammanlagda förpliktelser ska offentliggöras för ett särskilt råvaruderivat eller utsläppsrätter eller derivat av dessa. I kapitlet specificeras tröskelvärdena när det gäller antalet personer och deras öppna positioner som, om de överskrids, ska offentliggöras. Kapitel VI: Krav på datarapportering för tjänsteleverantörer Detta kapitel innehåller specifikationer för att klargöra tjänsteleverantörers krav på rapportering (godkända publiceringsarrangemang, godkända publiceringsarrangemang och tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation) för att tillgängliggöra marknadsdata till rimliga affärsvillkor, som ingår som en del av det transparenta regelverket i förordning (EU) nr 600/2014). Dessa specifikationer gäller bland annat kravet på att priserna fastställs på grundval av kostnader och kan inbegripa en skälig marginal, icke-diskriminerande tillhandahållande av marknadsdata, skyldigheten att separera och dela upp data och insyn för allmänheten vad gäller skyldigheten att betala avgifter, andra villkor och metoder för kostnadsredovisning. Samma regler gäller också för värdepappersföretag och marknadsoperatörer som driver en handelsplats och systematiska internhandlare som föreskrivs i MiFIR. Kapitel VII: Behöriga myndigheter I detta kapitel specificeras kriterier för att bestämma när en reglerad marknads verksamhet, en multilateral (MTF-plattform) eller en organiserad handelsplattform (OTF-plattform), är av väsentlig betydelse i en värdmedlemsstat samt konsekvenserna av en sådan ställning, för att undvika att skapa en skyldighet för en reglerad marknad att ha kontakt med eller underställas mer än en behörig myndighet, om det annars inte skulle föreligga en sådan skyldighet. KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) …/… om komplettering av och rådets direktiv /65/EG vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direktivet (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,