prop · H50334 · 2017-10-24 00:00:00 — 1Jfr och rådets direktiv /66/EU av om villkor för inresa och vistelse för tredjelandsmedborgare inom ramen för företagsintern förflyttning av personal, i den ursprungliga lydelsen. 2Senaste lydelse 2013:608. 2.4Förslag till lag om ändring i lagen (2013:156) om samhällsorientering för vissa nyanlända invandrare Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (2013:156) om samhällsorientering för vissa nyanlända invandrare ska ha följande lydelse. Lydelse enligt SFS 2017:596 Lagen gäller även för nyanlända invandrare som har fyllt 18 men inte , är folkbokförda i en kommun och har beviljats 1. uppehållstillstånd på grund av anknytning enligt 5 kap. 3 § första stycket utlänningslagen (2005:716), 2. uppehållstillstånd på grund av 2. uppehållstillstånd på grund av anknytning enligt 5 kap. 3 a § första stycket 1–3, första stycket 1–4, andra eller tredje stycket utlänningslagen, tredje stycket utlänningslagen, 3.uppehållskort efter ansökan enligt 3 a kap. 10 § utlänningslagen, 4.uppehållstillstånd på grund av stark anknytning enligt 5 kap. 15 a § första stycket 2 utlänningslagen, 5.uppehållstillstånd som familjemedlem eller anhörig enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 5 kap. 23 § tredje, fjärde eller, när det gäller familjemedlem till en utlänning som har beviljats uppehållstillstånd för arbete, sjätte stycket utlänningslagen, 6. uppehållstillstånd som familjemedlem enligt 6 a kap. 10 § utlänningslagen, eller 7. uppehållstillstånd på grund av anknytning till en person som har beviljats uppehållstillstånd med stöd av någon av bestämmelserna i 1 a §. 6.uppehållstillstånd som familjemedlem enligt 6 a kap. 10 § utlänningslagen, 7.uppehållstillstånd som familjemedlem enligt 6 b kap. 14 § utlänningslagen, eller 8.uppehållstillstånd på grund av anknytning till en person som har beviljats uppehållstillstånd med stöd av någon av bestämmelserna i 1 a §. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning och rådet antog direktivet 2014/66/EU om villkor för inresa och vistelse för tredjelandsmedborgare inom ramen för företagsintern förflyttning av personal (ICT-direktivet). Direktivet, som trädde i kraft , skulle ha varit genomfört i medlemsstaterna . ICT-direktivet bifogas som bilaga 1. Inom har departementspromemorian Genom- förande av ICT-direktivet (Ds 2017:3) utarbetats. En sammanfattning av promemorian och promemorians lagförslag finns i bilaga 2 och bilaga 3. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna finns i bilaga 4. Remissvaren finns tillgängliga i Justitie- departementet (dnr Ju2017/02026/L7). Propositionen innehåller regeringens överväganden och förslag för att genomföra ICT-direktivet i svensk rätt. Promemorians förslag om att ska få ha direktåtkomst till uppgifter från , och om uppgifterna behövs för handläggning av ansökningar enligt direktivet krävs inte för ett genomförande av direktivet. Denna fråga bereds vidare i . Lagändringarna föreslås träda i kraft . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 9.1 samt i författnings- kommentaren. Regeringens förslag har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. I förhållande till lagrådsremissens lagförslag görs också språkliga ändringar i 6 b kap. 12 och 17 §§ utlänningslagen och redaktionella ändringar i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll och 2 § lagen (2013:156) om samhällsorientering för vissa nyanlända invandrare. ICT-direktivet är ett led i tillskapandet av en EU-gemensam politik för laglig migration i enlighet med kommissionens strategiska plan för laglig migration (KOM [2005] 669) och Stockholmsprogrammet. syftar till att underlätta företagsintern förflyttning av kompetens både till inom EU för att därigenom stärka EU:s konkurrenskraft och 2017/18:34 ekonomi. Genom direktivet införs en rättslig ram med bl.a. gemensamma villkor för inresa till EU för företagsinternt förflyttade personer. Direktivet innehåller bestämmelser om bl.a. arbets- och anställningsvillkor och rörlighet mellan medlemsstaterna för förflyttningen, likabehandling avseende sociala och ekonomiska rättigheter samt rättigheter för familjemedlemmar till en person som är föremål för företagsintern förflyttning. 4.2En översikt av direktivets artiklar Syftet med direktivet är enligt artikel 1 att fastställa villkoren för inresa till och vistelse i på medlemsstaternas territorium samt rättigheter för tredjelandsmedborgare och deras familjemedlemmar inom ramen för företagsintern förflyttning av personal. Vidare avser direktivet att fastställa villkoren för inresa och vistelse samt rättigheterna för en tredjelandsmedborgare som vistas i en annan EU-stat än den som först beviljade tillstånd för företagsintern förflyttning och som har utnyttjat sin rätt till rörlighet enligt direktivet. I artikel 3 finns definitioner av vissa grundläggande begrepp som används i direktivet, t.ex. vad som avses med företagsintern förflyttning, värdföretag och koncern samt vilka som kan anses som chefer, specialister och praktikanter. I artikel 2 anges direktivets tillämpningsområde. Enligt artikel 2.1 är direktivet tillämpligt på tredjelandsmedborgare som vistas utanför medlemsstaternas territorium för ansökan och ansöker om inresa eller som har beviljats inresa till en medlemsstats territorium i enlighet med villkoren i direktivet. I artikel 2.2 anges att vissa kategorier av tredjelandsmedborgare ska undantas från direktivets tillämpningsområde. Det gäller t.ex. gäst- forskare, EES-medborgare och medborgare i och arbetstagare som utstationeras enligt och rådets direktiv /71/EG av om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster (utstationeringsdirektivet). Enligt artikel 2.3 ska direktivet inte påverka medlemsstaternas rätt att utfärda andra uppehållstillstånd än tillstånd för företagsintern förflyttning, för alla anställningsändamål för tredjelandsmedborgare som inte omfattas av direktivet. Direktivet ska, enligt artikel 4, inte påverka tillämpningen av förmånligare bestämmelser i unionsrätten eller i bilaterala eller multilaterala avtal mellan en eller flera medlemsstater och ett eller flera tredje länder. Det ska inte heller påverka medlemsstaternas rätt att i vissa avseenden anta eller behålla förmånligare bestämmelser för de personer som direktivet gäller för. Till exempel kan medlemsstaterna ha förmånligare regler när det gäller vilka som ska anses som familje- Prop. 2017/18:34 medlemmar enligt artikel 3 h. I artikel 5 anges vilka villkor som ska vara uppfyllda för att en tredjelandsmedborgare ska kunna beviljas ett tillstånd för företagsintern förflyttning. Av artikel 6 framgår att direktivet inte inverkar på en medlemsstats rätt att besluta om inresekvoter i enlighet med artikel 79.5 i EUF-fördraget. 4.2.4Avslag på ansökan om och återkallelse av tillstånd för företagsintern förflyttning I artikel 7 regleras grunderna för att avslå en ansökan om tillstånd och i artikel 8 regleras grunderna för att neka förlängning av tillståndstiden eller för att återkalla ett tillstånd. Artiklarna innehåller såväl obligatoriska som fakultativa bestämmelser. I artikel 9 anges att medlemsstaterna får hålla värdföretaget ansvarigt för underlåtenhet att uppfylla villkoren för inresa, vistelse och rörlighet enligt direktivets bestämmelser. Väljer medlemsstaten att hålla värdföretaget ansvarigt ska sanktionerna vara effektiva, proportionella och avskräckande. Enligt artikeln ska medlemsstaterna också vidta åtgärder för att förhindra missbruk och överträdelser av direktivets bestämmelser. 4.2.5Ansökningsförfarande och utfärdande av tillstånd I artiklarna 10–16 finns närmare bestämmelser om bl.a. ansöknings- förfarandet, tillståndstider och om utfärdandet av tillstånd. I artikel 12 finns bestämmelser om varaktigheten av en företagsintern överflyttning. För chefer och specialister sätts tiden till som mest och för praktikanter . Enligt artikel 15 ska ett ärende normalt avgöras efter det att en komplett ansökan lämnats in. Sökanden ska skriftligen underrättas om beslutet. Ett beslut om avslag på en ansökan eller återkallelse av ett tillstånd ska kunna överklagas. Av artikel 16 följer att medlemsstaterna får ta ut en avgift för prövningen av en ansökan. Avgiftsnivåerna får inte vara oproportionella eller oskäliga. 4.2.6 Rättigheter och rätt till likabehandling Av artikel 17 framgår att den som har ett tillstånd för företagsintern förflyttning har rätt till bl.a. inresa och vistelse i en medlemsstat. artikel 18.1 ska den som har ett ICT-tillstånd åtminstone ha rätt till samma arbets- och anställningsvillkor som arbetstagare som är utstationerade enligt utstationeringsdirektivet. medlemsstatens egna medborgare ska vidare, enligt artikel 18.2, gälla i fråga om t.ex. föreningsfrihet, social trygghet och erkännande av examensbevis och andra yrkeskvalifikationer. Enligt artikel 19 ska med vissa undantag rådets direktiv /86/EG av om rätt till familjeåterförening (familjeåterföreningsdirektivet) vara tillämpligt på familjemedlemmar till den som beviljas ett ICT-tillstånd. Bestämmelserna i denna del innebär bl.a. att det inte ska krävas att den som har fått ett tillstånd ska ha välgrundade utsikter att få ett varaktigt uppehållstillstånd. 4.2.8Företagsintern förflyttning inom unionen I artiklarna 20–22 finns bestämmelser om rörlighet inom EU som ger rätt för den som har ett tillstånd att resa in i, vistas och arbeta i en eller flera andra medlemsstater än den som först utfärdade tillståndet. I artikel 23 finns bestämmelser om bl.a. förflyttning mellan medlems- stater som inte fullt ut tillämpar , dvs. , , och . Artiklarna 24–29 innehåller bestämmelser om statistik, rapporter, samarbete mellan kontaktpunkter, införlivande och ikraftträdande. 5Huvuddragen i gällande ordning om utlänningars rätt att vistas och arbeta i En utlänning som vistas i ska ha ett uppehållstillstånd (2 kap. 5 § utlänningslagen [2005:716], förkortad UtlL). Uppehållstillstånd kan ges (tidsbegränsat uppehålls- tillstånd) eller utan tidsbegränsning (permanent uppehållstillstånd). Ett uppehållstillstånd ska sökas och vara beviljat före inresan i . Från denna huvudregel finns dock flera undantag (5 kap. 18–19 §§ UtlL). Kravet på uppehållstillstånd gäller inte för medborgare i de nordiska länderna. Det gäller inte heller för EES-medborgare och deras familjemedlemmar som har uppehållsrätt i eller för utlänningar som har visering än (2 kap. 8 b § UtlL). En utlänning som ska arbeta i på grund av en anställning här eller utomlands ska ha ett arbetstillstånd (2 kap. 7 § UtlL). Kravet på arbetstillstånd gäller inte för medborgare i de nordiska länderna eller en utlänning som har uppehållsrätt eller permanent uppehållstillstånd (2 kap. 8 c § UtlL). Undantag från kravet på arbetstillstånd gäller också för vissa yrkesgrupper som anges i utlänningsförordningen (2006:97), förkortad Exempelvis undantas utlänningar som har specialistuppgifter i en internationell koncern och som i denna egenskap ska arbeta tillfälligt i som understiger (5 kap. 2 § första stycket 10 UtlF). Vidare undantas anställda i en internationell koncern som i sammanlagt ska delta i praktik, internutbildning eller annan kompetensutveckling hos ett företag i som ingår i koncernen och utlänningar som inom ramen för en affärsuppgörelse ska delta i utbildning, genomföra tester, förbereda eller avsluta leveranser eller delta i liknande aktiviteter i (5 kap. 2 § första stycket 12 och 13 UtlF). Ett arbetstillstånd får enligt 6 kap. 2 § UtlL beviljas en utlänning som erbjudits en anställning som gör det möjligt för honom eller henne att försörja sig. Det innebär att inkomsten från den erbjudna heltids- eller deltidsanställningen måste vara av sådan storlek att han eller hon inte behöver försörjningsstöd för att täcka sina kostnader för bl.a. boende och uppehälle (prop. 2007/08:147 s. 59). Det krävs också att de erbjudna anställningsvillkoren inte är sämre än de villkor som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen (6 kap. 2 § första stycket UtlL). För att säkerställa att så inte är fallet ska sammanslutningar av arbetstagare inom det verksamhetsområde som tillståndet avser i regel ges tillfälle att yttra sig i tillståndsärendet (5 kap. 7 a § UtlF). Ett arbetstillstånd efter anställningserbjudande får ges endast om rekryteringsförfarandet är förenligt med åtaganden inom EU (6 kap. 2 § andra stycket UtlL). Det innebär bl.a. att det s.k. unionsföreträdet måste respekteras. Unionsföreträde innebär att det egna landets befolkning samt befolkningen i /EES och ska ha företräde till befintliga arbetstillfällen. Arbetstillstånd ska ges (6 kap. 1 § UtlL) och beviljas normalt för tid motsvarande anställningstiden. Ett arbetstillstånd får dock inte avse än . Om anställningen förlängs, kan arbets- tillståndet efter ansökan förlängas i motsvarande utsträckning utan att utlänningen först behöver lämna . Förlängning kan ske vid ett eller flera tillfällen. Den sammanlagda tillståndstiden får vara högst . Om det finns särskilda skäl får dock den sammanlagda tiden vara (6 kap. 2 a § andra stycket UtlL). Ett arbetstillstånd ska knytas till en viss arbetsgivare och avse ett visst slag av arbete. Efter en sammanlagd tillståndstid ska tillståndet endast knytas till ett visst slag av arbete (6 kap. 2 a § tredje stycket UtlL). Ett arbetstillstånd ska i regel sökas och vara beviljat före inresan i . Från denna huvudregel finns dock flera undantag (6 kap. 4 § UtlL). I 6 a kap. UtlL finns särskilda bestämmelser om uppehålls- och arbetstillstånd för högkvalificerad anställning, s.k. EU-blåkort. Ett EU- blåkort är ett kombinerat uppehålls- och arbetstillstånd för personer som har relevant och särskild kompetens i form av högre yrkeskvalifikationer. Bestämmelser om utstationering av arbetstagare finns i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare (utstationeringslagen). Med utstationerad arbetstagare avses enligt 4 § utstationeringslagen varje arbetstagare som vanligen arbetar i ett annat land men som utför arbete enligt 3 § samma lag i . Enligt 3 § avses med utstationering bland annat när en arbetsgivare sänder arbetstagare till till en arbetsplats eller till ett företag som tillhör koncernen. Ett anställningsförhållande ska råda mellan arbetsgivaren och arbetstagaren . Enligt 10 § utstationeringslagen ska en arbetsgivare anmäla en utstationering till senast när en utstationerad arbetstagare påbörjar sitt arbete i om verksamheten här pågår än . Vidare anges i 11 § samma lag att arbetsgivaren ska utse en kontaktperson i och anmäla honom eller henne till . En sanktionsavgift ska enligt 14 § utstationerings- lagen tas ut om en arbetsgivare har överträtt bestämmelserna i 10 och 11 §§ samma lag. Av 8 § förordningen (2017:319) om utstationering av arbetstagare framgår närmare vilka uppgifter som en anmälan ska innehålla. Återkallelse av uppehållstillstånd och arbetstillstånd Bestämmelser om återkallelse av uppehållstillstånd och arbetstillstånd finns i 7 kap. UtlL. Dessa tillstånd får återkallas bl.a. för en utlänning som medvetet har lämnat oriktiga uppgifter eller som medvetet har förtigit omständigheter som varit av betydelse för att få tillståndet. För en utlänning som rest in i får ett uppehållstillstånd återkallas om han eller hon utan arbetstillstånd bedriver verksamhet som kräver ett sådant tillstånd, om en anställning upphört under pågående uppehålls- och arbetstillståndsperiod eller om det på grund av tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att utlänningen kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i eller något annat nordiskt land. Vidare ska enligt 7 kap. 7 e § UtlL ett tidsbegränsat uppehålls- tillstånd för arbete för en utlänning som har beviljats arbetstillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket samma lag återkallas om förutsättningarna för arbetstillståndet av något annat skäl än att anställningen har upphört är uppfyllda eller om utlänningen inte från tillståndets första giltighetsdag har påbörjat arbetet. I 6 a kap. UtlL finns särskilda bestämmelser om återkallelse av ett EU- blåkort. Av 5 kap. 3 § UtlL framgår att uppehållstillstånd ska ges till en utlänning som är make eller sambo till någon som är bosatt eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning i samt till barn till anknytningspersonen eller till hans eller hennes make eller sambo under förutsättning att barnet är och ogift. Även om det föreligger en rätt till uppehållstillstånd, får tillstånd vägras i vissa särskilt angivna fall. Till exempel får tillstånd vägras om oriktiga uppgifter medvetet har lämnats eller omständigheter medvetet har förtigits som är av betydelse för att få uppehållstillstånd eller om utlänningen utgör ett hot mot allmän ordning och säkerhet. Vidare ska uppehållstillstånd vägras i fall av månggifte (5 kap. 17 a och 17 b §§ UtlL). I lagen (2016:752) om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få Prop. 2017/18:34 uppehållstillstånd i finns bestämmelser som ska ha företräde framför bestämmelserna i utlänningslagen. Den tidsbegränsade lagen innebär bl.a. begränsningar av möjligheten till familjeåterförening genom skärpta regler i fråga om försörjningskrav. Den tidsbegränsade lagen trädde i kraft och ska gälla i högst . I 6 a kap. UtlL finns särskilda bestämmelser om uppehållstillstånd för familjemedlemmar till utlänningar som har EU-blåkort. 6Förhållandet till reglerna om arbetskraftsinvandring Regeringens förslag: De bestämmelser som behövs för att genomföra ICT-direktivet ska huvudsakligen föras in i ett nytt kapitel i utlän- ningslagen. Frånsett denna särreglering ska, om inte annat föreskrivs, de allmänna reglerna i utlänningslagen gälla. Det kombinerade uppehålls- och arbetstillstånd som ger en utlänning rätt att resa in, vistas och arbeta i ett företag (värdföretag) som är etablerat i och är en enhet som tillhör samma företag eller koncern som det i den andra EU-staten ska betecknas ICT- tillstånd. Ett arbetstillstånd enligt de allmänna reglerna ska inte få beviljas om utlänningen avser att arbeta i inom ramen för en sådan företagsintern förflyttning som avses i det nya kapitlet, förutom i fall då utlänningen tillhör en sådan kategori av personer som är undantagen från möjligheten att beviljas ett tillstånd för företagsintern förflyttning. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens men förslaget har en något annorlunda lagteknisk utformning. Remissinstanserna: anser att ett parallellt system för ICT-tillstånd är oförutsägbart för sökanden och svårtillämpat och tidskrävande för verket och önskar ett förtydligande avseende förutsättningarna för att bevilja ett arbetstillstånd enligt 6 kap. 2 § utlänningslagen om något av kraven för ett ICT-tillstånd inte är uppfyllt. menar att en arbetstagare ska ha möjlighet att välja att ansöka om ett tillstånd enligt de allmänna reglerna om arbetstillstånd även om det i och för sig är möjligt att få ett ICT-tillstånd. Ambassaderna i och välkomnar förslaget om ett speciellt tillstånd för företagsintern förflyttning av chefer, specialister och praktikanter. , , akademikers centralorganisation () och efterfrågar närmare utredning av förslagets betydelse för det undantag från arbetstillstånd som gäller för specialister som arbetar tillfälligt i i en internationell koncern och för praktikanter. önskar ett bibehållande av undantaget medan pekar på negativa konsekvenser vid ett eventuellt borttagande. har synpunkter på utformningen av bestämmelsen om när arbetstillstånd enligt de allmänna reglerna inte ska få beviljas. Även och Kommuner och Landsting (SKL) har synpunkter på bestämmelsens utformning. Skälen för regeringens förslag Ett nytt kapitel i utlänningslagen Utlänningslagens bestämmelser om arbetstillstånd är i huvudsak generella och gäller för alla slag av arbeten. ICT-direktivet utgör därmed en särreglering i och med att det endast omfattar villkor för inresa och vistelse för arbete med ställning som chef, specialist eller praktikant inom ramen för företagsintern förflyttning av personal. Utgångspunkten vid genomförandet av ICT-direktivet bör vara att inte skapa en alltför avvikande särreglering och att behålla nuvarande regler för arbetskraftsinvandring så mycket som det är möjligt. I artikel 2.3 anges även att direktivet inte ska påverka medlemsstaternas rätt att utfärda andra uppehållstillstånd än ICT-tillstånd för alla anställningsändamål för tredjelandsmedborgare som inte omfattas av direktivet. Vid tidigare genomföranden av EU-direktiv som avviker från utlänningslagens systematik har bestämmelser tagits in i särskilda kapitel i utlänningslagen (se t.ex. 6 a kap. UtlL om EU-blåkort, prop. 2012/13:148). Regeringen bedömer att det är mest lämpligt att även i detta fall ta in nationella bestämmelser som genomför direktivet i ett nytt kapitel i utlänningslagen. Enligt direktivet ska tillståndet för en person som är föremål för företagsintern förflyttning betecknas ICT (intra-corporate transfer). För att genomförandet av direktivet ska bli tydligt och för att särskilja detta uppehålls- och arbetstillstånd från andra arbetstillstånd bör beteckningen ICT-tillstånd användas i de nya bestämmelserna. Synpunkter från ambassaderna i och bekräftar att införandet av ett speciellt tillstånd för företagsintern förflyttning är positivt. Ett ICT-tillstånd är ett kombinerat uppehålls- och arbetstillstånd. Frånsett den särreglering som ställs upp i förslaget till ett nytt kapitel i utlänningslagen bör de allmänna reglerna i utlänningslagen, t.ex. vad gäller avvisning och utvisning samt merparten av förfarandereglerna, gälla. Endast ICT-tillstånd ska kunna beviljas vid sådan företagsintern förflyttning som avses i ICT-direktivet Efter att ICT-direktivet har genomförts i svensk rätt kommer de allmänna bestämmelserna om arbetstillstånd att gälla vid sidan av bestämmelserna om företagsintern förflyttning i det nya kapitlet. En fråga i detta sammanhang är om medlemsstaterna tillåts bevilja en utlänning som är föremål för sådan företagsintern förflyttning som avses i ICT-direktivet andra uppehålls- och arbetstillstånd än de tillstånd som avses i direktivet. Enligt artikel 2.3 ska ICT-direktivet inte påverka medlemsstaternas rätt att utfärda andra uppehållstillstånd än de tillstånd för person som är föremål för företagsintern förflyttning som omfattas av direktivet, för alla anställningsändamål för tredjelandsmedborgare som inte omfattas av Prop. 2017/18:34 direktivet. Denna bestämmelse torde innebära att medlemsstaterna inte kan bevilja ett uppehålls- och arbetstillstånd enligt de allmänna reglerna om personen i fråga omfattas av ICT-direktivets tillämpningsområde. Ett skäl till att så bör vara fallet är att ICT-direktivets bestämmelser skulle kunna kringgås om det står medlemsstaterna fritt att tillämpa ett annat regelverk än det som slås fast i ICT-direktivet. Vidare skulle syftet med direktivet, som är att underlätta rörligheten inom unionen för personer som är föremål för företagsintern förflyttning, då kunna motverkas. Kommissionen har även vid ett kontaktkommittémöte angående genomförandet av direktivet informerat medlemsstaterna om att kommissionen anser att de bestämmelser som införs med anledning av ICT-direktivet ska ha företräde framför andra nationella bestämmelser om uppehålls- och arbetstillstånd. En annan ordning skulle enligt kommissionen stå i strid med . Enligt regeringens mening bör det, till skillnad från vad och anför, mot denna bakgrund införas en bestämmelse i 6 kap. UtlL om att bestämmelserna i det nya kapitlet om tillstånd för företagsintern förflyttning ska ges företräde framför de allmänna bestämmelserna om arbetstillstånd.