prop · H403116 · 2017-02-28 00:00:00 — Re- geringen vill dock framhålla att det, som utredningen påpekat, finns viktiga paralleller mellan museiverksamhet och annan utställnings- verksamhet, t.ex. vid konsthallar och gallerier. 2016/17:116 drivs av det allmänna är det t.ex. mycket viktigt att dess självständighet respekteras på samma sätt som museernas (jfr avsnitt 7.2.5). I flera fall är det just konstutställningar som kommit att kritiseras på ideologiska grun- der i beslutande församlingar på nivå. Även i dessa fall är det avgörande att försök att på politisk grund styra verksamhetens innehåll och olika inskränkningar av konstens frihet kan undvikas. Regeringens förslag: Med museihuvudmän i lagen avses staten, kommunerna och landstingen. Det som sägs om museihuvudmän i lagen ska gälla stat, kommun och landsting även i de fall dessa utsett mer än le- damöter i styrelsen eller motsvarande ledningsorgan i andra än stat- liga, regionala och kommunala museer. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utred- ningen har inte lämnat förslag om att det som sägs om huvudmän även ska gälla stat, kommun och landsting i de fall dessa utsett mer än ledamöter i styrelsen eller motsvarande ledningsorgan. Remissinstanserna: Få remissinstanser har kommenterat förslaget i denna del. Länsmuseernas samarbetsråd anser att det bör utvecklas vad en huvudman är och framhåller att för de flesta länsmuseer som är stiftel- ser är huvudmannen stiftarna, inte styrelsen. Skälen för regeringens förslag: Museer drivs i många olika organisa- toriska former. Statliga museer drivs i myndighetsform eller i stiftelse- form. De kan även bedrivas inom myndigheter med huvudsakligen andra uppgifter än att bedriva museiverksamhet, t.ex. museer inom universitet och högskolor. Kommunala museer drivs i form av eller som en del av en förvaltning, direkt under en nämnd, eller som ett bolag, en stiftelse eller en förening. Regionala museer drivs huvudsakligen i stiftel- seform. I statliga och kommunala museer är stat respektive kommun huvudman. I regionala museer är det en kommun eller ett landsting. Ett huvudmannaskap kan även vara delat, t.ex. mellan en kommun och ett landsting. I lagen bör det anges att huvudmän inom det allmänna musei- väsendet avser staten, kommunerna och landstingen. Lagen omfattar även andra museer i vars styrelse eller motsvarande ledningsorgan mer än ledamöter är utsedda av stat, kommun eller landsting. För att undvika oklarheter kring huvudman- naskapet i dessa fall bör det anges i bestämmelsen att vad som sägs om huvudmän i lagen gäller stat, kommun eller landsting även i dessa fall. På så sätt klargörs att motsvarande ansvar åvilar stat, kommun eller landsting även för dessa museer. Regeringens förslag: Museerna i det allmänna museiväsendet ska utifrån sina ämnesområden bidra till samhället och dess utveckling genom att främja kunskap, kulturupplevelser och fri åsiktsbildning. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utred- ningen har föreslagit att museerna ska bidra till det demokratiska sam- hällets utveckling genom publik verksamhet, kunskapsuppbyggnad och en aktiv förvaltning av sina samlingar. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna är positiva till ändamålsbestämmelsen även om flera vill komplettera den på olika sätt. och vill komplettera bestäm- melsen med ett tillägg om människors kulturella välfärd. Bland annat läns museum efterlyser ett förtydligande om hur museerna ska bidra till ändamålet och föreslår att en jämförelse görs med ändamålsbe- stämmelsen i bibliotekslagen. och kommun påpekar att museerna i första hand arbetar med att ut- veckla sina respektive ämnesområden och att det indirekt kan bidra till det demokratiska samhället. Skälen för regeringens förslag Museernas uppdrag är enligt den internationella museiorganisationen att bidra till samhället och dess utveckling genom att förvärva, bevara, undersöka, förmedla och ställa ut materiella och immateriella vittnesbörd om människan och hennes omvärld. Samma formulering används i rekommendation om museer och samlingar. Museerna erbjuder människor kunskap om konst och kulturarv och förmedlar upp- levelser med utgångspunkt i utställningsmediets möjligheter. Museerna ska, enligt ICOM, vara fria röster som på vetenskaplig och konstnärlig grund bidrar till kunskap, reflektion och egen kreativitet. Museerna ska forska, producera lärande, förmedla upplevelser, förvalta och använda sina samlingar aktivt och samverka med sina intressenter. Därigenom kan de vidga horisonterna och rum, bidra till ökad förståelse mellan människor och fördjupa kännedomen om betingelserna för dagens sam- hälle. Museernas övergripande ändamål bör anges i en inledande bestäm- melse i lagen. Av bestämmelsen bör framgå att museerna inom det all- männa museiväsendet ska bidra till samhället och dess utveckling genom att främja kunskap, kulturupplevelser och fri åsiktsbildning. Ordalydel- sen bör knyta nära an till museernas syfte så som det uttrycks av ICOM, dvs. att museerna tjänar samhället och dess utveckling. Att museerna ska bidra till samhället och dess utveckling anger verk- samhetens övergripande syfte i enlighet med hur det uttrycks av ICOM. Museiverksamheterna tjänar samhället i stort och har ett ansvar inför det samhälle inom vilket de har sitt ursprung. Museerna förmedlar kunskap och upplevelser av stor betydelse för människor. På så vis skapas förut- sättningar för allas deltagande i samhällslivet och för viktiga samtal om gemensamma angelägenheter. Museerna bidrar genom att främja en sådan utveckling också till att demokratin fördjupas. Att målsättningen är samhällets utveckling ska dock inte ses som att det är skiljt från värden som i första hand berör enskilda. Samhällets utveckling i generell mening kan även sägas innefatta att den enskildes kulturella välfärd främjas. Något tillägg i linje med vad bl.a. KLYS föreslår är mot denna bakgrund inte nödvändigt. Medel för att nå det övergripande ändamålet Museernas huvudsakliga verksamhetsområden utgörs av publik verk- samhet, kunskapsuppbyggnad och samlingsförvaltning. Verksam- hetsområdena – som museiutredningen föreslagit ska anges i ändamåls¬- bestämmelsen – sammanfattar väl hur museerna arbetar men säger däre- mot inte något om de faktiska effekterna för enskilda och i sam-hällslivet genom vilka ändamålet kan nås. Det är dessa effekter av institutionernas arbete som är av vikt att ange i en bestämmelse av detta slag. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att det i bestämmelsen ut- trycks att museerna i det allmänna museiväsendet utifrån sina ämnesom- råden ska bidra till samhället och dess utveckling genom att främja kun- skap, kulturupplevelser och fri åsiktsbildning. Att museerna ska främja kunskap innebär att de utifrån sina specifika resurser, i form av samlingar de förvaltar, egen kunskapsuppbyggnad och förmedlings-möjligheter, ska bidra till kunskap i samhället i stort. Museerna har en central roll att fylla för olika former av enskild bildningsverksamhet samt för offentlig utbildning och studier på alla nivåer. Det är viktigt att museerna kan utveckla sin kunskapsförmedlande roll och locka till sig så många an- vändare som möjligt. Interaktion med det samhälle som i en vidare me- ning är uppdragsgivare utgör en väsentlig del av museets bildande roll. Att museerna ska främja kulturupplevelser är en ytterligare dimension av det grundläggande uppdraget. Människor vänder sig inte enbart till museerna i sökande efter kunskap i snäv bemärkelse, utan också för att ta del av upplevelser av estetisk eller annan kulturell art. Att museerna även kan tillhandhålla t.ex. konstnärliga uttryck och skönhets- upplevelser fristående från andra intressen är av centralt värde och ett viktigt medel för museerna att bidra till samhällets utveckling. Mot bakgrund av den fria åsiktsbildningens betydelse för samhällets utveckling bör även det anges som något som museerna ska främja. Att museerna ska främja fri åsiktsbildning understryker betydelsen av att de understödjer ett fritt meningsutbyte i verksamheten. Bestämmelsen inne- bär att museernas verksamhet ska präglas av tolerans och öppenhet för olika perspektiv och att den ska stå fri från censur och andra hindrande åtgärder. Museerna bidrar till ändamålet utifrån sina ämnesområden Som och påpekar är det också viktigt att precisera att museerna i första hand kan bidra till det övergripande ändamålet genom att utvecklas inom sina respektive äm- nesområden. Formuleringen uttrycker att museerna med sina särskilda medel kan främja samhällets utveckling, men den innebär inte att muse- erna ska syssla med något annat än sina, i relevanta styrdokument an- givna, ämnesområden. Avsikten är att uttrycka att museerna kan bidra till en önskvärd samhällsutveckling just genom sin kärnverksamhet. För att tydliggöra detta föreslås bestämmelsen utformas så att museerna utifrån sina ämnesområden ska verka för det övergripande ändamålet. Regeringens förslag: Museihuvudmännen ska säkerställa att museer- na har ett bestämmande inflytande över verksamhetens innehåll. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Enligt utredningens förslag ska en huvudman för ett museum inom det allmänna museiväsendet inte få vidta åtgärder som syftar till att inskränka museets fria förmedling av kunskap och upplevelser. Remissinstanserna: En stor majoritet av remissinstanserna stödjer tanken på att lagstifta om museernas självständighet i förhållande till den politiska beslutsnivån. Bland annat Statens museer för världskultur, Da- larnas museum, läns landsting, kommun och kom- mun instämmer i förslaget. och kommun anser att förslaget bör kompletteras så att det även omfattar kunskaps- uppbyggnad och samlingsförvaltning. Flera remissinstanser framför invändningar mot hur bestämmelsen ut- formats. kommuner och landsting och är kritiska till förslaget och anför bl.a. att det vore märkligt med en lag som är styrande för huvudmannens utformning av driften av verksamheten, när huvudmannen självständigt kan bestämma om verk- samheten ska finnas eller inte. och kommun menar att ansatsen i grunden är bra men framhåller att kommunala mu- seer också kan vara en del av den lokala förvaltningen vilket behöver beaktas i lagförslaget. Skälen för regeringens förslag: För att övergripande målsättningar om kunskap och fri åsiktsbildning ska kunna nås måste musei- institutionerna i viktiga avseenden vara fristående från den politiska beslutsnivån. För att kunskap ska kunna nås inom museernas ämnesom- råden krävs möjlighet att pröva och kritiskt granska olika idéer. En fri åsiktsbildning kräver öppenhet även för det som kan anses kontroversi- ellt. Det är en viktig utgångspunkt att de allmänna museerna inte påver- kas av hindrande åtgärder som av ideologiska eller andra skäl syftar till att inskränka verksamhetens innehåll eller styr vilka specifika perspektiv och tolkningsmodeller som ska användas. Museerna bör utan hinder kritiskt kunna granska samhället och lyfta fram kunskap av betydelse. Det bör t.ex. inte vara en uppgift för statliga eller kommunala beslutsfat- tare att bestämma vilken konst som får visas på ett konst-museum eller vilken historiesyn som ska prägla verksamheten vid ett kulturhistoriskt museum. Regeringen anser att detta bör komma till uttryck i lagen. Bestämmel- sen bör utformas så att huvudmannen ska säkerställa att ett museum har ett bestämmande inflytande över verksamhetens innehåll och bör ta sikte på beslut som fattas inom ramen för museernas traditionella verksam- hetsgrenar. Det är viktigt att markera att verksam-heten ska stå fri från en viss typ av styrning inom både förvaltningen av samlingar, kunskaps- uppbyggnaden och den publika verksamheten, vilket bl.a. Lunds univer- sitet framhåller. Med innehållet i verksamheten avses t.ex. beslut om vilka föremål som ska samlas in, vilka konstverk eller andra föremål som ska visas i en utställning och vilka frågeställningar som ska behandlas inom ramen för forskning och annan kunskapsuppbyggnad. 2016/17:116 vilka vetenskapliga eller konstnärliga perspektiv och tolkningar som kommer till uttryck i verksamheten. Den föreslagna bestämmelsen tar inte sikte på institutionernas grund- läggande uppdrag, dvs. vilket ämnesområde museet i fråga ska ha till uppgift att verka inom. Bestämmelsen avser inte heller den ekonomiska, organisatoriska eller administrativa förvaltningen. Inriktningen på verk- samheten i denna del måste huvudmannen ha rätt att besluta om. Som och kommun påpekar har många museer, inte minst kommunala, viktiga myndighets- och förvaltningsuppgifter och måste i dessa delar kunna styras på samma sätt som andra myndigheter. När det gäller de statliga museimyndigheterna lyder dessa under rege- ringen enligt 12 kap. 1 § regeringsformen. Den föreslagna bestäm-melsen är inte avsedd att påverka regeringens styrning i den del det avser styr- ning av myndigheterna i ekonomiskt eller administrativt hänseende, utan avser enbart beslut om verksamhetens innehåll i den avgränsade mening som angetts ovan. Bestämmelsen avser inte heller att påverka en kom- muns möjlighet att bestämma om ett museum ska bedrivas eller inte. Som kommuner och landsting och läns lands- ting konstaterar, är frågan om en kommun eller ett landsting ska driva ett museum eller inte en del av den kommunala självstyrelsen och ett utflöde ur den allmänna kommunala kompetensen enligt 2 kap. 1 § kommunalla- gen. En utförligare bedömning av den föreslagna bestämmelsens påver- kan på den kommunala kompetensen finns i avsnitt 7.2. Det är ett ansvar för varje huvudman att säkerställa att ett museum har ett bestämmande inflytande över verksamhetens innehåll. Det innebär främst att huvudmannen ska avstå från att fatta beslut som innebär inne- hållslig styrning i den bemärkelse som beskrivits ovan. Lagrådet har föreslagit att rubriken till bestämmelsen ska benämnas ”Verksamheten” eller ”Museiverksamheten”. Regeringen anser dock att ”Ansvarsfördelning” är en lämpligare rubrik. Kunskapsbaserad och tillgänglig publik verksam- Regeringens förslag: Utställningar och annan publik verksamhet vid museerna i det allmänna museiväsendet ska vara kunskapsbaserad och präglas av allsidighet och öppenhet. Utställningar och annan publik verksamhet vid museerna ska vara tillgänglig för alla och anpassas till användarnas olika förutsättningar. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen har föreslagit att utställningar och annan publik verksamhet vid museerna i det allmänna museiväsendet ska präglas av allsidighet, öppenhet och kvalitet. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna är i huvudsak positiva Till exempel Statens maritima museer framhåller att det är bra att den utåtriktade verksamheten ges en bred definition genom be- nämningen publik verksamhet. Några remissinstanser lyfter fram att målsättningar som t.ex. kvalitet är lika viktiga för andra delar av museer- påpekar att det är vik- tigt att framhålla kopplingarna mellan den publika verksamheten och andra delar av museiverksamheten. utredningens målsättningar bättre kan uttryckas genom formuleringen att den publika verksamheten ska vara kunskapsbaserad och öppen för olika Arbetets museum framhåller att det är viktigt att museerna själva ges utrymme att precisera hur de angivna målsättningarna för den publika verksamheten ska tolkas och omsättas i praktisk verksamhet. Remissinstanserna är överlag positiva till bestämmelsen om att den publika verksamheten ska vara tillgänglig för alla och anpassad till an- vändarnas olika förutsättningar. Bland annat Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, Svenska ICOM och kommun instämmer FUB För barn, unga och vuxna med utvecklings-störning vill understryka vikten av kommunikativ tillgänglighet. ser, bl.a. Riksutställningar, framhåller dock att ekonomiska och praktiska förutsättningar för ökad tillgänglighet måste beaktas. Skälen för regeringens förslag Museernas kärnverksamhet kan sammanfattas i de tre begreppen publik verksamhet, kunskapsuppbyggnad och samlingsförvaltning. gäller publik verksamhet är det, som flera remissinstanser påpekar, vik- tigt att understryka att denna kan se ut på många olika sätt även om utställningsmediet fortsatt står i centrum för museernas verksamhet och Avgränsningen till utställningar och annan publik verksamhet är därför lämplig för att sammanfatta den utåtriktade verk- samhet som bedrivs vid museerna. I sammanhanget är det, som bl.a. påpekar, dock viktigt att framhålla kopplingarna mellan den publika verksamheten och andra delar av mu- Det är just dynamiken mellan publik verksamhet, kun- skapsuppbyggnad och samlingsförvaltning som utmärker museet som Kunskapsbaserad verksamhet och öppenhet för olika perspektiv Det är viktigt att den publika verksamheten – oavsett om den tar sig ut- tryck i utställningar eller på annat sätt – är väl utförd och bidrar till en positiv och lärorik upplevelse för användarna. så attraktivt utformad att den kan konkurrera med andra upplevelser i dagens omfattande medielandskap. Att verksamheten upplevs som öppen för olika perspektiv är viktigt för museiinstitutionernas legitimitet i en samhällssituation som utmärks av ökande konflikter. av hög kvalitet är viktigt för relationen till publiken, men också ur upp- dragsgivares och finansiärers perspektiv. Regeringen anser därför, i likhet med utredningen, att det bör införas en särskild bestämmelse som uttrycker dessa målsättningar. efter kvalitativ verksamhet, vilket anges i utredningens förslag till be- stämmelse, är dock en självklar aspekt av all museiverksamhet och behö- ver inte regleras särskilt i museilagen. Att de allmänna museerna ska förhålla sig aktivt till kvalitetsaspekter i sin verksamhet framgår också i flera fall av andra regelverk, för de statliga museerna t.ex. av bestämmel- serna i myndighetsförordningen (2007:515) om att verksam-heten ska bedrivas effektivt och fortlöpande utvecklas. I linje med den synpunkt som lämnat anser regeringen att bestämmelsen bör utformas som att den publika verksamheten ska vara kunskapsbase- rad. Detta sammanfattar tydligt hur en verksamhet av hög kvalitet kan uppnås. All utåtriktad verksamhet vid museerna ska ta sitt avstamp i sakkunskap. Det handlar dels om kunskap inom museets eget ämnesom- råde, dels om kunskap inom t.ex. förmedling och pedagogik. Den publika verksamheten ska präglas av allsidighet och öppenhet. Allsidighet uttrycker ett krav på att verksamheten ska vara öppen för olika vetenskapliga tolkningar och perspektiv. Men också att andra syn- sätt som finns i samhället ska beaktas i den mån det är förenligt med ett kunskapsbaserat arbete. Att ett krav på allsidighet införs är inte tänkt att sätta hinder i vägen för genomförande av nischade verksamhetsinslag. Det bör lyftas fram att allsidighet i verksamheten också kan uppnås ge- nom att museet vid olika tillfällen prövar eller presenterar olika, men i sig tydligt avgränsade perspektiv. Det centrala är att den publika verk- samheten och i sin helhet inte ska upplevas som ensidigt inrik- tad. Att verksamheten ska präglas av öppenhet uttrycker att det är önskvärt att allmänheten ges förutsättningar att kunna bilda sig en egen uppfatt- ning om museernas verksamhet och på olika sätt ges möjlighet att med- verka. För att kunna bedöma och kritisera verksamhetens allsidighet är det viktigt att den präglas av öppenhet. Ett av museernas viktigaste kapi- tal är allmänhetens förtroende och det är viktigt att förvalta det genom att vara transparent i verksamheten. Genom att för allmänheten redovisa källor, museets skäl för olika urval och alternativa teorier, kan museet också hjälpa besökare och andra intressenter att göra sina egna bedöm- ningar och bilda sig en uppfattning i olika frågor. Genom öppenhet i den publika verksamheten kan enskildas engagemang för kulturarvet tas tillvara och förutsättningar ges för medskapande. Som bl.a. Arbetets museum framhåller är det viktigt att museerna själva ges utrymme att precisera hur de angivna målsättningarna för den pub- lika verksamheten ska tolkas och omsättas i praktisk verksamhet. Hur sådana aspekter som allsidighet och öppenhet konkret ska förstås och utvärderas är beroende av situation och sammanhang. Vad som är att bedöma som kunskapsbaserad verksamhet varierar i viss mån mellan olika typer av museer. Det viktiga är att i museilagen uttrycka att det är ett centralt uppdrag att löpande beakta dessa perspektiv i verksamheten och att föra diskussioner om hur de bäst kan realiseras. Publik verksamhet för alla Museernas verksamheter ska utgå från olika människors rätt att ta del av kulturarvet och att utifrån sina intressen utforska museernas verksamhet och samlingar. För att understryka vikten av att museerna kontinuerligt säkerställer att den publika verksamheten är tillgänglig för alla anser regeringen att en bestämmelse om användarperspektiv bör föras in i museilagen. Liksom museiutredningen föreslår regeringen att bestäm- melsen bör ange att den publika verksamheten ska vara anpassad till användarnas förutsättningar. Den föreslagna bestämmelsen understryker att museerna kontinuerligt bör säkerställa att de verkligen är öppna för allas deltagande och att de bör anpassa sitt tilltal till olika gruppers förutsättningar och behov. 2016/17:116 rör alla olika publikgrupper. Vilka faktiska åtgärder som vidtas för att nå målet måste vara upp till museerna att besluta. I 1 kap. 4 § 3 diskrimineringslagen (2008:567) finns bestämmelser om att bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning är en form av diskriminering. Förbudet mot bristande tillgänglighet syftar till att skapa en möjlighet för personer med funktionsnedsättning att delta i samhällslivet på likvärdiga villkor som andra utan hinder i form av bris- tande tillgänglighet (prop. 2013/14:198 s. 59). Det innebär att skäliga åtgärder ska vidtas så att enskilda med funktionsnedsättning kan få till- gång till bl.a. museer, teatrar och andra kulturella institutioner. Lagrådet har ansett att uttalandena i lagrådsremissen om diskrimine- ringslagen bör övervägas ytterligare eftersom det är oklart om syftet med uttalandena är enbart informativa eller om de i något hänseende är av- sedda att ge uttryck för den närmare innebörden av den föreslagna be- stämmelsen. Regeringen vill framhålla att avsikten med den föreslagna bestämmelsen i museilagen är att säkerställa att alla bör kunna ta del av museernas verksamhet utifrån sina förutsättningar. Bestämmelsens inne- börd är inte avsedd att påverka tillämpningen av diskrimineringslagens regler om diskriminering i form av bristande tillgänglighet. 7.2.7Kunskapsuppbyggnad och hög kompetens Regeringens förslag: Museerna ska bidra till forskning och annan kunskapsuppbyggnad, bland annat genom att ha hög kompetens inom sina ämnesområden. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen har föreslagit en delvis annan utformning av bestämmelsen. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna är positiva till eller har inget att invända mot förslaget. Flera remissinstanser, bl.a. Sta- tens kulturråd och kommun, tar upp att det finns stora skillnader inom museisektorn när det gäller praktiska förutsättningar för att bedriva kunskapsuppbyggnad, kompetensutveckling och forskning. påpekar att det är viktigt att museerna även kan bidra till kunskapsuppbyggnad inom civilsamhället. Bland annat kommun och framhåller att museerna behö- ver hög kompetens även utanför sina specifika ämnesområden. Skälen för regeringens förslag Museernas kärnverksamhet sammanfattas i publik verksamhet, kun- skapsuppbyggnad och samlingsförvaltning. När det gäller kunskapsupp- byggnad kan det konstateras att det både kan förstås som en egen verk- samhetsgren inom museiverksamheten och som en förutsättning för all verksamhet inom museet. I den senare meningen handlar det om att upp- rätthålla nödvändig kompetens för att utföra ett kvalitativt arbete. Båda dessa aspekter bör finnas med i museilagen.