prop · H403132 · 2017-03-06 00:00:00 — Enligt bestämmelsen i paragrafens första stycke, som genomför artikel 20.9 första stycket i tobaksproduktdirektivet, ska tillverkare, importörer och distributörer av e-cigaretter och påfyllningsbehållare upprätta och upprätthålla ett system för att samla in information om alla misstänkta skadliga effekter som sådana produkter har på människors hälsa. Rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får genom ett bemyndigande i 48 § 7 meddela ytterligare föreskrifter om systemet för informationsinsamling. Begreppet distributör, som har överförts från tobaksproduktdirektivet, är vidare än begreppet partihandlare (jfr 13 §). Tobaksproduktdirektivet innehåller inte någon definition av begreppet, men det bör tolkas i enlig- het med unionsrätten. I t.ex. EU:s allmänna marknadskontrollförordning (förordning (EG) nr 765/2008) definieras distributör som varje fysisk eller juridisk person i leveranskedjan utöver tillverkaren eller importören som tillhandahåller en produkt på marknaden. Distributör är alltså ett samlingsbegrepp för t.ex. grossister, återförsäljare och detaljhandlare. Den som köper in en e-cigarett eller påfyllningsbehållare från ett företag, antingen i eller inom EU, i syfte att sälja den vidare till kon- sumenter eller andra företag är att betrakta som en distributör. Det gäller oavsett om försäljningen sker direkt från ett lager, i butik, i varuhus eller via internet. Den som köper e-cigaretter och påfyllningsbehållare från länder utanför EU betraktas även som importör. Av andra stycket framgår att den insamlade informationen på begäran ska lämnas ut till . Därutöver följer av bestäm- melsen i 16 § andra stycket att tillverkare, importörer och distributörer av e-cigaretter och påfyllningsbehållare i vissa fall är skyldiga att underrätta om misstänkta produktbrister. ansvarar för tillsynen över bestämmelsen (se 26 § 3 b). I tillsynsverksamheten får myndigheten meddela de föreläg- ganden eller förbud som behövs för att bestämmelsen ska följas (se 31 §). Sådana beslut om förelägganden eller förbud får förenas med vite (se 34 §). Paragrafen behandlas i avsnitt 5.15. I paragrafens första stycke finns en skyldighet för tillverkare, importörer och distributörer av e-cigaretter och påfyllningsbehållare att vid miss- tanke om brister i fråga om produkternas säkerhet, kvalitet eller fören- lighet med de krav som uppställs för sådana produkter vidta nödvändiga korrigerande åtgärder samt dra tillbaka eller återkalla produkten. Sådana åtgärder ska vidtas om aktören anser eller har anledning att anta att produkten brister i något av dessa hänseenden. För att skyldigheten ska inträda behöver det sålunda inte klarläggas att produkten har brister i något av dessa hänseenden. Det ska emellertid föreligga indikationer på att sådana brister finns eller kan finnas. Bestämmelsen har sin grund i artikel 20.9 i tobaksproduktdirektivet. Innebörden av begreppen dra tillbaka och återkalla är detsamma som hur dessa begrepp definieras i EU:s allmänna marknadskontrollförord- ning (förordning (EG) nr 765/2008). Enligt artikel 2.14 i den förord- Prop. 2016/17:132 ningen avses med återkallelse varje åtgärd för att dra tillbaka en produkt som redan tillhandahålls för slutanvändaren. Med tillbakadragande avses, enligt artikel 2.15, varje åtgärd i syfte att förhindra att en produkt i leve- ranskedjan tillhandahålls på marknaden. Om en åtgärd enligt första stycket vidtas ska, i enlighet med vad som anges i andra stycket, underrättas. Tillverkaren, importören eller distributören ska särskilt lämna uppgifter om risker för människors hälsa och säkerhet och eventuella korrigerande åtgärder som har vidtagits samt om resultaten av dessa korrigerande åtgärder. I fråga om innebörden av begreppet distributör, se kommentaren till 15 §. Att en underrättelse ska ske till hindrar inte att det även kan föreligga en skyldighet enligt tillämplig lagstiftning avseende mark- nadskontroll att rapportera till en annan myndighet om produktbrister. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får genom ett bemyndigande i 48 § 8 meddela ytterligare föreskrifter om fullgöran- det av underrättelseskyldigheten. Tillsynen över bestämmelsen motsvarar vad som gäller enligt 15 §, se kommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.15. Paragrafen reglerar den åldersgräns som gäller vid försäljning av e-ciga- retter och påfyllningsbehållare och motsvarar vad som gäller för tobaks- varor enligt 12 § tobakslagen. Bestämmelsen i paragrafens första stycke innehåller ett förbud mot att i näringsverksamhet sälja eller på annat sätt lämna ut e-cigaretter och påfyllningsbehållare till personer . Den som lämnar ut sådana produkter ska förvissa sig om att mottagaren har uppnått nämnda ålder. Denna kontrollskyldighet innebär att om det vid försäljning i butik före- ligger tveksamhet beträffande en kunds ålder så måste säljaren kräva att kunden uppvisar giltig legitimation. Om legitimation inte lämnas och det inte står klart att kunden uppnått en ålder ska försäljning vägras. Enligt bestämmelsen i andra stycket gäller förbudet även vid misstänkt langning till en underårig person. Den som bryter mot förbudet kan, liksom vid brott mot bestämmelsen i första stycket, straffas enligt 42 § andra stycket. Förbudet i första stycket kompletteras av en bestämmelse i tredje stycket som innebär att förbudet mot försäljning till personer ska synliggöras genom skyltning på försäljningsstället. Skylten ska normalt, för att uppfylla bestämmelsens krav om att vara tydlig och klart synbar, vara placerad i anslutning till kassan (jfr prop. Kommunen och ansvarar för den omedelbara tillsy- nen över bestämmelsen (se 26 § 2 a), medan ut- övar central tillsyn över kommunens och tillsyn i detta avseende (se 24 §). I den omedelbara tillsynsverksamheten får 2016/17:132 myndigheterna meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att bestämmelsen ska följas (se 31 §). Sådana beslut om förelägganden eller förbud får förenas med vite. Kommunen får vidare vid allvarliga eller upprepade överträdelser av bestämmelsen förbjuda en näringsidkare att fortsätta försäljningen eller meddela varning (se 32 §). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. I paragrafen uppställs en skyldighet för den som till konsumenter säljer e-cigaretter och påfyllningsbehållare att tillhandahålla produkterna på ett sådant sätt att det går att kontrollera mottagarens ålder (se 17 § angående förvissandekravet). Bestämmelsen motsvarar vad som gäller för tobaks- varor, se 12 a § tobakslagen. För det fall en näringsidkare, av företags- ekonomiska, säkerhetsmässiga eller andra skäl, väljer att tillhandahålla e- cigaretter eller påfyllningsbehållare genom automat åligger det honom eller henne att se till att försäljningen ändå organiseras på ett sådant sätt att underåriga förhindras från att få åtkomst till varorna. Om försäljnin- gen sker via en varuautomat på ett försäljningsställe dit personer har tillträde, ska personal på försäljningsstället ha automaten under uppsikt så att inte någon omyndig person bereds tillfälle att köpa e-ciga- retter eller påfyllningsbehållare. Sker försäljning av sådana produkter genom distansförsäljning, t.ex. via internet, krävs också att näringsidka- ren organiserar verksamheten så att åldersgränsen inte kan kringgås (jfr prop. 2004/05:118 s. 57). Tillsynen över bestämmelsen motsvarar vad som gäller enligt 17 §, se kommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. Paragrafen kompletterar förbudet mot försäljning av e-cigaretter och på- fyllningsbehållare till den som är med ett förbud, för per- soner som inte har uppnått nämnda ålder, mot att föra in sådana produk- ter i landet. Införselförbudet innebär att en följdändring behöver göras i 3 § 9 lagen om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen, enligt vilken ska ha rätt att utöva kontroll av åldergränsen i detta avseende. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2. Enligt bestämmelsen får en näringsidkare som har sitt säte eller sin affärsverksamhet i inte bedriva detaljhandel med e-cigaretter eller påfyllningsbehållare, utan att först ha anmält handeln till den kom- mun där försäljningen ska ske. Det är inte den faktiska försäljningen som ska anmälas utan över huvud taget att e-cigaretter eller påfyllnings- behållare tillhandahålls för försäljning till konsumenter. Bestämmelsen innebär att försäljning inte får påbörjas förrän anmälan till kommunen har skett. Överträdelse av förbudet kan föranleda straffansvar enligt 42 § andra stycket. Den som bedriver distansförsäljning (som inte är gränsöverskridande) Prop. 2016/17:132 får, på motsvarande sätt som gäller vid sådana anmälningar om tobaks- försäljning, anmälas till någon av de större kommunerna, alternativt till den kommun där näringsidkaren har sitt säte eller sin hemvist. Kommunen och ansvarar för den omedelbara tillsy- nen över bestämmelsen (se 26 § 2 b), medan utövar central tillsyn över kommunens och tillsyn i detta avseende (se 24 §). I den omedelbara tillsynsverksamheten får myndigheterna meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att bestämmelsen ska följas (se 31 §). Sådana beslut om förelägganden eller förbud får förenas med vite (se 34 §). Kommunen får vidare vid all- varliga eller upprepade överträdelser av bestämmelsen förbjuda en näringsidkare att fortsätta försäljningen eller meddela varning (se 32 §). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Av första stycket framgår att en näringsidkare som bedriver gränsöver- skridande distansförsäljning med e-cigaretter eller påfyllningsbehållare till eller från måste registrera försäljningen hos Folkhälsomyn- digheten och få en bekräftelse på registreringen innan försäljningen får Bestämmelsen grundar sig på artikel 18 i tobaksproduktdirektivet. Gränsöverskridande distansförsäljning definieras enligt artikel 2.34 i direktivet som distansförsäljning till konsumenter, där konsumenten vid tidpunkten för beställningen av produkten från ett återförsäljningsställe befinner sig i en annan medlemsstat än den medlemsstat eller det tredjeland där det återförsäljningsstället är etablerat. vidare att ett återförsäljningsställe anses vara etablerat i en medlemsstat om, i fråga om en fysisk person, denne har sin affärsverksamhet i den medlemsstaten, och i andra fall, om återförsäljningsstället har sitt stadgeenliga säte eller huvudkontor eller sin affärsverksamhet, inklusive en filial, agentur eller annat verksamhetsställe, i den medlemsstaten. Enligt andra stycket har en skyldighet att skyndsamt bekräfta en registrering som har mottagits. ansvarar för tillsynen över bestämmelsen (se 26 § 3 c). I tillsynsverksamheten får myndigheten meddela de föreläg- ganden eller förbud som behövs för att bestämmelsen ska följas (se 31 §). Sådana beslut om förelägganden eller förbud får förenas med vite (se 34 §). Överträdelse av förbudet enligt första stycket kan föranleda straffansvar enligt 42 § andra stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.12. Paragrafen innehåller krav på behandling av personuppgifter för närings- idkare vid gränsöverskridande distansförsäljning av e-cigaretter eller Utformningen av paragrafen följer artikel 18.5 i tobaksproduktdirektivet (se artikel 20.6). För innebörden av begreppet gränsöverskridande distansförsäljning, se kommentaren till 21 §. Av första stycket följer att näringsidkare som bedriver gränsöverskri- dande distansförsäljning av e-cigaretter eller påfyllningsbehållare inte får 2016/17:132 lämna ut personuppgifter om konsumenten till tillverkaren av produk- terna eller till företag som ingår i samma koncern eller till andra tredje parter. Det innebär ett generellt förbud att lämna ut personuppgifter till vissa aktörer. Vidare stadgas att personuppgifter inte heller får användas eller överföras för andra ändamål än det aktuella köpet. Enligt andra stycket är bestämmelserna om rättelse och skadestånd i 28 och 48 §§ personuppgiftslagen tillämpliga vid personuppgiftsbehandling som är i strid med första stycket. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.12. Skyldighet att utöva egenkontroll I första stycket uppställs krav på att den som bedriver anmälningspliktig försäljning enligt 20 § eller gränsöverskridande distansförsäljning enligt 21 § med e-cigaretter eller påfyllningsbehållare ska utöva särskild kon- troll, s.k. egenkontroll, över försäljningen och hanteringen i övrigt av produkterna och se till att det finns ett för verksamheten lämpligt egen- kontrollprogram. Bestämmelsen föreskriver ett lämpligt och för verksam- hetens storlek anpassat program för att se till att lagens åligganden upp- fylls, särskilt att åldersgränsen för köp av e-cigaretter och påfyllnings- behållare upprätthålls. Egenkontrollprogrammet bör vidare ange hur per- sonalen ska få information om aktuella bestämmelser och om vilka ruti- ner som ska tillämpas vid försäljningen. Programmet kan också innehålla t.ex. rutiner för hur t.ex. produktåterkallelser (se 16 §) ska hanteras. Enligt bestämmelsen i andra stycket ska egenkontrollprogrammet fo- gas till anmälan eller registreringen tillsammans med de övriga uppgifter som behövs för kommunens och tillsyn. Ändra- de uppgifter ska anmälas till kommunen respektive myndigheten utan dröjsmål. Syftet med att lämna in egenkontrollprogrammet till kommu- nen och i samband med anmälan och registrerin- gen är att det ska fungera som ett underlag för en fortsatt tillsynskontakt. ansvarar för den omedelbara tillsynen när det gäller registrering och egenkontroll avseende den gränsöverskridande distansförsäljningen (se 26 § 3 c). Kommunen och ansvarar för den omedelbara tillsynen över anmälningar och egenkontroll som inte avser gränsöverskridande distansförsäljning (se 26 § 2 b), medan utövar central tillsyn över kommunens och tillsyn i detta avseende (se 24 §). I den omedelbara tillsynsverksamheten får kommunen och myndigheterna meddela de förelägganden eller förbud som behövs för att bestämmelsen ska följas (se 31 §). Sådana beslut om förelägganden eller förbud får förenas med vite (se 34 §). Kommunen får vidare vid allvarliga eller upprepade överträdelser av bestämmelsen förbjuda en näringsidkare att fortsätta försäljningen eller meddela varning (se 32 §). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3. Av bestämmelsen framgår att utövar central till- syn när det gäller den omedelbara tillsyn som kommunen ensam, och till- sammans med , utövar i fråga om bestämmelserna om tillhandahållandeförbud, produktpresentation, åldersgräns samt anmälan om försäljning och egenkontroll. Med central tillsyn avses tillsynsvägledning, dvs. ”tillsyn över tillsy- nen”, se vidare regeringens skrivelse En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn (skr. 2009/10:79). Den centrala tillsynen bör närmare bestå i ut- värdering, uppföljning och samordning av tillsynsverksamheten samt stöd och råd till tillsynsorganen, dvs. i huvudsak kommunerna. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.1. I paragrafen preciseras tillsynsuppgifter. ska följa kommunernas verksamhet och biträda dessa med information och råd. ska vidare främja samarbete mellan olika tillsyns- myndigheter och mellan tillsynsmyndigheter och andra. Här avses dels samarbete mellan den nämnd i en kommun som ansvarar för tillsynen av e-cigaretter och påfyllningsbehållare och andra nämnder i samma kom- mun som har ansvaret för tillsynen av samma företag (t.ex. alkoholtill- synen eller livsmedelstillsynen) och dels nämnder i olika kommuner som ansvarar för tillsynen av e-cigaretter och påfyllningsbehållare. Vidare ska främja samarbete mellan tillsynsmyndigheter och andra samhällsorganisationer. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.1. I paragrafen behandlas den omedelbara tillsynen av lagens bestämmelser. Med omedelbar tillsyn avses tillsyn direkt mot verksamheter, dvs. opera- tiv tillsyn, som syftar till att kontrollera om tillsynsobjekt uppfyller de krav som följer av lagen och anslutande föreskrifter och som vid behov kan leda till beslut om åtgärder som syftar till att åstadkomma rättelse av den objektsansvarige. Enligt punkten 1 a ansvarar kommunen för den omedelbara tillsynen på försäljningsställen av det tillhandahållandeförbud som råder när före- skrifterna i fråga om produktanmälan, produktkrav, informationsblad, innehållsdeklaration, hälsovarning och rapportering av försäljnings- volymer m.m. inte är uppfyllda. Eftersom rapporteringen i sistnämnda hänseende ska ske till är möjligheten till kommu- nal tillsyn beroende av att den myndigheten inom ramen för sin centrala tillsyn underrättar kommunerna om utebliven rapportering. Kommunen ansvarar vidare, enligt punkten 1 b, för den omedelbara tillsynen på försäljningsställen av bestämmelserna om produktpresentation. Enligt punkten 2 ansvarar kommunen och gemen- samt för den omedelbara tillsynen av lagens bestämmelser om ålders- gräns vid försäljning samt anmälningsplikt för försäljning och kravet på att bedriva egenkontroll i andra fall än avseende den gränsöverskridande Avsikten är att den direkta och löpande tillsynen ska ankomma på kommunen och att tillsyn ska vara subsidiär till denna. har enligt punkten 3 ansvar för den omedelbara tillsynen över bestämmelserna om produktanmälan, produktkrav, infor- mationsblad, innehållsdeklaration, hälsovarningar och rapporterings- skyldighet utom vad gäller tillhandahållandeförbudet på försäljnings- ställen (jfr punkten 1 a). Vidare utövar myndigheten omedelbar tillsyn över bestämmelserna om produktpresentation på andra ställen än försälj- ningsställen (jfr punkten 1 b). Myndigheten ansvarar också för tillsynen över bestämmelserna om registrering och egenkontroll avseende den tillsyn och ansvarar för marknadskontrollen över bestämmelserna om produktkontroll enligt 15 och 16 §§. Enligt punkten 4 har ansvaret för att övervaka efter- levnaden av bestämmelserna om marknadsföring och sponsring. nen över förbudet mot sponsring i tv som regleras i radio- och tv-lagen utövas av och TV. övervakar även efterlevnaden av bestämmelserna om produktplacering i Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.1. ansvarar enligt 26 § 4 för tillsynen av lagens bestäm- melser om marknadsföring och sponsring. Lagen har i likhet med tobaks- lagen inget eget sanktionssystem i marknadsföringshänseende. grafens första stycke hänvisas därför till marknadsföringslagen, som trädde i kraft och genomför och rådets direktiv /29/EG av om otillbörliga affärs- metoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden och om ändring av rådets direktiv /450/EEG och och rådets direktiv /7/EG, 98/27/EG och 2002/65/EG samt och rådets förordning (EG) nr 2006/2004. I paragrafens andra stycke anges att en marknadsföringsåtgärd som strider mot bestämmelserna om produktpresentation samt marknads- föring och sponsring vid tillämpningen av 5, 23 och 26 §§ marknads- föringslagen ska anses vara otillbörlig mot konsumenter. Hänvisningen till 9 §, som inte faller under tillsyn enligt lagen (se 26 § 3 a), krävs för att kunna ingripa mot överträdelser i marknadsrättslig ordning (jfr 15 § tobakslagen, prop. 2015/16:82 s. 78 2002/03:87 s. 14-15). innebär att den sanktion som kan utgå är ett förbudsföreläggande med I bestämmelsen anges vidare att en marknadsföringsåtgärd som strider mot 11 § första stycket 2 eller 12 § kan medföra marknadsstör- ningsavgift enligt marknadsföringslagen. en motsvarighet till företagsbot och kan riktas mot såväl personer som Den ska sättas till lägst och kan högst uppgå till Prop. 2016/17:132 5 miljoner kronor, men får inte överskrida av näringsidkarens årsomsättning (se 31 § marknadsföringslagen). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.1. Enligt första stycket ska utöva marknadskontroll ifråga om de krav som följer av 6 §, dvs. de föreskrifter om produktkrav som har meddelats med stöd av 48 § 2. I andra stycket finns en upplysning om vilka bestämmelser om mark- nadskontroll i EU:s allmänna marknadskontrollförordning som ska Eftersom det är fråga om en upplysningsbestämmelse är hän- visningen till EU-förordningen dynamisk. I de angivna artiklarna anges de befogenheter som marknadskontrollmyndigheterna behöver för mark- nadskontrollen och kontroll av produkter som förs in på unionsmark- Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.1. Enligt paragrafen tillåts en kommun genom kommunala samverkansavtal överlåta tillsynsuppgifter enligt lagen till varandra med undantag av att avgöra ärenden om förelägganden, förbud och vite samt försäljnings- Vad som kan bli aktuellt är att överlåta uppgifter såsom tillsyns- besök eller olika utredningar av betydelse för tillsynen. med motsvarande innehåll finns på bl.a. alkohol- och tobaksområdet (se 9 kap. 6 § alkohollagen och 19 c § tobakslagen). Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.2. Enligt 26 § 2 har kommunen och ett gemensamt till- synsansvar för vissa av lagens bestämmelser. För att underlätta den gemensamma tillsynen innehåller paragrafens första stycke en ömsesidig underrättelseskyldighet för myndigheter beträffande förhållanden av betydelse för tillsynen. Av andra stycket följer vidare att kommunen ska skicka en kopia av beslut som fattas enligt lagen till såväl som till Folk- hälsomyndigheten och den länsstyrelse som berörs av beslutet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.2. Paragrafen reglerar möjligheten för kommunerna, och att inom ramen för den omedelbara tillsynen meddela förelägganden och förbud. Befogenheten syftar till att möjlig- göra en effektiv kontroll av att tillverkare, detaljhandlare m.fl. fullgör 2016/17:132 sina respektive skyldigheter enligt lagen och med stöd av lagen meddelade föreskrifter. Liksom anges i förarbetena till motsvarande bestämmelse i 20 § tobakslagen ska förelägganden och förbud användas först sedan försök att få frivillig rättelse till stånd har misslyckats eller om det är uppenbart att så inte kommer att ske eller saken brådskar (prop. 1992/93:185 s. 59). Möjligheterna för att ingripa inom ramen för den tillsyn som verket ansvarar för enligt 26 § 4 regleras enligt marknadsföringslagen (se 27 §). Av 34 § framgår att besluten om förelägganden eller förbud får förenas med vite. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.4. Enligt bestämmelsen i paragrafens första stycke får en kommun, vid all- varliga eller upprepade överträdelser av lagens bestämmelser, förbjuda en näringsidkare som tillhandahåller e-cigaretter eller påfyllningsbehålla- re för försäljning till konsumenter, att fortsätta försäljningen. Om inte ett försäljningsförbud anses nödvändigt bör istället en varning meddelas i syfte att markera att kommunen bedömer överträdelsen som allvarlig. Försäljningsförbud innebär att försäljningen av e-cigaretter och påfyll- ningsbehållare måste upphöra . Av bestämmelsen i andra stycket framgår att ett förbud inte kan meddelas för än . Vid bedömningen av förbudets längd bör beaktas bl.a. hur all- varlig överträdelsen är och det men som ett förbud kommer att förorsaka näringsidkaren. En proportionalitetsbedömning ska alltså göras. Av tredje stycket följer att ett förbud som huvudregel gäller omedel- bart. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.4.4. Paragrafen genomför artikel 20.11 i tobaksproduktdirektivet. Genom be- stämmelsen i första stycket har möjlighet att för- bjuda att specifika e-cigaretter eller påfyllningsbehållare eller viss pro- dukttyp tillhandahålls konsumenter på marknaden, eller förelägga en till- verkare, importör eller distributör att dra tillbaka eller återkalla varor som redan har tillhandahållits konsumenter på marknaden. En förutsättning för att ett ingripande enligt bestämmelsen ska vara möjligt är att Folk- hälsomyndigheten konstaterar, eller har rimliga skäl att anta, att pro- dukterna i fråga utgör en allvarlig risk för människors hälsa. Om dessa risker hänför sig till brister i produkterna, dvs. att produkterna inte upp- fyller föreskrivna krav i fråga om t.ex. innehåll, kan ingripande enligt bestämmelsen inte ske. I sådana fall kan i stället ingripande ske enligt 31 §. Definitionen av begreppen dra tillbaka och återkalla anges i kommentaren till 16 §.