prop · H403132 · 2017-03-06 00:00:00 — Enligt artikel 6.1 c och e i data- skyddsförordningen är behandling av personuppgifter laglig om den är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den person- uppgiftsansvarige eller för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning. När det gäller artikel 6.1 c och e ska dock grunden för behandlingen fastställas i enlighet med unionsrätten eller en medlemsstats nationella rätt (artikel 6.3). Den uppgift att utöva tillsyn som ska åligga följer direkt av den föreslagna lagen. Mot den bakgrunden görs bedöm- ningen att kommer att kunna föra ett register över de uppgifter som inkommer även när dataskyddsförordningen ska tillämpas i stället för personuppgiftslagen. Ett annat ändamål med registret än tillsyn är att möjliggöra att konsumenter får tillgång till en förteckning över de återförsäljningsställen som är registrerade som gränsöverskridande distansåterförsäljare hos myndigheten (se avsnitt 5.12 om kravet i artikel 18.2 i tobaksproduktdirektivet). Utöver tillsynsansvar med anledning av den föreslagna lagen finns det andra regelverk som träffar olika aspekter av bl.a. utformningen av e-cigaretter och påfyllningsbehållare. Ett flertal myndigheter har sålunda tillsyn över olika delar av produkterna. Till exempel ska laddare och batteri uppfylla kraven på säkerhet och CE-märkning hos elektrisk utrustning. Elektronik ska vidare vara fri från farliga ämnen enligt RoHS-direktivet (och rådets direktiv /65/EU av ). ansvarar för eventuella elektriska risker med e-cigaretter. är ansvarig myndighet för efterlevnaden av EU:s all- männa produktsäkerhetsdirektiv i , genomfört i svensk lagstift- ning genom produktsäkerhetslagen (2004:451) och produktsäkerhetsför- ordningen (2004:469). Denna lagstiftning reglerar konsumentprodukters säkerhet, i den mån sådana aspekter inte regleras i sektorslagstiftning. Enligt 3 § produktsäkerhetsförordningen är inte bara tillsynsmyndighet enligt produktsäkerhetslagen. Även statlig myndighet som enligt någon annan författning har tillsyn över efterlevnaden av sär- skilda bestämmelser om produktsäkerhet i fråga om vissa varor, tjänster eller risker är dock tillsynsmyndighet även enligt produktsäkerhetslagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Kemikalieinspektionen har framfört att för de delar i förslaget som rör märkning och förpackningar gäller den grundläggande förordningen (EG) nr 1272/2008 om klassificering, märkning och förpackning av äm- nen och blandningar (CLP) parallellt. Kemikalieinspektionen anser vida- re att det är lämpligt att vid framtagande av väg- ledningsdokument identifierar och beaktar dubbelregleringar med CLP. Regler om förpackning av kemiska ämnen och blandningar finns i avdelning IV i CLP-förordningen. Enligt förordningen ska den som säljer farliga kemiska produkter som är avsedda för allmänheten se till att för- packningarna är försedda med barnskyddande förslutning när det krävs. Kemikalieinspektionen är ansvarig myndighet enligt 14 kap. och förordningen (2008:245) om kemiska produkter och biotekniska organismer. Som påpekats av Kemikalieinspektionen kan myndighetens tillsyns- ansvar med anledning av CLP i vissa delar sammanfalla med det ansvar som föreslås få enligt den nya lagen om e-ciga- retter och påfyllningsbehållare. Detta gäller bland annat barnsäkerhet och skydd mot läckage. Myndigheternas olika tillsynsansvar över produkterna, samt i viss ut- sträckning överlappande tillsynsansvar, gör att det finns behov av att säkerställa att myndigheterna har den information och möjlighet till sam- arbete som behövs för att främja en effektiv tillsyn. Samarbetet skulle kunna ske informellt genom kontakter och ömsesidigt samarbete mellan tillsynsorganen. Behovet av samordning i frågan har dock påtalats av flera remissinstanser och det finns därför anledning att överväga ett mer formaliserat samarbete mellan ansvariga myndigheter. En sådan formalisering skulle kunna åstadkommas på flera olika sätt. Ett alternativ skulle kunna vara att överlämna åt myndigheterna själva att hantera detta med stöd av 6 § myndighetsförordningen (2007:515), som 2016/17:132 bl.a. föreskriver att myndigheter ska verka för att genom samarbete med andra myndigheter ta till vara de fördelar detta kan medföra. En annan lösning skulle kunna vara att genom anvisningar i de årliga regleringsbrev som regeringen utfärdar för respektive myndighet betona vikten av samarbete inom området e-cigaretter och påfyllningsbehållare. Detta alternativ erbjuder dock inte den långsiktighet i planeringen som bör prägla utarbetandet av en fungerande samverkansstruktur. Ytterligare en möjlighet att åstadkomma ett långsiktigt och ändamåls- enligt samarbete mellan och övriga ansvariga myndigheter såsom , Kemikalieinspektionen och Kon- sumentverket, är att i förordningarna med instruktion för respektive myn- dighet införa en löpande samrådsskyldighet. En sådan skyldighet kan gynna informationsutbytet och samarbetet mellan myndigheterna och bidra till ett större gehör för myndighetsöverskridande samarbete på handläggarnivå inom respektive myndighet. är ett råd vid Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) vars verksamhet är reglerad i förordningen om marknadskontroll av varor och annan närliggande tillsyn. är 16 marknadskontrollmyndigheter, och representerade i rådet. Rådets uppgift är bland annat att fungera som nationellt samordningsorgan i frågor om marknadskontroll, stödja myn- digheter som utövar marknadskontroll i syfte att främja effektivitet och balans i kontrollen på olika områden och organisera kontinuerligt erfarenhetsutbyte. Som framhålls ovan finns det ett flertal olika regelverk som träffar olika aspekter av bl.a. utformningen av e-cigaretter och på- fyllningsbehållare. Ett flertal myndigheter har sålunda tillsyn över olika delar av produkterna. Med anledning av att före- slås få ett tillsynsansvar enligt lagen om e-cigaretter och påfyllnings- behållare bedöms deltagande i Marknads- kontrollrådet kunna främja effektiviteten när det gäller tillsynen av pro- dukterna. Regeringens förslag: En kommun ska få träffa avtal med en annan kommun om att tillsynsuppgifter ska skötas helt eller delvis av den Kommunen ska dock inte få överlåta befogenheten att besluta om administrativa sanktioner. En tillsynsmyndighet ska ha rätt att på begäran få de upplysningar, handlingar, varuprover och liknande som behövs för myndighetens För att fullgöra sina tillsynsuppgifter ska en tillsynsmyndighet ha rätt att få tillträde till berörda områden, lokaler och andra utrymmen och får där göra undersökningar och ta prover. på begäran av en annan tillsynsmyndighet under vissa förutsättningar vara skyldig att lämna den hjälp som behövs i detta avseende. uttagna prov ska ersättning inte betalas. Kommunen ska få genomföra kontrollköp. Kommunen och ska vara skyldiga att underrätta varandra om förhållanden som är av betydelse för tillsynen. En kommun som har fattat beslut i ett tillsynsärende ska skicka en kopia av beslutet till , och den länsstyrelse som berörs av beslutet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om genomförandet av kontrollköp och om skyl- digheten att ersätta en tillsynsmyndighets kostnader för provtagning och undersökning av prov. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. digheten anser att en underrättelseskyldighet för kommunen till Folk- hälsomyndigheten om förhållanden som har betydelse för myndighetens tillsyn bör införas i lagen. Vape instämmer med förslaget till ändring i befogenheter vid gräns och menar att kon- troller vid gränsen fyller en viktig funktion. Skälen för regeringens förslag: I föregående avsnitt har det före- slagits att tillsynsansvaret enligt den nya lagen om e-cigaretter och på- fyllningsbehållare ska utformas med tobakslagen som förlaga. Mot den bakgrunden framstår det som en naturlig utgångspunkt att låta tillsyns- myndigheterna få samma befogenheter vid tillsynen av e-cigaretter och påfyllningsbehållare som de har vid sin tillsyn på tobaksområdet. En kommun bör sålunda få möjlighet att träffa avtal med en annan kommun om att tillsynsuppgifter som åligger kommunen ska skötas helt eller delvis av den andra kommunen. Vidare bör en tillsynsmyndighet ha rätt att på begäran få t.ex. de upplysningar som behövs för myndighetens till- syn. För att fullgöra sina tillsynsuppgifter bör tillsynsmyndigheten också ha rätt att få tillträde till berörda områden, lokaler och andra utrymmen och får där göra undersökningar och ta prover, liksom möjlighet att få bistånd av i detta avseende. För uttagna prov bör, på motsvarande sätt som gäller enligt t.ex. tobakslagen, ersättning inte betalas. infördes bestämmelser om kontrollköp i tobakslagen, alkohollagen och lagen om handel med vissa receptfria läkemedel (prop. 2013/14:56). Regleringen infördes då det ansågs finnas ett behov av ytterligare verktyg för tillsynsmyndigheter för att de skulle kunna leva upp till kraven på tillsyn av åldersgränserna enligt lagstiftningen och då kontrollköp bedömdes vara en effektiv metod för att skapa dialog mellan tillsynsmyndigheterna och företagen. Kontrollköp bör kunna vara ett ändamålsenligt verktyg även vid tillsynen över åldersgränsen i nu aktu- ellt sammanhang. Kommunen bör därför få möjlighet att genomföra kon- trollköp i syfte att ge underlag för en dialog mellan kommunen och den som säljer e-cigaretter och påfyllningsbehållare om skyldigheten att förvissa sig om att mottagaren har uppnått föreskriven ålder. Regleringen av kontrollköp bör därför utformas i enlighet med ovan nämnda lagar. Ett bemyndigande införs i lagen för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att få meddela föreskrifter om genomförandet av kontrollköp och om skyldigheten att ersätta en tillsynsmyndighets kostnader för provtagning och undersökning av prov. anser att en underrättelseskyldighet för kommu- nen till om förhållanden som har betydelse för myndighetens tillsyn bör införas i lagen och hänvisar till ett förslag från 2016/17:132 om att införa en sådan skyldighet i tobaks- lagen i En översyn av tobakslagen – Nya steg mot ett minskat tobaksbruk (SOU 2016:14). Utredningen menar här att det mot bakgrund av de materiella bestämmelser som införts om t.ex. skyldighet för tillverkare och importörer av tobaksvaror att rapportera vissa uppgifter samt försla- gen om spårbarhet och märkning gör att myndighetens omedelbara till- synsansvar ökar. Därmed, menar utredningen, ökar myndighetens behov av information och att framför allt de kommunala myndigheterna kan tänkas göra observationer av betydelse för till- synsarbete på tobaksområdet. Regeringen har ännu inte tagit ställning till utredningens förslag om underrättelseskyldighet för kommunen till om förhållanden som har betydelse för myndighetens tillsyn som finns i En översyn av tobakslagen – Nya steg mot ett minskat tobaksbruk (SOU 2016:14). I anslutning till sådana överväganden kan det dock finnas anledning att återkomma till frågan om underrättelseskyldighet för kommunen till även vad gäller tillsynen av e- cigaretter och påfyllningsbehållare. kommuner att ta ut avgifter Regeringens förslag: ska få möjlighet att ta ut avgifter för att ta emot, lagra, hantera och analysera de uppgifter som lämnats till myndigheten i samband med produktanmälan. En kommun ska ha rätt att ta ut en tillsynsavgift från den som bedri- ver anmälningspliktig försäljning med e-cigaretter eller påfyllnings- Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela ytterligare föreskrifter om avgifterna. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Vape tillstyrker rätten att ta ut propor- avgifter av tillverkarna och importörerna och betonar vikten av att dessa avgifter blir proportionella. Skälen för regeringens förslag: Av tobaksproduktdirektivets artikel 20.2 tredje stycket följer en rätt för medlemsstaterna att ta ut propor- avgifter av tillverkarna och importörerna för att ta emot, lagra, hantera och analysera de uppgifter som lämnats till dem. melserna om e-cigaretter kommer att leda till en ökad administration för Det framstår därför som befogat att administra- tionen av samtliga inrapporterade uppgifter i anslutning till produkt- anmälan finansieras genom att avgifter tas ut av tillverkarna och En möjlighet att ta ut sådana avgifter bör därför införas. De nya bestämmelserna om e-cigaretter kommer även att leda till att kommunerna får ytterligare uppgifter, se avsnitt 6.4.1. för tobaksprodukter enligt tobakslagen så bör kommunen ha möjlighet att finansiera tillsynen av den anmälningspliktiga detaljhandeln med e-ciga- retter och påfyllningsbehållare genom avgifter. Genom att ta ut tillsyns- avgift kan kommunen få kostnadstäckning för en effektiv tillsyn. Ett bemyndigande införs i lagen för regeringen eller den myndighet . 2016/17:132 som regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om avgif- Regeringen avser att återkomma till avseende Folkhälso- myndighetens dispositionsrätt till de föreslagna avgifterna. Regeringens förslag: Kommunen och ska i sin omedelbara tillsynsverksamhet få meddela de förelägganden eller förbud som är nödvändiga. I beslut om föreläggande eller förbud ska myndigheterna få förena beslutet med vite. Vitet ska inte få förvandlas till fängelse. Vid allvarliga eller upprepade överträdelser av bestämmelserna ska kommunen få förbjuda en näringsidkare som tillhandahåller e-ciga- retter eller påfyllningsbehållare för försäljning till konsumenter att fortsätta försäljningen eller, om förbud får anses vara en alltför in- gripande åtgärd, meddela varning. Ett sådant förbud ska få meddelas för av högst och ska, om inte något annat anges i beslutet, gälla . Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: i menar att Folk- hälsomyndighetens möjlighet att meddela förbud vad gäller e-produkter som inte är anmälda till inte är tillräckligt utan att det borde vara straffbart att sälja e-produkter som inte är anmälda. Skälen för regeringens förslag: Tillsynsmyndigheterna bör i sin till- synsverksamhet ha möjlighet att meddela de förelägganden och förbud som är nödvändiga. Vidare bör kommunen vid allvarliga eller upprepade överträdelser av bestämmelserna få förbjuda en näringsidkare som till- handahåller e-cigaretter eller påfyllningsbehållare till konsumenter att fortsätta försäljningen eller, om förbud får anses vara en alltför ingri- pande åtgärd, meddela varning. Som föreslagits i avsnitt 5.16 ska också ha möjlighet att under vissa förutsättningar för- bjuda att e-cigaretter och påfyllningsbehållare tillhandahålls konsumenter på marknaden även om produkterna uppfyller föreskrivna krav. i menar att det borde vara straffbart att sälja e-cigaretter som inte är anmälda. Regeringen delar dock utred- ningens bedömning att möjligheten för myndigheten att meddela förbud är tillräckligt. 2016/17:132 6.4.5 Regeringens förslag: Information om yrkeshemligheter eller affärs- förhållanden som förekommer i ett tillsynsärende ska inte obehörigen få röjas eller på annat sätt utnyttjas. I de allmännas verksamhet ska bestämmelserna i offentlighets- och Regeringens bedömning: En särskild sekretessbestämmelse för tillsynsverksamhet bör införas i offentlighets- Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: menar att det finns anled- ning att se över behovet av sekretessbrytande bestämmelser om informa- tion som inkommer till . Skälen för regeringens förslag och bedömning: Som redovisats i avsnitt 6.4.1 ovan ansluter den föreslagna tillsynsregleringen i allt väsentligt till den ordning som gäller enligt tobakslagen. myndigheters tillsyn enligt tobakslagen gäller sekretess för uppgift om en enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forsknings- resultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgifterna röjs, och för uppgift om andra ekonomiska eller personliga förhållanden för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighetens verksamhet, se 30 kap. 23 § offent- lighets och sekretesslagen (2009:400) samt 9 § och bilagan till offentlig- hets- och sekretessförordningen (2009:641). Det saknas skäl att i detta sammanhang avvika från den ordningen. Ett tillägg bör därför göras i bilagan till offentlighets- och sekretessförordningen. På samma sätt som det för tobaksvaror finns ett undantag från sekre- tessen när gäller uppgifter som ingår i information som ska spridas till konsumenter, bör ett undantag från sekretessen göras för sådana upp- gifter om e-cigaretter och påfyllningsbehållare som ska offentliggöras på en webbplats (se avsnitt 5.4). För den kommunala tillsynen gäller redan enligt nuvarande bestäm- melser sekretess för uppgift om en enskilds affärs- eller driftförhåll- anden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs, och för uppgift om andra eko- nomiska eller personliga förhållanden för den som har trätt i affärsför- bindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för sådan till- syns- eller stödverksamhet (se 30 kap. 27 § offentlighets- och sekretess- Någon kompletterande sekretessbestämmelse är därför inte nöd- En tystnadsplikt behöver däremot införas för de personer som inte om- fattas av sekretesslagstiftningen, t.ex. privaträttsliga subjekt som bistår med vissa analyser. En sådan bestämmelse motsvarar vad som gäller enligt 24 § tobakslagen. Vad gäller synpunkt om en särskild sekretess- brytande bestämmelse bedömer regeringen att det inte har fram- kommit ett behov av att införa en sådan bestämmelse men att det, för det fall ett sådant behov framkommer, kan finnas anledning att återkomma i fråga om detta. Regeringens förslag: Beslut som en kommun eller Folkhälsomyndig- heten har fattat inom ramen för den omedelbara tillsynen ska få över- klagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår en överklagandemöjlighet för tillverkare och impor- törer av de föreskrifter om innehållsdeklaration som en myndighet har meddelat med stöd av ett bemyndigande. Remissinstanserna: Kammarrätten i förordar att även beslut om förelägganden och förbud ska kunna över- klagas och att det ska anges i lagen. Skälen för regeringens förslag: Den som är missnöjd med ett myn- dighetsbeslut kan i de flesta fall överklaga ett sådant beslut till förvalt- ningsrätten om beslutet angår klaganden och har gått honom eller henne emot. Beslut som en kommun eller har fattat inom ramen för den omedelbara tillsynen ska, liksom vad som gäller enligt 25 § tobakslagen, få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Polisiära beslut som fattas inom ramen för tillsyn bör däremot, såsom även gäller avseende tobakslagens bestämmelser, inte särskilt kunna överklagas enligt den föreslagna lagen. Lagrådet liksom Kammarrätten i har haft synpunkter på överklagandebestäm- melsen. Det saknas beredningsunderlag för att i detta lagstiftningsärende överväga en annan ordning än den föreslagna. Beslut om exempelvis för- verkande får dock överklagas enligt allmänna straffprocessuella regler. Enligt förslaget i avsnitt 5.7 ska regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få meddela föreskrifter om innehållet i och ut- formningen av innehållsdeklarationen på förpackningar till e-cigaretter och påfyllningsbehållare. Motsvarande bemyndigande beträffande tobaksvaror finns i tobakslagen. Enligt 26 § i den lagen får beslut om sådana föreskrifter överklagas hos regeringen av tillverkare och vissa importörer av tobaksvaror. Utredningen har mot bakgrund av detta före- slagit att överklagande av beslut om föreskrifter om innehållsdeklaration på e-cigaretter och påfyllningsbehållare bör få ske på motsvarande sätt. Regeringen bedömer dock att en sådan överklagandemöjlighet är obe- hövlig. Vad innehållsdeklarationen ska innehålla regleras i tobakspro- duktdirektivet, och det finns inte anledning för tillverkare och importörer att särskilt ha rätt att överklaga detta. Huvudregeln enligt 30 § myndig- hetsförordningen (2007:515) är att föreskrifter av normgivningskaraktär inte ska kunna överklagas. 2016/17:132 6.6 Regeringens förslag: Den som uppsåtligen i näringsverksamhet till- handahåller konsumenter inom landet e-cigaretter och påfyllningsbe- hållare som saknar föreskriven innehållsdeklaration eller hälsovarning ska dömas till böter eller fängelse . Detsamma ska gälla den som säljer e-cigaretter eller påfyllningsbehållare i strid med ett meddelat försäljningsförbud. Vidare ska den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot bestämmelserna om åldersgräns, anmälan om försäljning eller regi- strering av gränsöverskridande distansförsäljning dömas till böter eller fängelse . Är gärningen att anse som ringa ska inte dömas till ansvar. Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud ska inte dömas till ansvar enligt ovan för gärning som omfattas av före- läggandet eller förbudet. E-cigaretter och påfyllningsbehållare som varit föremål för brott enligt lagen eller deras värde samt utbyte av sådant brott ska förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Inga remissinstanser har yttrat sig i frågan. Skälen för regeringens förslag: De bestämmelser om hälsovarningar och innehållsdeklaration som föreslås uppvisar påtagliga likheter med tobakslagens bestämmelser om varningstexter och innehållsdeklaration (se 9, 10 och 11 §§ tobakslagen). Regelverken har dessutom i allt väsent- ligt samma syfte – att informera konsumenten om produktens skadlighet och innehåll. Enligt tobakslagen är det straffbart att i näringsverksamhet tillhandahålla konsumenter tobaksvaror om varan saknar varningstexter eller innehållsdeklaration eller om text eller deklaration är uppenbart oriktig (27 § första stycket tobakslagen). Likaså är det enligt tobakslagen straffbart att sälja tobaksvaror i strid med ett meddelat försäljnings- förbud. Det försäljningsförbud som föreslagits i avsnitt 6.4.3 är utformat i enlighet med tobakslagens reglering. Så är också de i avsnitt 6.2 och 6.3 föreslagna reglerna om åldersgräns respektive anmälningsskyldighet för handel (jfr 12 § och 12 c § tobakslagen). Överträdelse av dessa regler är straffbelagd enligt tobakslagen. Skäl saknas att i straffrättsligt hänseende hantera överträdelser av motsvarande bestämmelserna i fråga om e-ciga- retter och påfyllningsbehållare på annat sätt. Straffskalan bör med beaktande av vad som gäller på bl.a. tobaks- och läkemedelsområdet bestämmas till böter eller fängelse . I ringa fall bör inte dömas till ansvar. Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud bör inte därutöver kunna dömas till ansvar för den gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Som redovisats i avsnitt 6.4.2 föreslås inte någon möjlighet att inom ramen för tillsynen omhänderta e-cigaretter och påfyllningsbehållare (jfr 21 § tobakslagen). I stället föreslås att en förverkandebestämmelse införs. Det förhållandet att någon särskild förverkandebestämmelse inte har kopplats till ansvarsregleringen i tobakslagen har sin förklaring bl.a. i att tillsynsmyndigheterna får besluta att en tobaksvara ska tas om hand (se 1995/96:228 s. 28). Utan en omhändertagandemöjlighet är sålunda Prop. 2016/17:132 en förverkandebestämmelse motiverad. Regeringens bedömning: Förslagen är förenliga med . Utredningens bedömning: Överensstämmer i huvudsak med rege- ringens. Remissinstanserna: framför bland annat att om förslagen strikt genomför tobaksproduktdirektivets bestämmelser om e- cigaretter utan att ge medlemsstaternas möjligheter att välja mellan egna nationella lösningar vid genomförandet behöver förslagen inte anmälas