prop · H40330 · 2017-01-10 00:00:00 — Med en sådan lösning kan dessutom fullmaktshavaren få värdefull kunskap om hur fullmaktsgivaren vill arrangera sina personliga och ekonomiska frågor, innan han eller hon blir beslutsoförmögen. Mot denna bakgrund anser regeringen att inriktningen bör vara att det nya systemet med framtidsfullmakter i så stor utsträckning som möjligt får en privaträttslig karaktär. Det innebär att enskilda ges stor valfrihet och att myndighetskontroll undviks så långt det är möjligt. Vidare bör systemet med fullmakter vara enkelt och lätt att tillämpa som det uppfyller tillräckliga krav på rättssäkerhet och möjliggör ingripanden mot missbruk. Det är också viktigt att systemet utformas på ett sådant sätt att personer är villiga att åta sig ett uppdrag som fullmaktshavare. En lag om framtidsfullmakter En framtidsfullmakt är en ny rättsfigur som grundar sig på frivillighet. Eftersom det rör sig om fullmakter som normalt kommer att ha förmögenhetsrättsliga inslag har bestämmelserna flera beröringspunkter med bestämmelserna om fullmakter i avtalslagen. gäller framtidsfullmakterna när fullmaktsgivaren i stort sett saknar förutsättningar att instruera och kontrollera fullmaktshavaren. Inslaget av ställföreträdarskap, inte minst i personliga frågor, anknyter därför till bestämmelserna om godmanskap och förvaltarskap för vuxna i . En framtidsfullmakt syftar dessutom till att reglera framtida förhållanden och har karaktären av en ensidig rättshandling. Det finns därmed vissa likheter med testamenten, som regleras i . Den nya ordningen med framtidsfullmakter bör så långt möjligt ansluta till och hämta inspiration från dessa regleringar. Emellertid är avsikten med framtidsfullmakter att skapa ett alternativ till godmanskap och förvaltarskap. Framtidsfullmakterna kommer också att kräva åtskilliga bestämmelser som uteslutande tar sikte på denna typ av fullmakt. På grund av reglernas karaktär av speciallagstiftning bör de inte inordnas i exempelvis avtalslagen eller . Regeringen föreslår därför att de nya reglerna tas in i en särskild lag som vid behov kan anknyta till de nu berörda regleringarna genom hänvisning. Regeringens förslag: En framtidsfullmakt ska vara en fullmakt åt någon att företräda fullmaktsgivaren för det fall han eller hon på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande varaktigt och i huvudsak inte längre har förmåga att ha hand om de angelägenheter som fullmakten avser. En framtidsfullmakt ska få upprättas av den som har fyllt och som har förmåga att ha hand om sina angelägenheter. Ekonomiska och personliga angelägenheter ska kunna omfattas av Åtgärder inom hälso- och sjukvård eller tandvård och vissa frågor av utpräglat personlig karaktär ska dock inte omfattas. Det ska tydliggöras att inte heller gode män och förvaltare får före- träda den enskilde i vissa frågor av utpräglat personlig karaktär. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. riet försvagat hälsotillstånd saknar motsvarighet i utredningens förslag. Utredningen föreslår att framtidsfullmakten ska gälla när fullmaktsgiva- ren är ur stånd att ha hand om sina angelägenheter och att en framtids- fullmakt ska få omfatta åtgärder inom hälso- och sjukvården. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna godtar förslagen eller invänder inte mot dem. Hit hör bl.a. , Försäkrings- kassan, , vid universitet, vid , och Kommuner och Landsting. personer anser att personer som har intellektuell funktionsnedsättning sedan barndomen ska ha samma möjlighet som andra att utfärda en Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Kriteriet försvagat hälsotillstånd saknar motsvarighet i promemorian och det föreslås att fullmaktsgivaren ska vara ur stånd att ha hand om sina I promemorian föreslås inte någon bestämmelse om frågor av utpräglat personlig karaktär. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna godtar eller invänder inte mot förslagen. Hit hör bl.a. ombudsmän, hovrätt och Föreningen . ser, däribland , och Kommuner och Landsting, anser att en framtidsfullmakt även bör få omfatta åtgärder inom hälso- och sjukvården. ett förtydligande av vilken hälso- och sjukvård som undantas. Skälen för regeringens förslag Genom en framtidsfullmakt ska enskilda i förväg kunna bestämma hur deras angelägenheter ska hanteras om de kan ha hand om dessa frågor själva. En framtidsfullmakt är avsedd att vara ett alternativ 2016/17:30 till godmanskap och förvaltarskap. Ett sådant ställföreträdarskap kan anordnas om den enskilde på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande behöver hjälp med eller är ur stånd att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person (11 kap. 4 och 7 §§ ). Anledningen till att ett ställföreträdarskap behövs kan naturligtvis variera. I utredningen och promemorian föreslås att de medicinska kriterierna för att en framtidsfullmakt ska träda i kraft är att fullmaktsgivaren drabbas av psykisk störning, sjukdom, skada eller liknande förhållande. Utredningens förslag anknyter i detta avseende till sitt förslag till ny lydelse av 11 kap. 4 och 7 §§ men förslaget omfattar inte den situationen att den enskilde lider av ett försvagat hälsotillstånd. Utredningens förslag att införa termen skada är inte avsett att innebära någon saklig ändring. Remissinstanserna invänder inte mot förslagen i denna del. Regeringen delar uppfattningen att förslagen om vilka medicinska kriterier som ska tillämpas beträffande framtidsfullmakter bör ansluta till vad som gäller för gode män och förvaltare. Utredningens förslag i fråga om ändringar i 11 kap. 4 och 7 §§ har inte lett till lagstiftning. Regeringens förslag om framtidsfullmakter bör därför utgå från nuvarande lydelse. Enligt regeringens bedömning torde det, såsom vid anordnande av såväl godmanskap som förvaltarskap, finnas fall då ett försvagat hälsotillstånd innebär att den enskilde inte kan fatta beslut om sina angelägenheter. Följaktligen bör framtidsfullmakterna kunna användas i situationer då den enskilde drabbas av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande. Utöver detta bör ytterligare några kriterier ställas upp för att en framtidsfullmakt ska gälla. Enligt utredningen och promemorian ska fullmaktsgivarens hälsotillstånd innebära att han eller hon är ur stånd att ha hand om de angelägenheter som fullmakten avser. och Kommuner och Landsting ifrågasätter användningen av uttrycket ”ur stånd” eftersom det liknar kraven för förvaltarskap men förefaller ha en annan innebörd i förevarande sammanhang. Så länge en person har förmåga att förstå och själv ta ställning i förmögenhetsrättsliga frågor kan han eller hon utfärda en fullmakt enligt allmänna avtalsrättsliga regler. Först när förutsättningarna för detta inte längre finns är det enligt regeringens mening berättigat att låta en framtidsfullmakt få verkan. Lagen bör därför i detta avseende ta sikte på personens beslutsförmåga snarare än på förutsättningarna för att anordna godmanskap respektive förvaltarskap. Uttrycket ur stånd bör på grund av detta inte användas i lagtexten. Frågan om en person kan fatta självständiga beslut innefattar en bedömning av i vilken utsträckning personen kan förstå relevant information (exempelvis om den situation som personen befinner sig i, de handlingsalternativ som finns och konsekvenserna av dessa), överväga alternativen och fatta ett beslut baserat på dessa överväganden (jfr SOU 2015:80 s. 372). Med hänsyn till det anser regeringen att det är lämpligare att ange att personen inte längre har förmåga att ha hand om de angelägenheter som framtidsfullmakten avser. Bedömningen av fullmaktsgivarens beslutsförmåga berörs närmare i avsnitt 5.4. I detta sammanhang bör det beaktas att det förhållandet att fullmaktsgivaren förlorar sin beslutsförmåga inte i sig innebär att fullmaktsgivarens rättsliga handlingsförmåga inskränks. För det krävs t.ex. att förvaltarskap anordnas (se 11 kap. 7–9 §§ och 22 § avtalslagen). Fullmaktsgivaren är alltså oförhindrad att själv vidta rättshandlingar även om framtidsfullmakten har börjat gälla. En rättshandling kan dock i vissa fall bli ogiltig enligt lagen (1924:323) om verkan av avtal, som slutits under påverkan av en psykisk störning. Det förtjänar också att påpekas att framtidsfullmaktens ikraftträdande inte påverkar fullmaktsgivarens åtaganden som vårdnadshavare eller förmyndare. Utredningen och promemorian föreslår vidare att fullmaktsgivarens beslutsoförmåga ska vara varaktig för att en framtidsfullmakt ska kunna träda i kraft. Regeringen konstaterar att det i och för sig inte finns något krav på varaktighet för att anordna exempelvis godmanskap. Redan den omständigheten att ett ianspråktagande av en framtidsfullmakt kommer att vara förenat med visst arbete och viss tidsåtgång medför dessutom att en framtidsfullmakt i de allra flesta fall inte skulle komma till användning om det inte kan förväntas att fullmaktsgivarens oförmåga att fatta beslut kommer att bestå . Det skulle därför kunna hävdas att det av utredningen och promemorian uppställda kravet på varaktighet inte är nödvändigt och en faktor som i onödan riskerar att tynga bedömningen av ikraftträdandet. I syfte att skapa en förutsebar ordning är det dock, enligt regeringens mening, viktigt att det tydligt framgår att framtidsfullmakter är avsedda att tillämpas då fullmaktsgivarens beslutsoförmåga kan förväntas bestå . Tillfälliga tillstånd av beslutsoförmåga bör alltså inte innebära att en framtidsfullmakt kan användas. Detta för att användandet av framtidsfullmakter är förenat med viss stadga och kontinuitet. Regeringen föreslår därför att det uppställs ett krav på att beslutsoförmågan ska vara varaktig. Det kan vara svårt att avgöra exakt i vilka avseenden som beslutsförmågan brister. Det vore naturligtvis olyckligt om kraven ställs så högt att hjälpen inte kan sättas in när den behövs. För att underlätta användningen av framtidsfullmakterna bör det därför, som utredningen och promemorian föreslår, vara tillräckligt att konstatera att fullmaktsgivaren i huvudsak saknar förmåga att ha hand om de angelägenheter som fullmakten avser, se vidare om detta i avsnitt 5.4. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att en framtidsfullmakt ska innebära att fullmaktshavaren får företräda fullmaktsgivaren när han eller hon på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande varaktigt och i huvudsak inte längre har förmåga att ha hand om de angelägenheter som fullmakten avser. En ordning med framtidsfullmakter skapar möjligheter för enskilda att genom fullmakt bli företrädda både före och efter det att beslutsoförmågan inträder. Genom att utforma den nya ordningen med anknytning till reglerna om fullmakter i avtalslagen kan en vanlig fullmakt kombineras med en framtidsfullmakt. För att undvika gränsdragningsproblem och säkerställa att den enskilde får den hjälp han eller hon behöver när behovet finns är det att rekommendera att båda typerna av fullmakt upprättas. 2016/17:30 Den som har fyllt och som är beslutsförmögen ska få upprätta en framtidsfullmakt Den nya ordningen med framtidsfullmakter är tänkt som ett komplement till det befintliga systemet med ställföreträdare för vuxna personer, medan underåriga även fortsättningsvis i första hand bör företrädas av sina vårdnadshavare. I linje med detta bör varje person som är och som är beslutsförmögen ha möjlighet att upprätta en framtidsfullmakt. Flera privatpersoner invänder mot att personer som redan är intellektuellt funktionsnedsatta inte kommer att få upprätta en framtidsfullmakt. Regeringen strävar efter att alla som är beslutsoförmögna i så stor utsträckning som möjligt ska vara delaktiga i frågor som rör dem själva. En rättssäker behandling förutsätter emellertid att det i något skede görs en individuell och oberoende prövning av vem som ska fungera som dessa personers ställföreträdare, vilket även Kommuner och Landsting framhåller. Eftersom vårdnadshavarnas ansvar upphör i och med att personen blir myndig behöver frågan om vem som ska företräda den enskilde i fortsättningen övervägas i anslutning till den tidpunkten. Regeringen anser att det är lämpligt att frågan om ställföreträdarskap prövas tidigast då. Detta får dock till följd att den som inte har förmåga att ha hand om sina angelägenheter inte kan upprätta en framtidsfullmakt. En framtidsfullmakt ska kunna omfatta både personliga och ekonomiska angelägenheter I rekommendation anges att medlemsstaterna bör överväga om en framtidsfullmakt ska få omfatta både ekonomiska förhållanden och personliga förhållanden. Regeringen anser att en framtidsfullmakt med hänsyn till fullmaktsgivarens självbestämmande innehållsmässigt bör vara så bred som möjligt. Om ordningen ska fungera som ett ändamålsenligt alternativ till systemet med god man och förvaltare, bör framtidsfullmakten kunna omfatta de förhållanden som kan omfattas av dessa ställföreträdarskap. Ett oinskränkt godmanskap eller förvaltarskap omfattar att bevaka rätt, förvalta egendom och sörja för person (11 kap. 4 och 7 §§ ). Utredningen föreslår att dessa uttryck ersätts av personliga och ekonomiska angelägenheter och att det därutöver föreskrivs att den gode mannen ska bevaka den enskildes rätt i de angelägenheter som omfattas av uppdraget. I promemorian används samma termer som utredningen. Regeringen anser att uttrycket personliga och ekonomiska angelägenheter bör väljas för att beskriva uppdragets ramar. Uttrycket personliga och ekonomiska angelägenheter ger en tydlig bild av vad som kan ingå i uppdraget. Till ekonomiska angelägenheter hör huvudsakligen vad som räknas till förvaltning av egendom i godmanskapssammanhang, t.ex. placering av den enskildes medel på transaktions- eller fondkonton men även andra uppgifter av ekonomiskt slag, t.ex. att betala räkningar och sälja egendom. Till personliga angelägenheter hör huvudsakligen att se till att den enskildes medel kommer denne till del och att den enskildes behov av omsorg, t.ex. personlig omvårdnad, tillgodoses. I uppdraget ingår emellertid inte att utföra den faktiska omsorgen utan att vidta åtgärder så att fullmaktsgivaren får den omsorg som behövs. 2016/17:30 motsvarar en god mans uppgift att sörja för huvudmannens person. Ofta går det inte att skilja mellan personliga och ekonomiska angelägenheter (jfr , Leva som andra genom ställföreträdare – en rättslig och faktisk paradox, 2015, s. 336 f.). Om en person t.ex. ska flytta in på ett äldreboende (se 5 kap. 5 § socialtjänstlagen [2001:453]), är en ansökan om bistånd hos socialnämnden en personlig angelägenhet, medan ingåendet av själva hyreskontraktet är en ekonomisk angelägenhet. För att en fullmaktshavare fullt ut ska kunna ta till vara den enskildes intressen kan det därför vara lämpligt att en framtidsfullmakt omfattar både personliga och ekonomiska angelägenheter. Som regeringen föreslår nedan bör det i lag också anges att fullmaktshavaren ska bevaka den enskildes rätt i de angelägenheter som omfattas av uppdraget. En framtidsfullmakt ska inte kunna omfatta åtgärder inom hälso- och sjukvård eller tandvård Utredningen och några remissinstanser, däribland och Kommuner och Landsting, anser att en framtidsfullmakt även bör kunna omfatta åtgärder på hälso- och sjukvårdsområdet. Frågan om ställföreträdarskap på hälso- och sjukvårdsområdet är komplex och måste bedömas delvis utifrån andra utgångspunkter och regleringar än de som ligger till grund för regeringens nuvarande överväganden. Bland annat måste hänsyn tas till grundläggande fri- och rättigheter, som skyddet mot påtvingat kroppsligt ingrepp (2 kap. 6 § regeringsformen). Även en rad etiska aspekter måste beaktas. Frågan bör därför behandlas i särskild ordning, vilket redan sker. Utredningen om beslutsoförmögna personers ställning i vård, omsorg och forskning föreslår att det införs en möjlighet att utfärda framtidsfullmakter bl.a. inom hälso- och sjukvård och tandvård (SOU 2015:80). Den utredningen anser att de förslag om framtidsfullmakter som behandlas i denna proposition bör utgöra utgångspunkt för förslagen om framtidsfullmakter inom dessa områden (se SOU 2015:80 s. 467). Betänkandet har remitterats och bereds i . Regeringen anser att framtidsfullmakter inom andra områden är en angelägen reform som inte bör avvakta bedömningarna i fråga om hälso- och sjukvård och tandvård. Som en följd av detta bedömer regeringen att åtgärder inom dessa områden, åtminstone tills vidare, bör undantas från den föreslagna regleringens tillämpningsområde. Regeringen föreslår därför att en fullmaktshavare inte ska få samtycka eller på andra sätt ta ställning till innehållet i åtgärder inom hälso- och sjukvården eller tandvården som rör fullmaktsgivaren. Detta ska dock naturligtvis inte hindra en framtidsfullmaktshavare från att hjälpa den enskilde i kontakterna med hälso- och sjukvården eller tandvården. efterfrågar ett förtydligande av vilken hälso- och sjukvård som undantas och pekar på att praktiska problem kan uppstå om den enskilde får både hälso- och sjukvård och stöd från . menar att personalen och fullmaktshavaren i sådana fall kan ha svårt att avgöra i vilka avseenden framtidsfullmakten Åtgärder som omfattas av hälso- och sjukvårdslagen (regeringen har föreslagit en ny sådan lag, se prop. 2016/17:43) och tandvårdslagen, t.ex. medicinska ingrepp på fullmaktsgivaren, ligger utanför fullmaktshavarens behörighet. Någon uttömmande uppräkning av vilken hälso- och sjukvård som undantas kan dock inte lämnas här. Det går inte heller att helt undvika att gränsdragningsproblem uppstår i sådana situationer som nämner. God man och förvaltare har inte getts någon särskild roll inom ramen för det allmänna regelverket avseende hälso- och sjukvård och tandvård. Regeringens utgångspunkt är att de begränsningar som anses gälla för god man och förvaltare även ska gälla för framtidsfullmaktshavare (se prop. 1987/88:124 s. 172 och SOU 2015:80 s. 411). En framtidsfullmakt ska inte kunna omfatta frågor av utpräglat personlig karaktär Även i de fall en god man eller förvaltare har ett oinskränkt förordnande har han eller hon inte rätt att företräda den enskilde i alla personliga angelägenheter. En förordnad ställföreträdare får t.ex. inte ingå äktenskap, bekräfta faderskap eller upprätta testamente för den enskildes räkning (jfr 4 kap. 2 § , 1 kap. 4 § respektive 10 kap. 1 § , se även prop. 1987/88:124 s. 154). I dessa situationer måste den enskilde själv agera. Utredningen föreslår att detta ska tydliggöras i och i lagen om framtidsfullmakter. Remissinstanserna invänder inte mot förslaget. Det är enligt regeringens uppfattning rimligt att vissa åtgärder av utpräglat personlig karaktär inte bör få vidtas av någon annan än den enskilde själv, och det är viktigt att det inte råder något tvivel om detta. Att sådana frågor inte omfattas av en fullmaktshavares, god mans eller förvaltares uppdrag bör därför uttryckligen framgå av lagen om framtidsfullmakter och av . Detta hindrar inte att en framtidsfullmaktshavare, god man eller förvaltare även i sådana frågor kan hjälpa den enskilde i kontakten med myndigheter eller andra. En fullmaktshavare ska bevaka den enskildes rätt Som regeringen föreslår ovan ska en framtidsfullmakt kunna omfatta både personliga och ekonomiska angelägenheter. Utredningen och flera remissinstanser, bl.a. , och vid på , framhåller att det är viktigt att en fullmaktshavare får vidta samma åtgärder som legala ställföreträdare. Det kan handla om att ansöka om bistånd enligt socialtjänstlagen, lämna deklaration inom ramen för skatteförfarandet eller annars hantera frågor av rättslig natur. t.ex. upprätta avtal, bestrida betalningsföreläggande eller samtycka till personuppgiftsbehandling. Deklarationer och andra uppgifter som lämnas inom ramen för skatteförfarandet av en behörig företrädare anses ha lämnats av den som företräds (se 4 kap. 1 § skatteförfarandelagen [2011:1244]). Vem som är behörig ställföreträdare för personen framgår inte av skatteförfarandelagen utan av andra lagar (se prop. 2010/11:165 s. 709). Genom förordnandet anges ramen för en god mans och förvaltares behörighet. En god man som har i uppdrag att förvalta den enskildes egendom och bevaka dennes rätt får därmed anses behörig att t.ex. lämna deklaration på den Prop. 2016/17:30 enskildes vägnar. Rättsläget beträffande gode mäns och förvaltares behörighet när det gäller frågor av mer personlig karaktär är i viss mån mer oklart (se t.ex. SOU 2015:80 s. 432 med där gjorda hänvisningar). Även i de fall en förvaltare har förordnats i en icke-ekonomisk fråga, t.ex. när det gäller den sociala vårdlagstiftningen, tillerkänns huvudmannen viss självständighet (prop. 1987/88:124 s. 172). En ansökan om förmåner enligt socialförsäkringsbalken, t.ex. bostadsstöd, ska som huvudregel lämnas på heder och samvete och vara egenhändigt undertecknad (110 kap. 4 § socialförsäkringsbalken). Har den enskilde en god man eller förvaltaren kan denne, beroende på förordnandets utformning, göra ansökan (se beslut av JO i dnr 6948-2014 om att en god man som ska bevaka huvudmannens rätt och förvalta hans eller hennes egendom kan företräda sin huvudman i angelägenheter som rör den enskildes rätt till sociala förmåner, se även t.ex. JO 2012/13 s. 350). I 8 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade anges uttryckligen att bl.a. en god man får begära insatser för den enskilde enligt den lagen. För att en framtidsfullmakt ska utgöra ett reellt alternativ till, i första hand, godmanskap är det enligt regeringens mening nödvändigt att fullmaktshavaren kan ha samma behörighet att bevaka fullmaktsgivarens rätt som en god man. I annat fall kommer det att uppstå situationer då fullmaktshavaren blir tvungen att ansöka om ett legalt ställföreträdarskap för personen i en enstaka fråga, exempelvis för att lämna en inkomstdeklaration eller ansöka om bistånd enligt socialtjänstlagen (2001:453). Det är viktigt att uppdraget att sköta fullmaktsgivarens personliga och ekonomiska angelägenheter inte begränsas i onödan utan tvärtom möjliggör för fullmaktshavaren att ta till vara den enskildes intressen i de olika aspekter som angelägenheten omfattar. Det gäller kontakter med myndigheter, t.ex. att för fullmaktsgivarens räkning ansöka om bistånd, och rättsliga förehavanden, t.ex. att för fullmaktsgivaren ingå privaträttsliga avtal. I lagen bör det därför uttryckligen anges att fullmaktshavaren ska bevaka den enskildes rätt i de angelägenheter som uppdraget avser. En fullmaktshavare kan därigenom få motsvarande möjlighet att agera som en god man har. Eftersom lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade uttryckligen anger god man som behörig att ansöka för den enskildes räkning bör det i den lagen anges att även en framtidsfullmaktshavare får göra en ansökan. Upprättande av en framtidsfullmakt Regeringens förslag: En framtidsfullmakt ska vara skriftlig och bevittnad av två personer. Det ska gälla samma villkor för och rekom- mendationer till fullmaktsvittnen som beträffande testamentsvittnen. Av fullmakten ska det framgå att det är fråga om en framtids- fullmakt, vilka angelägenheter som fullmakten avser och vad som i övrigt ska gälla. Utredningens förslag: Utredningens förslag överensstämmer i huvud- sak med regeringens. Utredningen föreslår att läkarintyg eller annan ut- redning om fullmaktshavarens hälsotillstånd ska bifogas fullmakten. Utredningen föreslår inte att det i framtidsfullmakten ska anges vad som i övrigt ska gälla. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser, däribland Hovrätten för Nedre , , och , instämmer i förslagen eller lämnar dem utan invänd- kommun är tveksam till att fullmaktshavaren ska hantera sekretessbelagda uppgifter om fullmaktsgivaren. ser att det bör övervägas att tillåta elektroniska framtidsfullmakter. Promemorians förslag: Förslagen i promemorian överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås inte att det i framtids-