prop · H50323 · 2017-10-24 00:00:00 — Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från detta tillståndskrav för 1. ändring eller ombyggnad av skjutvapen i de fall som avses i 4 kap. 1 § va- penlagen (1996:67), 2. tillverkning av enstaka skjutvapen och av ammunition för tillverkarens eget 3. årlig tillverkning för medicinska eller farmaceutiska ändamål eller för forsk- ningsändamål av högst kemiska produkter som klassificeras som Paragrafen reglerar kravet på tillstånd för tillverkning av krigsmateriel. Övervägandena finns i avsnitt 9. Enligt paragrafens hittillsvarande tredje stycke undantas statliga myn- digheter som inte är affärsverk från kravet på tillstånd för tillverkning av krigsmateriel. Undantaget tas bort, vilket innebär att även sådana statliga myndigheter omfattas av krav på tillstånd för tillverkning av krigsma- teriel. Med tillverkning avses enligt 2 § framställning av sådan materiel eller delar därav som utgör krigsmateriel. Vad som utgör krigsmateriel framgår av bilagan till förordningen (1992:1303) om krigsmateriel. Den som har tillstånd enligt paragrafen står enligt 18 § under tillsyn av (). Ändringen i förevarande paragraf får till följd att sådana statliga myndigheter, i likhet med övriga tillståndshavare, står under ISP:s löpande tillsyn. 4 § Verksamhet som avser tillhandahållande av krigsmateriel, uppfinningar rörande krigsmateriel och metoder för framställning av sådan materiel samt verksamhet som avser tillhandahållande av tekniskt bistånd till någon i utlandet får inte bedrivas här i landet utan tillstånd. Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller stadig- varande vistas här får inte heller utom landet bedriva sådan verksamhet utan tillstånd. Regeringen får meddela föreskrifter om undantag från tillståndskravet enligt första och andra styckena i fråga om sådan handel med skjutvapen som regleras genom föreskrifterna i vapenlagen (1996:67) eller sådan hantering av ammuni- tion eller annan explosiv vara som regleras genom föreskrifterna i lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor. I paragrafen regleras kravet på tillstånd för verksamhet som avser till- handahållande av krigsmateriel, uppfinningar rörande krigsmateriel, metoder för framställning av krigsmateriel och tekniskt bistånd till någon i utlandet. Övervägandena finns i avsnitt 9. Enligt de hittillsvarande tredje och fjärde styckena undantas statliga myndigheter som inte är affärsverk från kravet på tillstånd för tillhanda- hållande. Vidare undantas vissa privaträttsliga aktörer som tillhanda- håller krigsmateriel till svenska myndigheter eller till tillverkare som har tillverkningstillstånd. Innehavare av tillverkningstillstånd är också undantagna från kravet på tillstånd för vissa former av tillhandahållande. Paragrafen ändras på så sätt att dessa stycken tas bort. Det innebär att statliga myndigheter som inte är affärsverk och ovan nämnda privaträtts- liga aktörer framöver behöver tillstånd i samma utsträckning som andra aktörer när de bedriver verksamhet som avser tillhandahållande. Med tillhandahållande avses enligt 2 § försäljning, upplåtelse, utbjudande mot vederlag, lån, gåva eller förmedling. Genom att myndigheterna och aktörerna beviljas tillstånd står de under dukters fortlöpande tillsyn enligt 18 §. Enligt 10 § tredje stycket behöver statliga myndigheter som inte är affärsverk inte ha tillstånd för militärt inriktad utbildning utomlands. Sådan utbildning kan i vissa fall omfatta tillhandahållande som avses i förevarande paragraf och för vilket tillstånd krävs. 2017/18:23 10 § Militärt inriktad utbildning av personer som inte är svenska medborgare får inte bedrivas här i landet utan tillstånd. Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller stadig- varande vistas här får inte heller utom landet yrkesmässigt bedriva sådan utbild- ning utan tillstånd. Om inte annat följer av 4 § behövs inte tillstånd för utbildning som anordnas av statliga myndigheter som inte är affärsverk eller som anordnas i samband med försäljning av krigsmateriel eller för de anställda i sådana företag som har till- stånd att tillverka krigsmateriel. I paragrafen föreskrivs att tillstånd krävs för militärt inriktad utbildning av personer som inte är svenska medborgare. Enligt tredje stycket är bl.a. statliga myndigheter som inte är affärsverk undantagna från tillstånds- plikten. Ändringen i tredje stycket föranleds av att statliga myndigheter som inte är affärsverk genom ändringen i 4 § behöver tillstånd för bl.a. tillhandahållande av tekniskt bistånd utomlands, vilket kan innefatta militärt inriktad utbildning utomlands. Övervägandena finns i avsnitt 9. 11 § Den som har tillstånd enligt 3 eller 4 § ska, enligt de föreskrifter som rege- ringen meddelar, lämna redovisning till 1.om den marknadsföring av krigsmateriel eller tekniskt bistånd som bedrivs i utlandet, 2.om åtgärder som syftar till avtal som är tillståndspliktigt enligt 7 eller 8 §. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om redovisningsskyldighet och om undantag från denna. får i det enskilda fallet medge undantag från sådan redovisningsskyldighet. I paragrafen föreskrivs en skyldighet för den som har tillstånd enligt 3 eller 4 § att till () redovisa marknadsföring utomlands och åtgärder som syftar till vissa typer av tillståndspliktiga avtal. Övervägandena finns i avsnitt 9. Enligt hittillsvarande lydelse av första stycket ska den som har sådana tillstånd, liksom svenska statliga myndigheter som bedriver motsvarande verksamhet, lämna redovisning till ISP. Den särskilda föreskriften om att svenska statliga myndigheter ska ge in en redovisning tas bort till följd av att undantagen från kravet på tillstånd för statliga myndigheter utgår (se 3 och 4 §§). Övrig ändring är redaktionell. 12 § Den som har tillstånd enligt 3 eller 4 § ska underrätta innan anbud lämnas eller, där anbudsförfarande inte före- kommer, innan avtal ingås om 1.tillhandahållande av krigsmateriel eller tekniskt bistånd till någon i utlandet, 2.upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt som avses i 7 §, eller 3.tillverkning, tillhandahållande av tekniskt bistånd eller utveckling av krigs- materiel eller metod för framställning av krigsmateriel som avses i 8 §. Regeringen får meddela närmare föreskrifter om senaste tidpunkt för under- rättelse och om undantag från underrättelseskyldigheten. Inspektionen för strate- giska produkter får i enskilda fall medge undantag från underrättelseskyldighet. Inspektionen får i det enskilda fallet förbjuda att sådant anbud lämnas eller avtal ingås som avses i första stycket. I paragrafen föreskrivs en skyldighet för den som har tillstånd enligt 3 eller 4 § att underrätta Inspektionen för strategiska produkter (ISP) innan vissa typer av anbud lämnas eller avtal ingås. Övervägandena finns Prop. 2017/18:23 i avsnitt 9. Enligt hittillsvarande lydelse av första stycket ska den som har sådana tillstånd, liksom svenska statliga myndigheter som bedriver motsvarande verksamhet, underrätta ISP. Den särskilda föreskriften om att svenska statliga myndigheter ska ge in en underrättelse tas bort till följd av att undantagen från kravet på tillstånd för statliga myndigheter utgår (se 3 och 4 §). 17 § Den som har tillstånd enligt 3 eller 4 § ska, enligt de föreskrifter som rege- ringen meddelar, lämna uppgifter till om ägande i utländska rättssubjekt som bedriver utveckling, tillverkning, marknads- föring eller försäljning av krigsmateriel eller som tillhandahåller tekniskt bistånd. I paragrafen föreskrivs en skyldighet för den som har tillstånd enligt 3 eller 4 § att lämna uppgifter till () om ägande i vissa utländska rättssubjekt. Övervägandena finns i avsnitt 9. Enligt hittillsvarande lydelse ska den som har sådana tillstånd, liksom svenska statliga myndigheter som bedriver motsvarande verksamhet utan att behöva tillstånd, lämna ifrågavarande uppgifter till ISP. Ändringen innebär att den särskilda föreskriften om att svenska statliga myndigheter ska ge in uppgifterna tas bort, till följd av att undantaget från kravet på tillstånd för statliga myndigheter utgår (se 3 och 4 §). 20 b § Den som avser att använda ett generellt tillstånd ska underrätta om det. Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare föreskrifter om underrättelseskyldigheten. Paragrafen föreskriver att den som ska använda ett generellt tillstånd ska underrätta om det. I ett nytt andra stycke informeras om att regeringen kan meddela kompletterande föreskrifter om underrättelseskyldigheten. Sådana före- skrifter finns i 21 a § förordningen (1992:1303) om krigsmateriel. Över- vägandena finns i avsnitt 10.5. 27 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.underlåter att göra en sådan anmälan som avses i 21 §, 2.i annat fall än som avses i 25 eller 26 § lämnar en oriktig uppgift i ansökan om tillstånd eller i annan handling som är av betydelse för prövningen av ett ärende enligt denna lag eller som är av betydelse ur kontrollsynpunkt och som annars ges in till tillsynsmyndigheten, 3.åsidosätter ett villkor i ett tillstånd som har meddelats med stöd av denna 4.bryter mot 20 a §, 5.bryter mot ett skriftligt åtagande som har getts in till Inspektionen för strate- giska produkter enligt en föreskrift som har meddelats med stöd av 10 b § andra stycket. I ringa fall ska inte dömas till ansvar. 2017/18:23 Paragrafen innehåller straffbestämmelser. Övervägandena finns i avsnitt 10.1 och 10.4. I första stycket utgår den hittillsvarande punkten 1. Ändringen innebär att straffsanktionen för överträdelse av underrättelse- och uppgiftsskyl- dighet som föreskrivs i 12, 15 a, 17, 20 b eller 20 c § tas bort. Sådana överträdelser beivras i stället med sanktionsavgift enligt 31 §. I första stycket punkten 3 utgår den hittillsvarande straffsanktionen för den som bryter mot en kontroll- eller ordningsbestämmelse som har meddelats med stöd av lagen. Sådana överträdelser straffbeläggs i stället genom 27 a § eller föranleder sanktionsavgift enligt 31 §. Åsidosättande av villkor i ett tillstånd är fortfarande straffbelagt med böter eller fäng- else enligt förevarande paragraf. Övriga ändringar är redaktionella. 27 a § Till böter döms den som, i annat fall än som avses i 31 § första stycket, uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot en kontroll- eller ordningsbestäm- melse som har meddelats med stöd av denna lag. I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Paragrafen, som är ny, innehåller en särskild straffbestämmelse för den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot en kontroll- eller ord- ningsbestämmelse som har meddelats med stöd av lagen. Övervägandena finns i avsnitt 10.4. Enligt hittillsvarande 27 § första stycket 4 föreskrivs straff i form av böter eller fängelse för den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot vissa föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. I ringa fall ska inte dömas till ansvar. Bestämmelserna flyttas till förevarande paragraf (se även kommentaren till 27 §). Fängelse utgår ur straffskalan, vilket innebär att påföljden är böter. Vidare undantas från det straffbelagda området gärningar som föranleder sanktionsavgift enligt 31 §. Den som bryter mot en kontroll- eller ordningsbestämmelse som gäller någon av de skyldigheter att lämna uppgift m.m. som anges i 31 § kan således inte dömas till straff enligt denna paragraf. Exempel på före- skrifter som avses i förevarande paragraf är myndighetsföreskrifter som anger hur en anmälan om utförsel eller lämnande av tekniskt bistånd enligt 6 och 6 a §§ ska ske. För ansvar är det tillräckligt att gärningsmannen har haft uppsåt till de förhållanden som motsvarar rekvisiten i de normer till vilka det hänvisas. Det krävs inte uppsåt till själva normöverträdelsen. 31 § En sanktionsavgift ska tas ut av den som inte fullgör sin skyldighet att 1.lämna underrättelse enligt 12 eller 20 b §, 2.lämna uppgifter enligt 15 a, 17 eller 20 c §, 3.lämna redovisning enligt 11 §, eller 4.lämna deklaration enligt 19 §. Avgiften ska tillfalla staten. Genom paragrafen, som är ny, införs en ny administrativ sanktion i form av sanktionsavgift. Övervägandena finns i avsnitt 10.1 och 10.2. Enligt hittillsvarande ordning föreskrivs straff för den som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att lämna underrättelse enligt 12 eller 20 b § eller lämna uppgifter enligt 15 a, 17 eller 20 c §. Genom ändring- Prop. 2017/18:23 arna i 27 § tas straffsanktionen bort för dessa gärningar. I stället tas en sanktionsavgift ut enligt förevarande paragraf. Sanktionsavgift tas också ut vid överträdelse av de redovisnings- och deklarationsskyldigheter som föreskrivs i 11 och 19 §§. Den som lämnar en oriktig uppgift till till- synsmyndigheten kan dömas till straff enligt vad som anges i 27 § första stycket 2. Enligt första stycket ska sanktionsavgift tas ut av den som inte fullgör sin skyldighet att lämna underrättelse, uppgift, redovisning eller dekla- ration enligt vad som anges i de angivna paragraferna. Det är således den uppgiftsskyldige som riskerar att påföras en sanktionsavgift om skyldig- heten inte fullgörs. I praktiken handlar det oftast om ett företag som har eller som ansöker om ett tillstånd enligt lagen. Vid vilken närmare tid- punkt som underrättelse, uppgift, redovisning och deklaration ska lämnas och vad dessa ska innehålla framgår av kompletterande föreskrifter. Sanktionsavgiften ska tas ut oberoende av om uppsåt eller oaktsamhet föreligger, dvs. det gäller ett strikt ansvar. Av 32 § framgår att den av- giftsskyldige i vissa fall kan befrias helt eller delvis från sanktionsavgift. Enligt andra stycket ska avgiften tillfalla staten. 32 § Den avgiftsskyldige får helt eller delvis befrias från sanktionsavgift om det är oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp. Vid denna bedömning ska det särskilt beaktas 1.om överträdelsen berott på en omständighet som den avgiftsskyldige varken förutsåg eller borde ha förutsett eller inte kunnat påverka, 2.vad den avgiftsskyldige har gjort för att undvika överträdelsen, eller 3.om avgiften inte står i rimlig proportion till överträdelsen. I paragrafen, som är ny, framgår i vilka fall den avgiftsskyldige kan be- frias från sanktionsavgift. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. Hel eller delvis befrielse från sanktionsavgift får beslutas, om det är oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp. Både objektiva och subjektiva omständigheter ska beaktas vid denna prövning. Vid bedömningen av om det är oskäligt att ta ut avgiften ska vissa omständigheter särskilt beaktas. En sådan omständighet är om överträdelsen har berott på omständigheter som den avgiftsskyldige varken förutsåg eller borde ha förutsett eller inte hade kunnat påverka. Det handlar således om omständigheter utanför den avgiftsskyldiges kontroll som varit svåra att förutse. För små företag kan sjukdomsfall vara en omständighet som föranleder befrielse från avgift. De flesta företag som är verksamma på krigsmaterielområdet får emel- lertid förutsättas ha sådana rutiner och övriga förutsättningar att ett sjuk- domsfall normalt inte gör det oskäligt att ta ut full sanktionsavgift. Vidare ska det särskilt beaktas vad den avgiftsskyldige har gjort för att undvika överträdelsen. för befrielse kan föreligga, om den avgifts- skyldige har ansträngt sig för att fullgöra sin skyldighet men över- trädelsen ändå inträffat på grund av ett ursäktligt misstag, t.ex. att hand- lingen skickats till fel adressat. Ett näraliggande fall, där det också kan bli aktuellt med befrielse från avgiften, är om den avgiftsskyldige själv- mant har anmält sin överträdelse till kontrollmyndigheten. Slutligen ska det särskilt beaktas om avgiften inte står i rimlig proportion till över- Om den avgift som annars skulle utgå i det enskilda fallet 2017/18:23 framstår som oproportionerlig i förhållande till överträdelsen, är det således grund för hel eller delvis befrielse. Bristande betalningsförmåga, att en verksamhet är nystartad, okunskap om gällande regler, glömska, tidsbrist eller dåliga rutiner bör normalt inte föranleda befrielse från avgift. 33 § Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om sådana sanktions- avgifter som ska tas ut enligt 31 §. Av föreskrifterna ska det framgå hur sanktionsavgiften ska beräknas, så att avgiftens storlek kan fastställas med direkt ledning av den angivna beräknings- grunden. Avgiften ska vara lägst och högst . I paragrafen, som är ny, bemyndigas regeringen att meddela ytterligare föreskrifter om sådana sanktionsavgifter som ska tas ut enligt 31 §. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. 34 § beslutar om sanktionsavgift enligt denna lag. Innan myndigheten beslutar om en avgift ska den som avgiften gäller ges till- fälle att yttra sig. I paragrafen, som är ny, anges vilken myndighet som ska besluta om sanktionsavgift och det föreskrivs en rätt för den som avgiften gäller att yttra sig innan beslut fattas. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. I första stycket anges att () ska besluta om sanktionsavgift. Av andra stycket framgår att den som anspråket riktar sig mot före beslutet ska ges tillfälle att yttra sig över ISP:s iakttagelser. Bestäm- melsen tillämpas i stället för 17 § förvaltningslagen (1986:223). Den som riskerar att påföras sanktionsavgift ska ges möjlighet att påtala eventuella felaktigheter och omständigheter i utredningsmaterialet och omständig- heter som kan utgöra grund för befrielse från avgift. Om rättelse vidtas i detta skede, innebär det inte att möjligheten att påföra avgiften faller bort. Så snart förutsättningarna har uppkommit kan sanktionsavgift tas ut även om omständigheterna ändras innan beslut meddelas. I övrigt tillämpas allmänna bestämmelser i förvaltningslagen, t.ex. i fråga om underrättelse om beslut. 35 § En sanktionsavgift får tas ut endast om den som avgiften gäller har fått tillfälle att yttra sig från det att förutsättningarna enligt 31 § att besluta om avgift har inträffat. Paragrafen, som är ny, innebär att möjligheten att ta ut sanktionsavgift faller bort, om den som avgiften gäller inte har getts tillfälle att yttra sig från det att förutsättningarna för att besluta om avgift har inträffat. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. 36 § Om sanktionsavgift inte betalas när beslutet om avgift fått laga kraft, ska Prop. 2017/18:23 lämna den obetalda avgiften för indriv- Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet ske enligt utsöknings- balken. I paragrafen, som är ny, stadgas att om sanktionsavgift inte betalas när beslutet om avgift fått laga kraft, ska dukter lämna den obetalda avgiften för indrivning. När det gäller indriv- ning hänvisas till lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Det anges vidare att vid indrivning får verkställighet ske enligt utsökningsbalken. Genom hänvisningen till lagen om indrivning av stat- liga fordringar m.m. klargörs att ett beslut om sanktionsavgift handläggs som ett allmänt mål vid verkställighet enligt utsökningsbalken (se 1 kap. 6 § andra stycket utsökningsbalken). Övervägandena finns i av- snitt 10.2. 37 § En sanktionsavgift faller bort i den utsträckning som verkställighet inte har skett från det att beslutet fått laga kraft. Paragrafen, som är ny, reglerar preskription av sanktionsavgift. Över- vägandena finns i avsnitt 10.2. Bestämmelsen innebär att betalning av en beslutad avgift inte kan krävas efter det att gått sedan beslutet fått laga kraft. Preskrip- tionen är absolut. Det betyder att fullgörande inte kan krävas efter ut- gången av preskriptionstiden, även om verkställighet har skett avseende en del av sanktionsavgiften. Det som preskrib- eras är den del av avgiften som ännu inte drivits in. 38 § Beslut av får överklagas till allmän förvaltningsdomstol när det gäller beslut att 1.vägra certifiering vid en prövning enligt 10 a §, 2.återkalla ett tillstånd eller en certifiering enligt 16 §, 3.en leverantör inte får utnyttja ett generellt tillstånd enligt 16 §, 4.utförsel av krigsmateriel ur landet eller lämnande av tekniskt bistånd utanför landet till ett annat land inom EES enligt ett generellt tillstånd tills vidare inte får ske till en viss certifierad mottagare enligt 16 a §, 5.bestämma en avgift enligt 22 §, och 6.ta ut en sanktionsavgift enligt 31 §. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Andra förvaltningsbeslut enligt denna lag får inte överklagas. Paragrafen, vars hittillsvarande beteckning är 23 a §, reglerar vilka beslut av () som får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. Ändringen i första stycket innebär att beslut om att ta ut en sanktions- avgift enligt 31 § läggs till i den förteckning över beslut av ISP som får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Övrig ändring är redaktionell. 2017/18:23 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 1.Denna lag träder i kraft . 2.För den som före ikraftträdandet har beviljats tillstånd enligt 3 § gäller 4 § i den äldre lydelsen t.o.m. . 3.Äldre föreskrifter gäller i fråga om överträdelser av 12, 15 a, 17, 20 b och 20 c §§ som har skett före ikraftträdandet. Lagen träder enligt punkten 1 i kraft . Enligt punkten 2 gäller 4 § i den äldre lydelsen t.o.m. i förhållande till den som före ikraftträdandet har beviljats tillstånd enligt 3 §. Övergångsbestämmelsen får betydelse för aktörer som har ett till- verkningstillstånd enligt 3 § och som även vill bedriva verksamhet för vilken det krävs tillstånd enligt 4 § första eller andra stycket (tillhanda- hållande av krigsmateriel m.m.). Enligt hittillsvarande 4 § fjärde stycket behöver en innehavare av ett tillverkningstillstånd under vissa förutsätt- ningar inte tillstånd enligt paragrafens första eller andra stycke. Dessa undantag ska gälla i förhållande till den som har ett gällande tillverkningstillstånd som har beviljats före ikraftträd- andet. I punkten 3 anges att äldre föreskrifter gäller i fråga om överträdelser av 12, 15 a, 17, 20 b och 20 c §§ som har skett före ikraftträdandet. En överträdelse som var straffbelagd enligt de tidigare bestämmelserna och som i stället föranleder sanktionsavgift, kan således medföra straff sedan de nya bestämmelserna trätt i kraft. Övervägandena finns i avsnitt 11. 13.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter som kompletterar bestämmelserna om exporttillstånd i artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 428/2009 och i del 2.3 första stycket i bilaga IIa, del 3.3 andra stycket i bilaga IIb, del 3.4 andra stycket i bilaga IIc, del 3.5 andra stycket i bilaga IId, del 3.3 andra stycket i bilaga IIe och del 3.3 andra stycket i bilaga IIf till samma förordning. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter som kompletterar bestämmelserna om nationella exporttillstånd och rapporteringskrav avseende unionens generella exporttillstånd i EU:s PDA-förordning. Övervägandena finns i avsnitt 10.6. Paragrafen ändras till följd av att de EU-rättsliga bestämmelserna och rapporteringskrav och andra upplysningar gällande unionens generella exporttillstånd numera finns i andra bilagor till förordningen . Hänvisningarna till EU:s PDA-förordning avser förordningen och bilag- orna i deras gällande lydelser. 8 § Tillstånd som meddelas med stöd av artikel 9.2 i rådets förordning (EG) nr 428/2009 får i det enskilda fallet förenas med de krav eller villkor som behövs för Paragrafen, som är ny, föreskriver en möjlighet att förena ett tillstånd som meddelats med stöd av artikel 9.2 i EU:s PDA-förordning med de krav eller villkor som behövs för exportkontrollen. i avsnitt 10.6. Bestämmelsen innebär att det ska vara möjligt att förena de s.k. nation- ella exporttillstånden med villkor i syfte att kunna upprätthålla en ade- Det kan t.ex. bli fråga om att förena ett nationellt