prop · H50319 · 2017-10-04 00:00:00 — Myndigheter som avses i första stycket är enligt föreskriften i detta stycke skyldiga att göra anmälan om de får kännedom om att någon kan antagas vara i behov av vård enligt LVM. I sådant fall föreligger också på grund av denna regel uppgiftsskyldighet. Den i tredje stycket upptagna regeln om uppgiftsskyldighet gäller alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredningen enligt LVM. En vidare skyldighet får anses följa av denna bestämmelse än av den i första stycket upptagna. Som exempel kan anföras följande fall. En skyddskonsulent, som inte har kännedom om att hans skyddsling kan antagas vara i behov av vård enligt LVM och som därför ej är anmälningsskyldig, får en förfrågan från socialnämnden med anledning av en utredning nämnden igångsatt för att klarlägga om nämnden skall göra ansökan hos länsrätten om vård av konsulentens skyddsling. I ett sådant fall synes uppgiftsskyldighet för skyddskonsulenten ej följa av första stycket men väl av tredje stycket. En av Lagrådets ledamöter (regeringsrådet ) erinrade om att motsvarande bestämmelse i 71 § SoL, om anmälningsskyldighet till skydd för barn och ungdom, saknade motsvarighet till den föreslagna uppgiftsskyldigheten till utredning enligt LVM. Med hänvisning till det anförda och till vikten av att barn och ungdomar som befinner sig i en utsatt situation får den vård eller det skydd de behöver föreslog att 71 § SoL skulle kompletteras med en regel om uppgiftsskyldighet till utredning av en underårigs behov av skydd. Tillägget, anförde utskottet, avser de enligt samma paragraf redan anmälningsskyldiga myndigheterna och befattningshavarna (1981/82:22 s. 34). Även bestämmelsen avseende uppgiftsskyldighet ändrades den (SFS 2012:776). Enligt tidigare lydelse skulle anmälningsskyldiga vara skyldiga att lämna socialnämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av ett barns behov av skydd. Efter ändringen avser uppgiftsskyldigheten uppgifter som kan vara av betydelse för utredningen av ett barns behov av stöd och skydd. Formuleringen tydliggör att uppgifterna både avser insatser med tvång och frivilliga insatser och motsvarar samma begrepp som används för utredningar. Det sagda innebär i fråga om 14 kap. 1 § SoL att med en föreskriven anmälningsskyldighet (första stycket) följer en skyldighet att lämna uppgifter om det förhållande anmälningsplikten omfattar. Uppgiftsskyldigheten i tredje stycket gäller ett vidare område än det som anmälningsskyldigheten avser och även i fall då det inte finns någon anmälningsplikt enligt första stycket. 5.3 anmälnings- ochProp. 2017/18:19 uppgiftsskyldighet Enligt 7 § första stycket lagen (1993:335) om ska genast anmäla till socialnämnden om ombudsmannen i sin verksamhet får kännedom om att ett barn misshandlas i hemmet eller om det i annat fall måste antas att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd. anmälningsskyldighet skiljer sig från anmälningsskyldigheten i socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, som i nuvarande lydelse stadgar att myndigheter, befattningshavare och yrkesverksamma är skyldiga att genast anmäla till socialnämnden om de i sin verksamhet får kännedom om eller misstänker att ett barn far illa. När inrättades var avsikten inte att myndighetens verksamhet skulle beröra enskilda barn och ungdomar utan övergripande principiella frågor som angår barn och ungdomar samt författningar och deras tillämpning på det området. Enligt förarbetena till den nu gällande bestämmelsen om anmälningsskyldighet har det ändå ansetts finnas behov av en viss anmälningsskyldighet även om den inte skulle vara lika vidsträckt som i SoL. En anmälningsskyldighet skulle kunna motverka möjligheter att få tillgång till den information som barn och unga vill lämna till myndigheten. För det fall uppgifterna används på ett sätt som barnet inte räknat med ansågs det finnas en risk att en del av förtroendet för skulle gå förlorat, enligt förarbetena. Eftersom det kunde befaras att barn och unga som väljer att vända sig till i stället för en annan myndighet skulle kunna gå miste om stöd- och hjälpinsatser som de är i behov av, ansågs det ändå finnas ett behov av anmälningsskyldighet i myndighetens verksamhet. Konklusionen blev att en särskild reglering skulle införas för (prop. 1993/94:107 s. 13-14). Vad gäller den närmare innebörden av anmälningsplikten framgår det av 7 § första stycket första meningen i lagen om att genast ska anmäla till socialnämnden om ombudsmannen i sin verksamhet får kännedom om att ett barn misshandlas i hemmet eller om det i annat fall måste antas att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd. Det innebär enligt förarbetena att har skyldighet att anmäla dels om ett barn misshandlas i hemmet dels om det i andra fall måste antas att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd. Begreppet misshandel omfattar även psykisk misshandel. är sålunda skyldig att göra en anmälan om myndigheten får kännedom om att ett barn t.ex. har utsatts för sexuellt övergrepp även om inte fysiska skador har uppkommit (prop. 1993/94:107 s. 14). I förarbetena sägs vidare att anmälningsskyldigheten skiljer sig från då gällande 71 § SoL främst därigenom att det krävs att det av den information som har ”måste antas” att socialnämnden behöver ingripa. För att ska vara skyldig att göra anmälan krävs alltså en ganska hög grad av sannolikhet för att det behövs åtgärder från socialnämndens sida. I SoL ställs inte lika höga krav på att 2017/18:19 det ska bedömas att det fanns ett behov av åtgärder (..kännedom om något som kan innebära att..). Avsikten med bestämmelsen i SoL är att uppgiften ska utredas och bedömas av socialnämnden. har getts ett större utrymme för egen bedömning (prop. 1993/94:107 s. 14). Av 7 § första stycket andra meningen lagen om framgår att om det finns särskilda skäl får anmälan till socialnämnden göras även i andra fall. har alltså också möjlighet att göra anmälan till socialnämnden om i andra fall särskilda skäl talar för det. Det kan t.ex. gälla vissa situationer som avses i SoL som inte omfattas av ombudsmannens anmälningsskyldighet. Någon skyldighet att göra anmälan finns inte i dessa fall (prop. 1993/94:107 s. 14). har alltså enligt nu gällande bestämmelse en anmälningsskyldighet dels om ett barn misshandlas i hemmet, dels om det i annat fall måste antas att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd. BO har också möjlighet att göra anmälan även i andra fall om det finns särskilda skäl. Av 7 § andra stycket lagen om framgår att ombudsmannen får lämna socialnämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av ett barns behov av skydd. Bestämmelsen har enligt förarbetena betydelse i fall där inte är anmälningsskyldig till socialnämnden, t.ex. på grund av att inte har tillräckligt med sakinformation. är då, enligt denna bestämmelse, oförhindrad att lämna uppgifter till socialnämnden som kan vara av betydelse för utredning av en underårigs behov av skydd. Som påpekats i förarbetena följer med en föreskriven anmälningsplikt, så som föreskrivs i 7 § första stycket, en skyldighet att lämna uppgifter om det förhållande anmälningsplikten omfattar (prop. 1993/94:107 s. 15 och 19 med hänvisning till Lagrådets yttrande i prop. 1981/82:8 s. 118, se även avsnitt 5.2). Någon skyldighet att därutöver lämna uppgifter på sätt som föreskrivs i SoL finns alltså inte. Mot bakgrund av den särskilda karaktär av personligt ombudsmannainstitut som myndigheten utgör skiljer sig anmälningsskyldighet även från den anmälningsskyldighet som föreskrivs i SoL på så vis att den inte gäller anställda på , utan själva myndigheten. En anställd på som får en uppgift som kan föranleda en anmälan till socialnämnden bör, enligt förarbetena, således rapportera det till ombudsmannen som i sin tur får avgöra om en anmälan ska upprättas och skickas till socialnämnden (prop. 1993/94:107 s. 15). Utgångspunkten för arbete med barn- och ungdomsfrågor är att det inte ska vara individinriktat utan att bevakningen av dessa frågor ska vara övergripande. Därmed har verksamhet ansetts kunna bedrivas med stor öppenhet. Detta arbetssätt har emellertid inte ansetts kunna utesluta att viss del av verksamheten behöver skyddas av sekretess. Det kan förekomma att barn eller föräldrar vänder sig till ombudsmannen med uppgifter som för den enskilde är mycket känsliga och därför fordrar att de inte offentliggörs. Likaså kan ombudsmannen behöva inhämta viss information från andra myndigheter. Att uppgifter inom verksamhet är sekretessbelagda kan få betydelse dels vid bedömningen av risken för skada e.d. när det är fråga om huruvida en uppgift kan lämnas ut eller inte dels för om en enskild person vill lämna sitt medgivande till att en sekretesskyddad uppgift får lämnas vidare till . Av dessa skäl har det ansetts lämpligt med ett sekretesskydd hos (prop. 1993/94:107 s. 12). Sekretess gäller i verksamhet enligt lagen (1993:335) om för uppgift om en enskilds personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men (33 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400], förkortad OSL). Bestämmelsen innehåller ett omvänt skaderekvisit vilket innebär att det råder en presumtion för sekretess och att uppgifter om enskilda personer får lämnas ut endast om det står klart att den enskilde inte lider men. Sekretessen gäller ombudsmannen och samtliga medarbetare på . har lika stark sekretess avseende uppgifter om enskilda personer som (26 kap. 1 § OSL). Eftersom en vårdnadshavare har ansvar för och företräder sitt barn, har vårdnadshavaren som regel rätt att ta del av och förfoga över sekretesskyddade uppgifter om barnet. De förpliktelser som innefattas i vårdnaden enligt , förkortad FB, (6 kap. 2 och 11 §§) förutsätter att vårdnadshavaren har insyn i barnets angelägenheter. Det är också viktigt att betydelsefulla uppgifter kan lämnas ut till föräldrarna. Vårdnadshavarens rätt och skyldighet att bestämma i frågor om barnets personliga angelägenheter tunnas emellertid ut då barnet blir äldre. I 6 kap. 11 § FB föreskrivs att vårdnadshavaren i takt med barnets stigande ålder och utveckling ska ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål. Det innebär att barnet i takt med stigande ålder och utveckling får rätt till visst skydd för sin integritet gentemot sina föräldrar. Oavsett ett barns ålder kan det i vissa fall antas att den underårige lider betydande men om uppgiften röjs för vårdnadshavarna. I sådana fall medger bestämmelsen i 12 kap. 3 § första stycket OSL att sekretesskyddade uppgifter om ett barn får hemlighållas för barnets vårdnadshavare. Sekretess gäller även mellan myndigheter. Enligt 8 kap. 1 § OSL får en uppgift för vilken sekretess gäller enligt OSL inte röjas för enskilda eller för andra myndigheter, om inte annat anges i OSL eller i lag eller förordning som OSL hänvisar till. Det finns en sådan sekretessbrytande bestämmelse i 33 kap. 3 § OSL av vilken det framgår att sekretessen enligt 2 § inte hindrar att gör anmälan och lämnar uppgifter till socialnämnden enligt vad som föreskrivs i lagen om . får även lämna uppgifter till en åklagarmyndighet eller polismyndighet när det finns misstanke om brott mot liv och hälsa, brott mot frihet och frid, sexualbrott eller brott som avses i lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor i fråga om någon som inte har fyllt (10 kap. 21 och 23 §§ OSL). Myndigheten har dock ingen skyldighet att göra en polisanmälan. 2017/18:19 I 10 kap. 27 § OSL finns den så kallade generalklausulen som innebär att en sekretessbelagd uppgift får lämnas till en myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Generalklausulen gäller dock inte inom . Också verksamhet har undantagits från generalklausulens tillämpningsområde (10 kap. 27 § andra stycket OSL) för att inte riskera att en del av förtroendet för går förlorat. Myndighetens behov av att lämna sekretessbelagda uppgifter till andra myndigheter anses tillgodosett genom anmälningsskyldigheten och möjligheten att lämna uppgifter till socialnämnden samt möjligheten att i vissa fall göra en polisanmälan. är också undantagen den s.k. meddelarfriheten (33 kap. 5 § OSL). Av 10 kap. 28 § första stycket OSL framgår att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en annan myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Det finns ingen uppgiftsskyldighet som innebär att ska lämna vissa uppgifter till myndighet som utövar tillsyn över annan verksamhet. 6En ny anmälningsskyldighet för 6.1Barnombudsmannens anmälnings- och uppgiftsskyldighet Regeringens förslag: ska vara skyldig att genast anmäla till socialnämnden om myndigheten i sin verksamhet får kännedom om eller misstänker att ett barn far illa. ska vara skyldig att lämna uppgifter om förhållanden som omfattas av anmälningsskyldigheten. Möjligheten att i andra fall anmäla till socialnämnden upphävs. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som svarat tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. Flera remissinstanser har dock lämnat synpunkter i fråga om uppgiftsskyldighet. Inspektionen för vård och omsorg () är positiva till förslaget att anmälningsskyldighet blir i överensstämmelse med anmälningsskyldigheten i socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL. håller däremot inte med om skrivelsens tolkning av uppgiftsskyldigheten innebärande att skulle åläggas att delge ”samtliga uppgifter i ett ärende” eftersom sådan uppgiftsskyldighet inte finns för andra myndigheter. Uppgiftsskyldigheten i 14 kap. 1 § tredje stycket SoL gäller enbart uppgifter som kan vara av betydelse för utredning. menar att vidare att skrivelsen saknar bärande argument för att anställda hos ska undantas från anför att förslaget medför att kommunens socialtjänst inte ges samma utredningsmöjligheter när anmäler som i andra motsvarande fall. Staten vinner således i effektivitet utan att ge korresponderade effektivitet för kommunerna. bör i konsekvens med anmälningsskyldigheten omfattas av samma uppgiftsskyldighet som gäller för andra som omfattas av anmälningsskyldigheten. instämmer i att möjlighet att lämna uppgifter i pågående utredningar till socialnämnden inte ska förändras men anser att det bör tydliggöras och framgå av lagtexten att faktiskt har en uppgiftsskyldighet då ombudsmannen gjort anmälan till socialnämnden avseende de förhållanden anmälningsskyldigheten omfattar. kommun anser att i praktiken kan undantaget från uppgiftsskyldighet medföra att det blir svårare att utreda barnets behov av stöd och skydd. kommun menar också att anställda vid myndigheten bör ha anmälningsskyldighet på samma sätt som enligt SoL. är tveksamma till att ska undantas från uppgiftsskyldighet för att i stället själv kunna avgöra vilka uppgifter som ska delges socialnämnden i samband med anmälan. Det är uppgift att bedöma och värdera vilka uppgifter som är av betydelse för en utredning av barns behov av skydd. SSR tror inte att förtroendet för skulle skadas om myndigheten omfattas av samma uppgiftsskyldighet som övriga myndigheter. Forum för familjevård (FfF) påpekar att i promemorian skrivs det enbart om förhållanden som kan anses omfattas av ”förhållande i hemmet” men inte något om ”den unges eget beteende.” Dessa förhållanden behöver också uppmärksammas vid den fortsatta beredningen. ska även ha skyldighet och inte bara en möjlighet att lämna uppgifter motsvarande bestämmelsen i 14 kap. 1 § tredje stycket SoL. FfF invänder mot argumentet att det finns en risk för att förtroendet för myndigheten skulle kunna skadas om var tvungen att lämna ut uppgifter till nämnden. För att kunna fullgöra sitt allmänna ansvar för att barn och unga får växa upp under trygga och goda förhållanden är socialnämnden beroende av att få uppgifter från myndigheter och befattningshavare som kommit i kontakt med barnet och dennes familj. Det är endast socialnämnden som kan sammanställa alla uppgifter som kommit in om ett barn och bedöma behovet av insats. En uppgift som anser vara av mindre vikt eller betydelse kan vara av avgörande betydelse för socialnämnden i dess bedömning. FfF anser att uppgiftsskyldigheten för ska likställas med den uppgiftsskyldighet som gäller för andra myndigheter som är anmälningsskyldiga. Samhällets styvbarn instämmer i promemorians motiv för att inte utsträcka uppgiftsskyldigheten. Kommuner och Landsting (SKL) menar att det inte ska göras någon förändring när det gäller avsaknaden av uppgiftsskyldigheten i denna del. tillstyrker förslaget att ingen ändring föreslås vad gäller uppgiftsskyldigheten. i framhåller bl.a. att det är viktigt att den justerade bestämmelsen om anmälningsskyldighet tillämpas konformt med grundprincipen om barnets bästa, liksom andra bestämmelser i . I det avseendet lämnar promemorian inte tydligt svar på om det kan finnas skäl att ge ett snävt utrymme att av 2017/18:19 särskilda skäl, som grundar sig på tillämpning, överväga andra lösningar än anmälan till socialnämnd. efterlyser en analys om behov av en undantagsregel exempelvis i fall där barnet tydligt motsätter sig anmälan, t.ex. för att det kan medföra konsekvenser för nära och kära, och detta i ett skede när barnets identitet och förhållandena i övrigt klarlagts och tydligt faller inom anmälningsskyldigheten. efterlyser därför en analys av om det kan finnas behov av ett undantag till den föreslagna huvudregeln, såsom en möjlighet att av särskilda eller synnerliga skäl kunna avstå från anmälan till socialnämnden i enskilda fall. En sådan regel skulle kunna hänsyfta till krav om en tydlig konsekvensanalys utifrån en strikt tolkning av , rådande praxis och barnets egna synpunkter. i har anfört att det bör övervägas att skapa en undantagsregel som, om det finns särskilda skäl som grundar sig på , ger möjlighet att finna andra lösningar än att göra anmälan till socialnämnd. Skälen för regeringens förslag Anledningen till att har en begränsad anmälningsskyldighet är att myndigheten var tänkt att arbeta övergripande på strukturell nivå med barn- och ungdomsfrågor snarare än direkt med enskilda barn eftersom myndigheten inte handlägger enskilda ärenden. Det har ändå ansetts finnas ett visst behov av en anmälningsskyldighet som dock inte skulle vara lika vidsträckt som anmälningsskyldigheten i SoL. Ett skäl till detta var bl.a. att det ansågs finnas en risk för att förtroendet för skulle skadas och att myndigheten inte skulle få tillgång till viktig information från barn och unga. Av promemorian framgår att så inte har blivit fallet utan snarare tvärtom. Antalet kontakter med barn och unga i utsatta situationer har ökat vilket medför att myndigheten oftare ställs inför olika situationer som kan föranleda en anmälan till socialnämnden. Myndighetens anmälningsskyldighet är en viktig del av förtroendet för . De flesta barn och unga som anförtror myndigheten uppgifter om en svår situation och som väljer att inte vara anonyma vill att ska göra något för att hjälpa dem både när det gäller vägledning och behovet av skydd. Anmälningsskyldigheten i 14 kap. 1 § SoL gäller för myndigheter, befattningshavare och yrkesverksamma som kommer i kontakt med barn och ungdomar och deras förhållanden på ett sådant sätt att de kan få indikationer om att ett barn far illa. är också en myndighet som kan få sådana indikationer. Regeringen delar därför den uppfattning som anförts i promemorian att det numera inte finns någon anledning att anmälningsskyldighet ska skilja sig från övriga myndigheters skyldighet att göra anmälan till socialnämnden. Efter den föreslagna ändringen kommer regleringen i fråga om anmälningsskyldigheten att överensstämma med SoL och bli lättare att tillämpa för myndigheten. Regeringen anser inte att det är ändamålsenligt att undanta Barn- Prop. 2017/18:19 ombudsmannen från anmälningsskyldighet till socialnämnden. myndigheter som kommer i kontakt med barn och unga som far illa eller riskerar att fara illa är skyldiga att ta hänsyn till barnets bästa och i övrigt vad som föreskrivs i . bör därför inte ha någon särställning i fråga om att välja att göra anmälan eller inte. har möjlighet, enligt 7 § första stycket andra meningen lagen om , att om det finns särskilda skäl göra en anmälan även i andra fall än då anmälningsskyldighet föreligger. I förarbetena har det nämnts att det skulle kunna bli aktuellt i vissa situationer som avses i regleringen i SoL men som inte omfattas av anmälningsskyldigheten i lagen om . Så som anförts i promemorian blir, vid en ändring av anmälningsskyldighet, en sådan bestämmelse obehövlig och bör därför upphävas. Enligt förarbetena till nu gällande bestämmelse i lagen om bör anmälningsskyldigheten, med hänsyn till den särskilda karaktär av personligt ombudsmannainstitut som myndigheten utgör, inte gälla anställda hos utan själva myndigheten (prop. 1993/94:107 s. 15). Enligt promemorian bör anmälningsskyldigheten även fortsättningsvis vara en uppgift för som myndighet och inte för myndighetens anställda. Regeringen gör ingen annan bedömning än vad som anförts i promemorian. Anställda hos ska således alltjämt vara undantagna från anmälningsskyldigheten. Skyldighet att lämna uppgifter till socialnämnden Som en följd av anmälningsplikten har anmälningsskyldiga också en skyldighet att lämna uppgifter om det förhållande som anmälningsplikten omfattar. Att detta även gäller i fråga om framgår av förarbetena till 7 § första stycket i den nu gällande lagen om , med hänvisning till Lagrådets yttrande i prop. 1981/82:8 s. 118 (prop. 1993/94:107 s. 15 och 19). En bestämmelse om anmälningsplikt bryter alltså sekretesskyddet på samma sätt som en regel om uppgiftsskyldighet (jfr 10 kap. 28 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400], förkortad OSL). För att tydliggöra innebörd och omfattning av gällande uppgiftsskyldighet ska det i lagen om kodifieras att det med anmälningsskyldigheten alltid följer en skyldighet att lämna uppgifter om det förhållande anmälningsplikten. skyldighet i detta avseende är detsamma som gäller för andra anmälningspliktiga myndigheter. måste lämna uppgifter om det förhållande som anmälningsplikten omfattar. Vilka uppgifter som ska lämnas vid en anmälan får avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Möjlighet att lämna uppgifter Regeringens förslag: Det införs möjlighet för att till Inspektionen för vård och omsorg lämna uppgifter som kan vara av betydelse för inspektionens tillsyn. möjlighet att lämna socialnämnden uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av ett barns behov av skydd utvidgas till att omfatta ett barns behov av stöd och skydd. samtliga möjligheter att lämna uppgifter sam- manförs i en paragraf. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som yttrat sig i frågan tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. Inspektionen för Vård och Omsorg () ställer sig positiv till att BO ska ges möjlighet att lämna uppgifter till men pekar på att den före- slagna formuleringen i promemorian riskerar att skapa tillämpnings- För att kunna lämna uppgifter utan att bryta mot de bestäm- melser om sekretess som BO fortsatt omfattas av behöver därför myn- digheten göra en bedömning av huruvida informationen faktiskt är rele- vant utifrån ett tillsynsperspektiv. En sådan bedömning kan i vissa fall kräva en långtgående kunskap och insikt om IVO:s tillsynsverksamhet. föreslår därför att lagen istället formuleras: ”Myndigheten får lämna Inspektionen för vård och omsorg uppgifter som kan vara av betydelse för dess tillsyn”. delar bedömningen att det är av vikt att även sådana strukturella brister som uppmärksammas kan föras vidare till för att stärka barnets rättigheter. anför att införandet av möjligheten för att kunna hänvisa ärenden där åsidosätts till är en tydlig fördel med det nya förslaget.