prop · H403218 · 2017-08-30 00:00:00 — Om det efter att en verkställbarhetsförklaring har meddelats visar sig att personen i fråga inte längre samtycker, kan förhöret inte hållas. Verkställbarhetsförkla- ringen får då upphävas med stöd av 42 § första stycket 1. 31 § När en åklagare handlägger en utredningsorder för förhör genom ljudöver- föring får åklagaren, om det är lämpligt, besluta att den andra medlemsstatens myndigheter får hålla förhöret utan bistånd från svensk myndighet. Åklagaren ska i sådant fall underrätta den som ska höras om tid och plats för förhöret. Paragrafen, som i huvudsak utformats i linje med Lagrådets förslag, innehåller regler om verkställighet av förhör genom ljudöverföring utan bistånd av svensk myndighet. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.10. En utredningsorder som avser ett förhör genom ljudöverföring som inte ska ske vid svensk domstol handläggs av åklagare. paragrafen reglerar åklagarens hantering av en utredningsorder som avser en begäran om att, utan biträde från svensk myndighet, få hålla ett förhör genom ljudöverföring med en person som befinner sig i . Exempel på när det inte är lämpligt att bifalla begäran är om den person som ska höras är ung eller särskilt utsatt. Om åklagaren beslutar att den andra medlemsstatens myndigheter får hålla förhöret utan bistånd från svensk myndighet, ska åklagaren, efter att ha meddelat en verkställbar- hetsförklaring, underrätta den person som ska höras om tid och plats för Det kan ske antingen skriftligen eller genom t.ex. ett telefon- Därefter kan förhöret hållas utan någon ytterligare inblandning av Om åklagaren inte anser att det är lämpligt att för- höret hålls utan inblandning av svensk myndighet, får de praktiska arrangemangen kring förhöret beslutas i enlighet med 30 § andra stycket. Att förhöret inte får avse en misstänkt eller tilltalad person framgår av 2 § första stycket. 32 § När en utredningsorder för beslag har verkställts, får den som har drabbats av beslaget begära prövning av verkställbarhetsförklaringen i domstol. En utredningsorder för beslag som har verkställts med stöd av 27 kap. 2 § andra stycket 2–8 ska av åklagaren anmälas till domstolen för prövning av verkställbarhetsförklaringen. Bestämmelserna i 27 kap. 7 § om tid för väckande av åtal ska Behörig domstol enligt första och andra styckena är den tingsrätt inom vars domkrets beslaget har verkställts. Om domstolen vid sin prövning enligt första eller andra stycket finner att verkställbarhetsförklaringen ska upphävas, ska de verkställighetsåtgärder som vidtagits återgå, så långt det är möjligt. Paragrafen innehåller vissa särskilda bestämmelser om förfarandet i sam- band med verkställighet av en utredningsorder för beslag. dena finns i avsnitt 8.7.11. Enligt första stycket har den som drabbas av ett beslag i anledning av en utredningsorder samma rätt att begära domstolens prövning som vid 2016/17:218 verkställighet av ett beslag som meddelats i en svensk förundersökning (se 27 kap. 6 § ). I de fall som avses är det dock en prövning av verkställbarhetsförklaringen som är aktuell. Det som dom- stolen har att pröva är om det har funnits förutsättningar att meddela verkställbarhetsförklaringen beträffande beslaget. En prövning av de sak- liga skälen för beslaget får däremot inte ske (se artikel 14.2 i direktivet). Av 21 § följer att samma förfarande som tillämpas när ett beslag prövas av domstolen enligt 27 kap. 6 § ska tillämpas vid dom- stolens prövning av verkställbarhetsförklaringen. Det innebär att domstolen, när en sådan begäran har kommit in, och, om det inte finns något synnerligt hinder mot det, senast ska hålla förhandling i ärendet. Av andra stycket framgår att åklagaren ska anmäla en utredningsorder för beslag som har verkställts med stöd av 27 kap. 2 § andra stycket 2–8 till domstol för prövning av verkställbarhetsförkla- ringen. I dessa fall ska således verkställbarhetsförklaringen alltid prövas. Om domstolen vid sin prövning enligt första och andra styckena anser att det inte finns skäl för att erkänna och verkställa utredningsordern, ska åklagarens verkställbarhetsförklaring upphävas. Eftersom det inte är fråga om en förundersökning som pågår i ska, enligt tredje stycket, bestämmelserna i 27 kap. 7 § om tid för väckande av åtal inte tillämpas vid domstolens prövning enligt första och andra styckena. I fjärde stycket anges att behörig domstol enligt första och andra styckena är den tingsrätt inom vars domkrets beslaget har verkställts. Enligt femte stycket ska, om verkställbarhetsförklaringen upphävs, vidtagna verkställighetsåtgärder återgå så långt det är möjligt. Avspärrning och tillträdesförbud m.m. 33 § När en utredningsorder för en åtgärd som avses i 27 kap. 15 § rättegångs- balken har verkställts, tillämpas 32 § första och tredje–femte styckena. Paragrafen innehåller en bestämmelse om domstolens prövning av en verkställbarhetsförklaring som avser en åtgärd enligt 27 kap. 15 § rätte- gångsbalken. Paragrafrubriken utformas i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.11. Av bestämmelsen följer att samma regler som gäller avseende möjlig- heten att begära domstolens prövning av åklagarens verkställbarhets- förklaring efter ett verkställt beslag ska tillämpas när en utredningsorder för en åtgärd enligt 27 kap. 15 § har verkställts. Vidare följer att någon tid för väckande av åtal enligt 27 kap. 7 § rättegångs- balken inte ska fastställas samt att bestämmelserna om behörig domstol och om återgång av vidtagna verkställighetsåtgärder i 32 § ska tillämpas. Hemlig avlyssning och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation 34 § Åklagaren ska, efter samråd med behörig myndighet i den andra medlems- staten, besluta om huruvida en utredningsorder för hemlig avlyssning av elektro- nisk kommunikation eller, i tillämpliga fall, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation ska verkställas genom omedelbar överföring till den andra medlemsstaten av meddelanden Prop. eller uppgifter om meddelanden, eller genom upptagning eller uppteckning i av meddelanden eller uppgifter om meddelanden. I paragrafen anges de sätt på vilka en utredningsorder som avser hemlig avlyssning eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation kan verkställas. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.12. Enligt paragrafen ska åklagaren besluta om hur utredningsordern ska verkställas. Det ska ske efter att en verkställbarhetsförklaring om hemlig avlyssning eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation har meddelats. Verkställighet av utredningsordern kan ske antingen, enligt första punkten, genom omedelbar överföring av meddelanden eller uppgifter om meddelanden till den andra medlemsstatens myndighet, eller, enligt andra punkten, genom att dessa meddelanden eller uppgifter om medde- landen upptas eller upptecknas i för att därefter överlämnas till den andra staten. Denna situation motsvarar den som avses i 27 kap. 19 § första stycket 1 , dvs. hemlig övervakning som sker genom att uppgifter i hemlighet hämtas in om meddelanden som i ett elektroniskt kommunikationsnät har överförts till eller från ett telefon- nummer eller annan adress. När det gäller punkterna 2 och 3 i den para- grafen i , får inhämtande ske på sedvanligt sätt, dvs. genom att uppgifterna överförs i efterhand. Om hemlig avlyssning eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation enligt första punkten i förevarande paragraf sker genom omedelbar överföring från till den andra staten, genomförs avlyssningen eller övervakningen rent faktiskt i den andra staten. Att upptagning och uppteckning enligt andra punkten sker i innebär däremot att avlyssningen eller övervak- ningen verkställs i på samma sätt som när motsvarande åtgärder vidtas under en svensk förundersökning. Åklagarens beslut ska föregås av samråd med behörig myndighet i den andra staten. En verkställighet genom omedelbar överföring ställer krav på vissa förberedelser. Samråd behöver därför, om sådan verkställighet är aktuell, bl.a. avse frågor om de tekniska förutsättningarna och huruvida säkerhets- och integritetsaspekter är tillgodosedda, dvs. om förutsätt- ningarna för att överföringen kan ske under betryggande former är upp- fyllda. Att en verkställbarhetsförklaring som har meddelats av åklagaren enligt 10 § inte kan verkställas genom omedelbar överföring förrän domstolen fastställt förklaringen framgår av 35 § andra stycket. 35 § Vid verkställighet enligt 34 § 1 får upptagning eller uppteckning inte göras i och 27 kap. 31–33 §§ ska inte tillämpas. Om åklagaren med stöd av 10 § har meddelat en verkställbarhetsförklaring, får verkställighet enligt 34 § 1 ske först efter det att domstolen har fastställt för- klaringen. Paragrafen innehåller regler om verkställighet genom omedelbar över- föring. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.12. Av första stycket framgår att vid verkställighet genom omedelbar överföring av meddelanden eller uppgifter om meddelanden enligt 34 § 1 2016/17:218 får någon upptagning eller uppteckning inte ske i . Någon under- rättelse till den som är föremål för åtgärden ska inte heller lämnas av svenska myndigheter. Eftersom avlyssningen eller övervakningen rent faktiskt verkställs i den andra medlemsstaten får inhämtat material hante- ras i enlighet med de regler som gäller i den staten. Av 4 kap. 4 § följer dock vissa möjligheter att ställa upp villkor angående t.ex. användningen av materialet. Enligt andra stycket får, i de fall åklagaren har meddelat en verkställ- barhetsförklaring enligt 10 §, någon verkställighet genom omedelbar överföring inte ske förrän domstolen fastställt förklaringen. Fram till dess domstolen tagit ställning i frågan kan emellertid verkställighet ske enligt 34 § 2, dvs. genom att upptagning eller uppteckning av meddelanden eller uppgifter om meddelanden sker i . 36 § Vid verkställighet enligt 34 § 2 och i andra fall av verkställighet av en utredningsorder för hemlig övervakning av elektronisk kommunikation behöver upptagningar eller uppteckningar inte granskas enligt 27 kap. 24 § rättegångs- balken. Upptagningar och uppteckningar som finns kvar i efter det att ärendet har avslutats hos åklagaren och bevismaterialet har överlämnats med stöd av 38 eller 40 §, får bevaras endast om detta är tillåtet enligt 27 kap. 24 § rätte- gångsbalken. I fråga om underrättelse till enskild enligt 27 kap. 31–33 §§ ska 27 kap. 31 § fjärde stycket och 33 § andra och tredje styckena samma balk inte tillämpas. Underrättelse ska lämnas så snart det kan ske sedan avlyssningen eller övervakningen har avslutats. Underrättelse ska, utöver vad som följer av 27 kap. 33 § första stycket , skjutas upp om sekretess gäller enligt 18 kap. 17 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Om det på grund av sekretess inte har kunnat lämnas någon underrättelse från det att verkställigheten avslutades, behöver underrättelse inte lämnas. Underrättelse ska inte lämnas om utredningen gäller gärning som motsvarar brott som anges i 27 kap. 33 § tredje stycket . Paragrafen innehåller bestämmelser om hanteringen av inhämtat material och om underrättelseskyldighet gentemot enskild när upptagning eller uppteckning sker i . Övervägandena finns i avsnitt 8.7.12. Paragrafen är utformad efter förebild av 4 kap. 25 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Första meningen i första stycket utgör ett undantag från rättegångs- balkens regler om att upptagningar och uppteckningar ska granskas. Det fall som avses med hänvisningen till andra fall av verkställighet är de som anges i 27 kap. 19 § första stycket 2 och 3 . Svenska myndigheter behöver således inte granska de upptagningar eller uppteckningar som gjorts för den utfärdande statens räkning. Gransk- ningen får i stället göras av myndigheterna i den andra medlemsstaten efter det att materialet överlämnats dit enligt 38 eller 40 §. Det åligger dock svenska myndigheter att kontrollera att en avlyssning inte sker i strid med förbudet i 27 kap. 22 § första stycket mot hemlig avlyssning av vissa telefonsamtal eller andra meddelanden. Om det efter avslutad verkställighet finns kvar upptagningar och uppteck- ningar i , får dessa, enligt styckets andra mening, bevaras endast under de förutsättningar som anges i 27 kap. 24 § . Finns det ingen grund för att spara sådant material, ska det Av 4 kap. 4 § i förevarande lag följer att åklagaren, när avlyss- Prop. 2016/17:218 nat material överlämnas, kan förena överlämnandet av materialet med Ett sådant villkor kan vara att materialet ska förstöras efter det att det rättsliga förfarandet är avslutat i den utfärdande staten. Andra stycket innehåller regler om underrättelse till en enskild som utsatts för avlyssningen eller övervakningen. Med hänsyn till att åtgärden vidtas i en utländsk brottsutredning ska, i fråga om tidpunkten för under- rättelse, bestämmelserna i 27 kap. 31 § fjärde stycket inte tillämpas. I stället knyts underrättelseskyldigheten till den tidpunkt då avlyssningen eller övervakningen avslutades. Vad underrättelsen ska innehålla framgår av bestämmelserna i 27 kap. 32 § . De undantag från underrättelseskyldigheten som gäller enligt 27 kap. 31 § femte stycket och 33 § första stycket ska tillämpas. Utöver de sekretessbestämmelser som nämns i det sistnämnda lagrummet ska även sekretess enligt 18 kap. 17 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) medföra att underrättelsen skjuts upp. Tidsfristen , som gäller i sekretessfallen, ska dock räknas från det att avlyssningen eller övervakningen avslutades, vilket ersätter bestämmelserna i 27 kap. 33 § andra stycket . Det är inte möjligt för svenska myndigheter att göra en sekretessprövning utan att kontakta den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten som har utfärdat utrednings- ordern. En sådan sekretessprövning bör göras dels i samband med att åtgärden avslutas, dels i samband med att ettårsfristen löper ut. Därutöver bör svenska myndigheter företa en ny prövning när de får sådan informa- tion från den utländska myndigheten som ger anledning till omprövning av sekretessfrågan. Underrättelse ska inte lämnas om den utländska brottsutredningen avser en gärning som motsvarar brott som anges i 27 kap. 33 § tredje stycket . Hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning 37 § Vid verkställighet av en utredningsorder för hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning ska 36 § tillämpas. Paragrafen anger vilka regler som ska gälla vid verkställigheten av en utredningsorder för hemlig kameraövervakning och hemlig rumsav- lyssning. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.13. Av paragrafen följer att samma ordning som föreskrivs i 36 § i fråga om hantering av upptagningar och uppteckningar samt om underrättelse till enskild vid hemlig avlyssning och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation gäller vid verkställighet av en utredningsorder för hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning. Se vidare om detta i kommentaren till 36 §. 38 § Bevismaterial som har inhämtats vid verkställighet av en utredningsorder ska överlämnas till den andra medlemsstatens myndighet utan onödigt dröjsmål, om inte annat anges i 40 eller 41 §. Den tingsrätt eller åklagare som handlägger utredningsordern ansvarar för att bevismaterialet överlämnas. 2016/17:218 Paragrafen innehåller bestämmelser om överlämnandet av inhämtat bevismaterial. Bestämmelserna har sin grund i artikel 13 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.15. Inhämtat bevismaterial ska utan onödigt dröjsmål överlämnas till myndigheten i den andra staten. Undantag kan komma i fråga i vissa fall när åklagarens verkställbarhetsförklaring prövas av domstol (40 §) eller när den utfärdande myndigheten begärt att materialet ska vara kvar i (41 §). Den instans som enligt 8 § är behörig att handlägga utred- ningsordern ansvarar för att bevismaterialet överlämnas. I samband med överlämnandet av föremål eller handlingar som har tagits i beslag bör åklagaren informera den andra statens behöriga myndighet om att verk- ställbarhetsförklaringen kan komma att prövas av domstolen efter det att överlämnande har skett. 39 § Ett överlämnande får, om det är motiverat med hänsyn till enskilds rätt eller är nödvändigt från allmän synpunkt, förenas med villkor om att bevis- materialet ska återlämnas till när det inte längre behövs för det förfarande som utredningsordern avser eller som åklagaren eller domstolen efter samråd med myndigheten i den andra staten bestämmer. I paragrafen anges att åklagaren eller domstolen får begära att överlämnat material återlämnas till när det är påkallat med hänsyn till enskilds rätt eller nödvändigt från allmän synpunkt. Bestämmelsen har sin grund i artikel 13 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.15. Bestämmelsen är delvis utformad efter förebild av 5 kap. 2 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Är det fråga om överlämnande av föremål som tagits i beslag eller av originalhandlingar, bör utgångspunkten vara att föremålet ska återlämnas till . Exempel på när ett återlämnande däremot framstår som obehövligt är, förutom när det är fråga om överlämnande av protokoll från ett förhör eller en annan bevisupptagning, om det material som över- lämnats är föremål som ingen har något intresse av att återfå. Villkor om återlämnande kan antingen ställas upp i verkställbarhetsförklaringen eller i samband med att bevismaterialet överlämnas. Återlämnande ska som huvudregel ske när föremålet inte längre behövs i den utfärdande staten. Den svenska åklagaren eller domstolen kan dock komma överens med den utländska myndigheten om att återlämnande ska ske , t.ex. om föremål som är beslagtagna i en svensk förunder- sökning tillfälligt lånas ut. Om det visar sig att den överenskomna tiden behöver ändras, kan en ny överenskommelse träffas om tidpunkt för åter- lämnande. Vidare kan myndigheterna komma överens om att återläm- nande ska ske till en annan svensk myndighet än den som överlämnat bevismaterialet. 40 § Ett överlämnande av inhämtat bevismaterial ska skjutas upp i avvaktan på domstolens prövning, om 1.en sådan prövning har begärts enligt 32 § första stycket, 2.åklagaren ska anmäla ett verkställt beslag till domstolen enligt 32 § andra stycket, eller 3.åklagaren har meddelat en verkställbarhetsförklaring med stöd av 10 § och domstolen inte har fastställt förklaringen. Trots första stycket ska bevismaterialet överlämnas om det finns särskilda skäl. Detta gäller inte om överlämnandet skulle medföra allvarlig skada för den som drabbas av åtgärden. Paragrafen innehåller bestämmelser om förutsättningarna för att i vissa fall skjuta upp ett överlämnande av inhämtat bevismaterial. Över- vägandena finns i avsnitt 8.7.15. I första stycket anges i vilka situationer frågan om att skjuta upp överlämnandet av inhämtat bevismaterial aktualiseras. Första punkten, som utformas enligt Lagrådets förslag, avser den situationen att den som drabbats av ett beslag i anledning av en verkställbarhetsförklaring har begärt domstolens prövning av förklaringen innan det beslagtagna föremålet har överlämnats till den andra staten (se 32 § första stycket). I de fall åklagaren har en indikation på att en prövning i domstol kommer att begäras, bör han eller hon kunna avvakta för att se om någon sådan begäran görs. Andra punkten avser de fall när åklagaren har verkställt en verkställbarhetsförklaring för beslag som avser ett skriftligt meddelande enligt 27 kap. 2 § andra stycket 2–8 . Den tredje och sista punkten rör de situationer när åklagaren med stöd av 10 § har meddelat en verkställbarhetsförklaring angående ett hemligt tvångs- medel och domstolen inte fastställt förklaringen. För samtliga dessa situationer gäller som huvudregel att överlämnande kan ske först efter det att domstolen har fastställt en verkställbarhetsför- som meddelats av åklagaren. Är det fråga om en verkställbarhets- förklaring som avser beslag bör överlämnande av föremålet eller hand- lingarna, med det undantag som gäller i vissa fall enligt andra stycket, inte ske förrän domstolens beslut fått laga kraft. För de fall åklagaren med stöd av 10 § meddelat en verkställbarhetsförklaring avseende hemliga tvångsmedel bör dock överlämnande av inhämtat material kunna ske så snart domstolen har fastställt förklaringen. Det innebär t.ex. att åklagaren då kan skicka över upptagningar eller uppteckningar från avlyssningen som skett med stöd av förklaringen. Enligt andra stycket måste inhämtat bevismaterial i vissa fall överläm- nas trots att någon av de situationer som anges i första stycket föreligger. Det gäller om det finns särskilda skäl för ett omedel- bart överlämnande. Sådana skäl får anges av den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten. Bestämmelsen bygger på artikel 13.2 i direk- tivet där det föreskrivs att ett överlämnande inte får skjutas upp om den utfärdande myndigheten angett tillräckliga skäl för att ett överlämnande är nödvändigt för att man ska kunna garantera ett korrekt genomförande av utredningen eller skyddet av individuella rättigheter. Skälen bör således vara starka och en allmän hänvisning till att det är bråttom kan inte godtas. Exempel på när en tillämpning av bestämmelsen kan aktualiseras är när bevismaterialet är tänkt att användas som bevisning vid en nära förestående rättegång som inte kan skjutas upp eller när en annan mycket brådskande utredningsåtgärd, som är beroende av att bevismaterialet är tillgängligt, måste vidtas. I andra stycket finns också en bestämmelse som innebär en möjlighet att invänta domstolens prövning även i de fall där det i och för sig före- ligger särskilda skäl för ett överlämnande. Det får ske om ett överlämnande skulle medföra allvarlig skada för den som drabbas av 2016/17:218 åtgärden. I flertalet fall bör en situation där ett överlämnande kan antas medföra skada för enskilda intressen kunna lösas genom att nödvändiga villkor och användningsbegränsningar ställs upp. Det kan emellertid upp- komma situationer då den enskildes intresse av att materialet inte lämnas över till en annan stat måste anses väga tyngre än det skäl för ett omedel- bart överlämnande som angetts i utredningsordern. Ett exempel kan vara att den skada som kan drabba den enskilde är irreparabel. I sådana fall ska således överlämnande skjutas upp i avvaktan på domstolens ställ- ningstagande. 41 § Om den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten, med anledning av en utredningsorder för beslag, har begärt att det bevismaterial som har inhämtats ska vara kvar i , ska åklagaren eller, om verkställbarhets- förklaringen fastställs av domstolen enligt 32 §, domstolen bestämma hur länge verkställigheten av utredningsordern ska bestå. Tiden för verkställigheten av utredningsordern får förlängas. Paragrafen, som i huvudsak utformas i enlighet med Lagrådets förslag, innehåller bestämmelser om förfarandet när inhämtat bevismaterial ska vara kvar i . Övervägandena finns i avsnitt 8.7.15. Paragrafen är utformad efter förebild av 3 kap. 17 § lagen (2005:500) om erkännande och verkställighet inom Europeiska unionen av frysningsbeslut. Om den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten begär att bevismaterial som inhämtats i anledning av en utredningsorder som avser beslag ska vara kvar i , ska ett beslut fattas om hur länge verk- ställigheten ska bestå. Att en myndighet i vissa fall kan begära att bevismaterialet ska vara kvar i framgår av artikel 32.3. Det kan t.ex. vara fråga om ett beslagtaget föremål som är svårt att frakta och därför måste finnas kvar i till dess föremålet inte längre behövs i det utländska förfarandet. En annan situation då en tillämpning av bestämmelsen aktualiseras är när materialet ska vara kvar i i avvaktan på en begäran om överlämnande som kommer att översändas i ett senare skede. En verkställbarhetsförklaring avseende beslag meddelas av åklagare (8 § andra stycket). Åklagaren bör meddela beslut i fråga om verkställig- hetens varaktighet så snart utredningsordern har verkställts, om inte förklaringen prövas av domstol.