prop · H403172 · 2017-04-12 00:00:00 — (2001:453) (8 kap. 9 §). Detta innebär att ett beslut om att avslå en EU- medborgares asylansökan inte kan förenas med ett beslut om avvisning eller utvisning under den tiden. Rätten till bistånd enligt LMA upphör om uppehållstillstånd ges. I fall då uppehållstillstånd inte beviljas upphör rätten, om det handlar om ett barn eller en barnfamilj, då personen lämnar landet. Detsamma gällde tidigare även för vuxna. upphör rätten till bistånd enligt LMA för vuxna utan barn när ett beslut om avvisning eller utvisning har fått laga kraft (11 §). En EU-medborgare som skrivits in i mottagandesystemet får alltså inte något sådant beslut som gör att rätten till bistånd upphör och kan fortsätta att vara inskriven efter det att han eller hon har fått avslag på sin asylansökan. Den genomsnittliga inskrivningstiden för EU-medborgare i mottagandesystemet var . Syftet med LMA är att ge dem som söker asyl i möjlighet att vistas i som ansökan prövas. Tredjelandsmedborgare har enligt internationella åtaganden rätt att söka asyl när de befinner sig i och mottagandedirektivet reglerar vilka krav som ställs på EU:s medlemsstater när det gäller mottagande av asylsökande. När det gäller asylsökande från andra medlemsstater i EU är förhållandena annorlunda. Sådana personer har visserligen rätt att uppehålla sig i men om de ansöker om asyl har de enligt asylprotokollet som regel inte rätt att få sin ansökan prövad. Om ansökan trots det prövas är utgångspunkten att den är uppenbart ogrundad. EU-medborgare omfattas inte av mottagandedirektivet. Det finns alltså inget krav på medlemsstaterna att ge bistånd t.ex. i form av boende till asylsökande från andra medlemsstater. EU-medborgare har rätt att vistas i på den grunden att de är EU-medborgare men det ger inte per automatik rätt till sociala förmåner av olika slag. Praxis från EU-dom- stolen går snarare i den riktningen att medlemsstaterna har rätt att begränsa tillgången till olika förmåner för EU-medborgare som utnyttjar den fria rörligheten utan att arbeta. Mot den bakgrunden saknas skäl att ge EU-medborgare det bistånd i form av boende, dagersättning och särskilt bidrag som andra asylsökande har rätt till enligt LMA om det inte råder en sådan undantagssituation som anges i asylprotokollet. Regeringen bedömer, till skillnad från Svenska Röda Korset, att förslaget att undanta asylsökande EU-medborgare från rätten till bistånd enligt LMA inte inskränker rätten att söka asyl i . Regeringen anser inte heller att förslaget kan anses stå i strid med som befarar. Förslaget är utformat i enlighet med hur EU- rätten föreskriver att en ansökan om asyl från EU-medborgare ska hanteras. Regeringen anser inte att bestämmelser innebär att barn i de aktuella situationerna måste ha rätt till bistånd enligt LMA. Som Kommuner och Landsting har påpekat har kommunerna enligt socialtjänstlagen ett ansvar för att enskilda i kommunen får det stöd och den hjälp de behöver. Regeringen vill särskilt betona att socialtjänstlagen föreskriver ett särskilt ansvar för barn och unga. måste i varje enskilt fall bedöma vilket stöd eller skydd enligt socialtjänstlagen ett barn behöver. Vid åtgärder som rör barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Rätten till bistånd enligt socialtjänstlagen tillkommer som regel de som har sitt egentliga boende och hemvist i kommunen men också de 2016/17:172 som vistas mer tillfälligt i en kommun, dock kan omfattningen av biståndet påverkas av om det är en mer tillfällig vistelse. Eftersom asylprotokollet medger att en asylansökan från en EU- medborgare prövas i vissa exceptionella undantagssituationer bör det finnas en möjlighet för EU-medborgare att erhålla bistånd enligt LMA i sådana undantagssituationer. Regeringen anser att dessa situationer täcks av rekvisitet synnerliga skäl och att det inte bör vara tillräckligt att det finns särskilda skäl för att få bistånd. En bestämmelse som innebär att EU-medborgare endast omfattas av LMA om det finns synnerliga skäl bör därför tas in i lagen. 9Mottagande av personer som ska överföras enligt Dublinförordningen 9.1Det som gäller enligt LMA vid avvisning och utvisning ska även gälla vid beslut om överföring Regeringens förslag: Ett beslut om överföring enligt Dublinförordningen ska anses som ett beslut om avvisning eller utvisning vid tillämpningen av LMA. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. Svenska Röda Korset anser att kretsen av biståndsberättigade i LMA inte bör inskränkas och att barn och barnfamiljer inte bör omfattas av förslaget. Skälen för regeringens förslag: och rådets förordning (EU) nr 604/2013 av om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat (omarbetning) (Dublinförordningen) syftar till att fastställa vilket land som ansvarar för att pröva en asylansökan. Det innebär att en person som ansöker om asyl i kan överföras till en annan medlemsstat om den staten anses vara ansvarig för att pröva ansökan enligt förordningen. Det är som fattar beslut om överföring enligt Dublinförordningen. Enligt utlänningslagen gäller det som föreskrivs i lagen vid avvisning och utvisning i tillämpliga delar också för beslut om överföring enligt Dublinförordningen (1 kap. 9 §). Det innebär t.ex. att beslut om överföring kan överklagas (14 kap. 3 §). Någon bestämmelse som motsvarar 1 kap. 9 § UtlL finns inte i LMA. Frågan om det även utan en sådan bestämmelse går att jämställa ett beslut om överföring enligt Dublinförordningen med ett beslut om avvisning eller utvisning har prövats av domstol. har i tre domar kommit fram till att det saknas lagstöd för att jämställa beslut om överföring med beslut om avvisning eller utvisning (se Kam- Prop. 2016/17:172 marrätten i domar i mål nr 5711–5713- överklagade domarna till som inte beviljade prövningstillstånd. Det innebär att möjligheten att enligt 10 § fjärde stycket LMA sätta ned dagersättningen för en person som utan giltigt skäl vägrar att medverka till åtgärd som är nödvändig för att ett beslut om avvisning eller utvisning ska kunna verkställas inte kan användas vid ett beslut om överföring enligt Dublinförordningen. Inte heller bestämmelserna om att rätten till bistånd enligt lagen i vissa fall upphör när beslutet om avvisning eller utvisning får laga kraft (11 §) eller för att någon håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller utvisning inte kan verkställas (12 §) kan tillämpas i ärenden om överföring enligt Dublinförordningen. Ett beslut om överföring enligt Dublinförordning innebär ett beslut om avlägsnande från och är på många sätt jämförbart med ett beslut om avvisning eller utvisning. Bestämmelserna i som rör beslut om avvisning eller utvisning handlar om att underlätta verkställigheten av sådana beslut. Samma resonemang gör sig gällande även när det gäller beslut om överföring enligt Dublinförordningen. Ett beslut om överföring enligt Dublinförordningen bör därför anses som ett beslut om avvisning eller utvisning vid tillämpningen av LMA. Regeringen anser alltså att en bestämmelse med den innebörden bör tas in i LMA. Svenska Röda Korset anser att barn och barnfamiljer inte bör omfattas av förslaget. Regeringen har samma uppfattning. Eftersom förslaget innebär att det som gäller för beslut om avvisning eller utvisning också ska gälla för beslut om överföring kommer det undantag för barn och barnfamiljer som gäller enligt 11 § LMA också att gälla för beslut om överföring. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det behövs inte några övergångsbestämmelser. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget och bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft så att de gäller när de först meddelade uppehållstillstånden som tidsbegränsats enligt den tillfälliga lagen löper ut. Den tillfälliga lagen började gälla , vilket innebär att den tidigaste tidpunkten för detta är . Lagändringarna föreslås mot den bakgrunden träda i kraft . Det bedöms inte finnas behov av några övergångsbestämmelser. 11 Kostnader och andra konsekvenser Regeringens bedömning: Förslagen som helhet bedöms inte medföra ökade kostnader för staten. Eventuella ekonomiska konsekvenser ryms inom befintliga budgetramar. Förslagen bedöms ha positiva samhällsekonomiska effekter i övrigt och även ha positiv effekt när det gäller möjligheten att uppnå de integrationspolitiska målen. Förslagen bedöms ligga i linje med de jämställdhetspolitiska delmålen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: påpekar att den tillfälliga lagen innebär en ökad handläggningskostnad eftersom handläggnings- momenten är fler i ärenden med tidsbegränsade uppehållstillstånd. anser att det förenklar för myndigheten att kunna fortsätta att betala ut de bosättningsbaserade förmånerna under leder till lägre kostnader per ärende. CSN bedömer att utbetalningar av studiestöd kommer att öka något men det kommer inte att vara fråga om någon stor ökning av kostnaderna. barnkonsekvensanalys när det gäller förslaget om att undanta EU- medborgare från LMA. Skälen för regeringens bedömning Syftet med förslagen som gäller ett sammanhållet mottagande trots den tillfälliga lagen är att garantera ett sammanhållet mottagande när tidsbegränsade uppehållstillstånd blir huvudregel. mellan stat, kommun och landsting ska vara oförändrad även om det uppstår ett glapp mellan tidsbegränsade uppehållstillstånd. kommuner och landsting innebär förslagen i denna del därför inga kon- sekvenser jämfört med hur mottagandet har sett ut tidigare då perma- nenta uppehållstillstånd beviljades som huvudregel. inte heller några skyldigheter för kommunsektorn som påverkar självbe- Förslagen innebär att kostnader och merarbete avse- ende administration kan undvikas hos berörda myndigheter och kommu- De myndigheter som främst påverkas av förslagen är Migrationsver- ket, , , Arbetsförmedlingen och När det gäller innebär förslagen att ökad admini- stration och merarbete till följd av att personer på nytt ska skrivas in i mottagandesystemet kan undvikas. sionsmyndighetens del innebär förslagen att myndigheten kan fortsätta att betala ut bosättningsbaserade förmåner utan att behöva administrera uppehåll i de fall det uppstår ett glapp mellan uppehållstillstånd. CSN får genom förslagen ett tydligt lagstöd för att fortsätta att betala ut studiehjälp och studiemedel. Arbetsförmedlingens arbete med etableringsinsatser för nyanlända underlättas av att det finns en kontinuitet när det gäller deltagarnas boende och försörjningsmöjligheter. När det gäller tillgången till de aktuella förmånerna i sig innebär förslagen att den ordning som har gällt för nyanlända kan behållas. Förslagen innebär att de förmåner som tillkommer personer med uppehållstillstånd kommer att betalas ut även till personer vars tidsbegränsade uppehållstillstånd har upphört att gälla förutsatt att de har ansökt om ett fortsatt uppehållstillstånd, dels under det glapp som kan uppstå innan ett fortsatt tillstånd beviljas, dels som det tar innan ett beslut om att avslå en ansökan om fortsatt tillstånd får laga kraft eller en tidsfrist för frivillig avresa löper ut. Detta medför kostnader för staten när det gäller etableringsuppdraget och bosättningsbaserade förmåner, som inte skulle ha uppstått utan förslagen. Dessa kostnader är mycket svåra att med säkerhet bedöma. Om förslagen inte skulle genomföras skulle emellertid i stället kostnader för bistånd enligt LMA, inklusive logi, för samma tider uppstå. Därutöver tillkommer, om förslagen inte genomförs, kostnader för det merarbete som en sådan ordning skulle innebära för myndigheterna. anser att förslagen leder till minskad administration och därmed lägre kostnader per ärende. Regeringens sammantagna bedömning är att förslagen som helhet inte medför ökade kostnader för staten. Eventuella ekonomiska konsekvenser ryms inom befintliga budgetramar. Förslagen om att endast i undantagsfall ge EU-medborgare bistånd enligt LMA och att jämställa beslut om överföring enligt Dublinförordningen med beslut om avvisning eller utvisning vid tillämpningen av LMA bedöms medföra kostnadsbesparingar för staten genom att anslagen 1.1 och 1.2 Ersättningar och bostadskostnader under utgiftsområde 8 Migration belastas i mindre utsträckning. Förslaget när det gäller EU-medborgare kan få ekonomiska konsekvenser för kommunerna. Eftersom förslaget berör ett mycket begränsat antal personer är det fråga om endast marginella kostnader. Samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt Ett sammanhållet mottagande bedöms vara en förutsättning för effektiva etableringsinsatser för nyanlända invandrare. I den mån förslagen på så sätt bidrar till snabbare etablering i arbete eller förbättrad matchning på arbetsmarknaden uppstår positiva samhällsekonomiska effekter. Det är dock svårt att göra några beräkningar av dessa effekter på förhand. Konsekvenser för möjligheten att uppnå de integrationspolitiska målen Integrationspolitikens övergripande mål är lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund. En viktig inriktning för området är att främja nyanlända invandrares etablering i arbets- och samhällslivet. Tidsbegränsade uppehållstillstånd innebär med nu gällande regelverk att nyanlända växelvis kommer att tillhöra olika system och få sämre möjligheter att försörja sig. Påbörjade etableringsinsatser riskerar då att behöva avbrytas för att sedan påbörjas igen om per- sonen beviljas ett fortsatt uppehållstillstånd. Förslagen syftar till att motverka detta och bedöms därför ha en positiv inverkan på möjligheten att uppnå de integrationspolitiska målen. Konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män Betydligt fler män än kvinnor söker asyl i . Även om förslagen är könsneutralt utformade kommer därför fler män än kvinnor att påverkas av förslagen i promemorian. Uppföljningar av etableringsinsatser visar att kvinnor deltar i mindre omfattning i arbetsplatsförlagda eller arbetsinriktade insatser och att färre kvinnor än män arbetar då etableringsplanen upphört att gälla. Det kan därför antas att kvinnor är mer beroende än män av att socialförsäkringsförmåner och andra förmåner kan fortsätta att betalas ut utan att det uppstår glapp. Kvinnor är i allmänhet den största gruppen mottagare av bosättningsbaserade förmåner och dessa förmåner hindrar inte heller en arbetsinriktad etablering. Ett sammanhållet mottagande bedöms också ha betydelse när det gäller att utforma insatser på ett sätt som gör att fler kvinnor kan delta i arbetsinriktade etableringsinsatser. Förslagen berör fler män än kvinnor, men fler kvinnor än män är mottagare av bosättningsbaserade förmåner. Utifrån detta bedöms förslagen ligga i linje med de jämställdhetspolitiska delmålen. Förslagen om ett sammanhållet mottagande innebär att familjer som har fått uppehållstillstånd och som har bosatt sig i en kommun inte riskerar att behöva flytta igen på grund av ekonomiska problem. Det innebär att barnen kan få en kontinuitet i sin utbildning på förskola och skola. Det kan ha varit nödvändigt för familjen att flytta på grund av tillgång till anläggningsboenden och det är därför särskilt viktigt ur ett barnperspektiv att ge förutsättningar för stabilitet och kontinuitet efter det att uppehållstillstånd har beviljats. Det är också viktigt ur ett barnperspektiv att föräldrar ges goda förutsättningar att etableras i det svenska samhället. Förslagen bedöms kunna bidra till detta. När det gäller förslaget om att undanta EU-medborgare från LMA kan nämnas att bland den grupp EU-medborgare som ansöker om asyl i finns såväl ensamstående föräldrar som makar med barn. Ett fåtal ensamkommande barn finns också representerade i gruppen. Förslaget innebär negativa konsekvenser för de barn som omfattas av mottagandesystemet och som direkt kommer att påverkas av förändringen. Nuvarande ordning innebär att familjer finns kvar i mottagandesystemet, i många fall i anläggningsboenden, trots att de fått avslag på sin asylansökan. Trots att förslaget för de barn som omfattas av LMA kan få negativa konsekvenser är bedömningen att det är en rimlig ordning att EU-medborgare som huvudregel inte ska ingå i mottagandesystemet. Enligt har EU- medborgare vissa rättigheter när de bor eller vistas i ett annat EU-land. Vidare föreskriver socialtjänstlagen ett särskilt ansvar för barn och unga. måste i varje enskilt fall bedöma vilket stöd eller skydd ett barn behöver. Vid åtgärder som rör barn ska barnets bästa särskilt beaktas. Även förslaget som gäller överföringsbeslut enligt Dublinförordningen Prop. 2016/17:172 kommer att påverka barn, både de som befinner sig i med sina föräldrar eller andra vårdnadshavare och ensamkommande barn. En motsvarande bestämmelse finns i utlänningslagen. Barn som omfattas av ett beslut som innebär att ett annat EU-land ska pröva barnets ansökan gynnas inte av att en överföringsprocess drar ut . kommer det undantag som finns för barn och barnfamiljer i 11 § LMA när det gäller avvisnings- och utvisningsbeslut att gälla även i dessa fall. Förslaget till lag om ändring i 12 § Till den som enligt utlänningslagen (2005:716) behöver ha uppe- hållstillstånd i får bosättningsbaserade förmåner lämnas tidigast från och med den dag då ett sådant tillstånd börjar gälla men inte för tillbaka än före det att tillståndet beviljades. det finns synnerliga skäl, får förmåner lämnas även om uppehållstillstånd inte har beviljats. Till den som har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd får bosättningsbaserade förmåner lämnas utan hinder av att tillståndet har upphört att gälla, om en ansökan om fortsatt uppehållstillstånd har kom- mit in till innan det tidigare tillståndet har upphört att gälla och ansökan avser ett fortsatt tillstånd på samma grund eller ett nytt tillstånd med stöd av någon bestämmelse i lagen (2016:752) om till- fälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i . Om ansökan avslås får förmåner lämnas till dess att utlänningens tidsfrist för frivillig avresa enligt 8 kap. 21 § första stycket utlänningslagen har löpt ut. Om avslagsbeslutet inte innehåller någon tidsfrist för frivillig avresa får förmåner lämnas till dess att beslutet har fått laga kraft. Förmåner enligt första stycket lämnas inte för tid då bistånd enligt lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. har lämnats till den försäkrade, om förmånerna är av motsvarande karaktär. Paragrafen innehåller bestämmelser om när bosättningsbaserade social- försäkringsförmåner får lämnas till personer som behöver ha ett uppe- Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Av andra stycket, som är nytt, framgår att bosättningsbaserade social- försäkringsförmåner får lämnas utan hinder av att ett uppehållstillstånd har upphört att gälla om en ansökan om fortsatt uppehållstillstånd har kommit in till innan det tidigare tillståndet har upphört att gälla och ansökan avser ett fortsatt tillstånd på samma grund eller ett nytt tillstånd med stöd av någon bestämmelse i lagen med tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i . Begreppet samma grund ska förstås i vid bemärkelse och avser t.ex. 2016/17:172 skyddsbehov, anhöriginvandring, arbete eller studier. Det kan t.ex. vara fråga om att en person som fått ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som alternativt skyddsbehövande på nytt ansöker om uppehållstillstånd som skyddsbehövande. Om ansökan avslås får förmåner lämnas till dess att utlänningens tidsfrist för frivillig avresa enligt 8 kap. 21 § första stycket utlänningslagen har löpt ut. Om avslagsbeslutet inte innehåller någon tidsfrist för frivillig avresa får förmåner lämnas till dess att beslutet har fått laga kraft. Ändringen i tredje stycket är endast redaktionell. 12.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. 1 § I denna lag ges bestämmelser om sysselsättning för och bistånd till utlänningar som 1.har ansökt om uppehållstillstånd i som flykting enligt 4 kap. 1§ eller som annan skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 eller 2 a § utlänningslagen (2005:716) eller motsvarande äldre bestämmelser (asylsökande), 2.har beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd med stöd av bestämmelserna i 2, 3, 4 eller 6 § utlänningslagen och som inte är folkbokförda här i landet, eller 3.har ansökt om uppehållstillstånd i och av särskilda skäl medgetts rätt att vistas här medan ansökan prövas. Den som omfattas av denna lag har inte rätt till bistånd enligt 4 kap. 1§ socialtjänstlagen (2001:453) för förmåner av motsvarande karaktär. Rätt till bistånd föreligger inte heller för bostadskostnader. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka som omfattas av lagen. Paragrafen ändras på så sätt att regleringen i hittillsvarande tredje och fjärde styckena flyttas till första och fjärde styckena i den nya 1 a § och hittillsvarande femte stycket till den nya 1 b §. 1 a § Barn som saknar uppehållstillstånd och som inte vistas på en förläggning omfattas inte av denna lag, om de bor hos en vård- nadshavare som har uppehållstillstånd. Utlänningar som är medborgare i någon av Europeiska unionens med- lemsstater omfattas av denna lag endast om det finns synnerliga skäl för Utlänningar som avses i 1 § första stycket 1 som har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd och vars rätt till bistånd enligt denna lag har upphört omfattas inte av lagen om de ansöker om ett fortsatt tillstånd på samma grund eller ansöker om ett nytt tillstånd med stöd av någon bestämmelse i lagen (2016:752) om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i och ansökan har kommit in till innan det tidigare tillståndet har upphört att gälla. En utlänning som vistas här med stöd av ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd enligt 5 kap. 15 eller 15 b § utlänningslagen (2005:716) omfattas inte av denna lag. Detsamma gäller en utlänning för vilken en ansökan om ett sådant tillstånd är under prövning. Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om undantag från den personkrets som omfattas av lagen. Övervägandena finns i avsnitt 7.1 och 8.2. Första stycket motsvarar tredje stycket i hittillsvarande 1 §. Av andra stycket framgår att utlänningar som är medborgare i någon av Europeiska unionens medlemsstater omfattas av lagen endast om det finns synnerliga skäl för det. Synnerliga skäl föreligger om det är fråga om sådana exceptionella undantagssituationer då en asylansökan från en EU-medborgare får prövas enligt protokoll (nr 29) om asyl för medborgare i Europeiska unionens medlemsstater (1997). Det kan också handla om att en sådan undantagssituation kan antas vara nära förestående. Av tredje stycket framgår att utlänningar, vars rätt till bistånd enligt LMA har upphört, som har varit asylsökande och beviljats ett första tidsbegränsat uppehållstillstånd normalt inte omfattas av lagen. Förutsättningarna för detta är att de ansöker om ett fortsatt tillstånd på samma grund eller ansöker om ett nytt tillstånd med stöd av någon bestämmelse i lagen (2016:752) om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i och att ansökan har kommit in till innan det tidigare tillståndet har upphört att gälla. Begreppet samma grund kommenteras i författningskommentaren till 5 kap. 12 § socialförsäkringsbalken. Fjärde stycket motsvarar fjärde stycket i hittillsvarande 1 §. 1 b § I 2 och 3 §§ finns särskilda bestämmelser om mottagande av barn som vid ankomsten till är skilda från båda sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, eller som efter ankomsten står utan sådan ställföreträdare (ensamkommande barn).