prop · H403100 · 2017-04-18 00:00:00 — Skatter (exkl. kapitalinkomstskatt) -0,008 -0,013 -0,012 -0,025 Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995–2012, Statistiskt analysregister () 2013–2015. Av metodtekniska skäl avviker Giniförändringarna något från de som redovisas i diagram 3.5 och i tabell u.3. Källor: och egna beräkningar. Övriga skatter (dvs. exkl. kapitalinkomstskatt) har bidragit till de ökade inkomstskillnaderna 1995–2015. ökade skatternas utjämnande effekt, bl.a. genom införandet av värnskatten och egenavgifterna i pensionssyste- met. har dock inkomstskat- ternas utjämnande effekt minskat till följd av bl.a. kompensationen för egenavgiften , införandet av jobbskatteavdraget 2007 samt avskaffandet av fastighets- och för- mögenhetsskatten. över hela perioden –2015 har löne- inkomsternas bidrag till Gini-koefficienten min- skat. Löneinkomster bidrog till ökade inkomst- skillnader senare del då löne- spridningen ökade. har löne- spridningen stagnerat, och sedan mitten av 10 För en närmare beskrivning av dekomponeringsmetodiken, se under- bilagan. har lönernas bidrag till den samlade inkomstspridningen i stället minskat. Inkomstskillnaderna har ökat även internationellt Jämfört med andra länder har en jämn inkomstfördelning Internationellt jämförbar statistik över inkomst- fördelningen i olika länder sammanställs regel- bundet av olika statistikproducenter. Den mest aktuella statistiken kommer från och avser (se tabell 3.2). Tabell 3.2 Inkomstskillnader inom EU 2000–2014 0,302) 0,342) 1) Data saknas. 2) Data saknas ; i stället används data . Anm.: I tabellen rangordnas länderna efter storleken på -koefficienten 2014. Inkomster exkl. kapitalvinster. Källa: (EU-SILC). Olikheter med avseende på data och metodval gör att och den officiella statistikens beräkningar av Gini-koefficienten inte är helt P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 0 0 B i l a ga 2 beräkningar baseras t.ex. på ett väsentligt mindre individurval och en an- nan ekvivalensskala för att justera för försörj- ningsbörda. Vidare ingår inte realiserade kapital- vinster i inkomstbegrepp. har i ett internationellt perspektiv en mycket jämn inkomstfördelning. Vid en jämfö- relse mellan EU:s medlemsländer 2014 framgår att , , , och hade de lägsta inkomstskillnaderna. Gini-koefficienten för var ca 0,25, vilket kan jämföras med ca 0,31 för EU som helhet. Inkomstskillnaderna har ökat i de flesta EU- länder . Krisåren 2008–2010 sjönk Gini-koefficienten i en majoritet av EU- länderna, vilket tillfälligt bromsade utvecklingen mot ökade inkomstskillnader i dessa länder. –2014 har inkomstskillnaderna återigen ök- at i flertalet medlemsländer.11 Ökat fokus på inkomstfördelningsfrågor och inkluderande tillväxt har intresset för fördelnings- frågor ökat i många länder och i flera internatio- nella organisationer.12 De ökande inkomstskill- naderna, där toppinkomsterna ökar snabbt me- dan de lägsta inkomsterna i många länder ligger stilla eller till och med sjunker, är ett skäl. Den globala finanskrisen och den långsamma ekono- miska återhämtningen efter denna i många län- der är ett annat. I främst finns en diskus- sion om huruvida de ökade inkomstskillnaderna var en av orsakerna till finanskrisen 2008.13 Det ökade intresset för fördelningsfrågor handlar både om de ekonomiska och de politiska och sociala konsekvenserna av ökad ojämlikhet. I fråga om de ekonomiska konsekvenserna finns en oro för att stora inkomstskillnader kan på- verka ekonomins funktionssätt. En relativt omfattande forskningslitteratur ställer frågan om ökad ojämlikhet undergräver förutsättningarna 11 Samma mönster framträder i en nyligen publicerad som undersöker hur inkomstfördelningen i utvecklades under krisåren och den efterföljande återhämtningen; se Income Inequality Update: No Light at the End of the Tunnel (2016). 12 Se t.ex. In it Together: Why Less Inequality Benefits All (2015) och Causes and Consequences of Income Inequality: A Global Perspective (IMF 2015). 13 Se t.ex. , : How Hidden Fractures Still Threaten the World Economy, 2010, Stiglitz, The Price of Inequality: How Today's Endangers Our Future, 2012 och Fitoussi och Saraceno, Inequality and Macroeconomic Performance, Documents de Travail de l'OFCE 2010:13. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 0 0 B i l a ga 2 för uthållig tillväxt eller om ökade inkomstskill- nader påverkar de val som individer gör på ett sådant sätt att den ekonomiska tillväxten stärks.14 fördelningspolitiska redogö- relse ges en kort översikt av kunskapsläget base- rat på forskningslitteraturen.15 Den visar att det finns ett antal olika sätt på vilka fördelningen av ekonomiska resurser kan påverka inte bara de ekonomiska utan också de politiska val som indi- vider gör – och därmed också tillväxten i ekono- min. Ökad inkomstspridning kan därför ha både positiva och negativa effekter på tillväxten bero- ende på hur samhället är organiserat och vilken utvecklingsfas det befinner sig i. Globaliseringen och den snabba teknologiska utvecklingen skapar både möjligheter och utma- ningar. Ökad internationell konkurrens och han- del driver utvecklade länder att röra sig uppåt i värdekedjan – men kan också skapa press nedåt på lönerna och en ökad risk för arbetslöshet, framför allt i låg- och medelinkomstskikten.16 ger den globala ekonomin, ny teknik och innovationer möjlighet till mycket höga ar- bets- och kapitalinkomster för vissa. Den översta inkomsttoppens andel av de totala inkomsterna har därför ökat kraftigt i många länder (se vidare avsnitt 5 nedan). Om det ökade välståndet bara kommer vissa till del kan ett motstånd mot de förändringar som globalisering och ny teknik medför växa fram och undergräva förutsättning- arna för fortsatt välståndsökning. Den senaste tidens populistiska och protektionistiska ström- ningar i och i flera europeiska länder kan ses som ett uttryck för ett sådant motstånd. De ökade inkomstskillnaderna, och de sociala, politiska och ekonomiska konsekvenser de tycks få, har därför också väckt ett ökat intresse för möjligheterna att åstadkomma vad som i debat- ten betecknas som inkluderande tillväxt. Här lig- ger fokus främst på vad som krävs av samhällets institutioner och av den ekonomiska politiken för att jämlikhet och ökat välstånd ska kunna uppnås . Ett antal länder, främst och övriga nordiska länder, har under en längre 14Se t.ex. Cingano, Trends in Income Inequality and its Impact on Eco- nomic Growth. Social, Employment and Migration Working Papers, No. 163, 2014 för en översikt av litteraturen på området. 2012/13:100 bilaga 2. 16Se t.ex. Report of the Commission on Inclusive Prosperity (2015) och Goos, Manning och , in Europe, , 2009. tid lyckats kombinera hög tillväxt med relativt små inkomstskillnader. Frågan som ställs i detta sammanhang är därför vad det är i dessa ekono- mier som har möjliggjort ett sådant positiv sam- band mellan effektivitet och jämlikhet. 4Inkomster i den nedre delen av inkomstfördelningen Inkomsterna har ökat långsammare i den nedre delen än i mitten av inkomstfördelningen –2015 har inkomsttillväxten varit svagare i den nedre delen än i mitten av inkomstfördel- ningen (se diagram 4.1). Inkomsttillväxten har dessutom, med undantag för den allra nedersta delen av fördelningen, varit svagare i lägre in- komstlägen än i högre. Den nedre halvan av in- komstfördelningen har därför dragits isär. Diagram 4.1 Förändring av ekonomisk standard 1995–2015 i den nedre delen av inkomstfördelningen Inkomstgrupp (percentilgrupp) Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995, Statistiskt analysregister () 2015. Staplarna visar förändringen av genomsnittlig ekonomisk standard i respek- tive percentilgrupp. I de allra lägsta percentilgrupperna är inkomsterna så låga att de inte kan antas spegla de faktiska levnadsförhållandena. En orsak är att dessa percentilgrupper till viss del innehåller individer som redovisar höga kapital- eller näringsförluster ett enstaka år. Av denna anledning redo - visas inte utvecklingen för de allra lägsta percentilgrupperna i diagrammet. Källor: och egna beräkningar. De ökade inkomstskillnaderna i den nedre delen av inkomstfördelningen framgår även av diagram 4.2. Diagrammet visar hur den ekonomiska stan- darden i förhållande till medianen har förändrats i olika delar av fördelningen. hade en genomsnittlig individ i den 10:e percentil- gruppen av medianinkomsttagarens ekonomiska standard. hade denna andel sjunkit till . Förändringen har varit mindre längre upp i fördelningen. t.ex. en genomsnittlig person i den 40:e percen- tilgruppen av medianinkomsttagarens ekonomiska standard. hade denna andel sjunkit till . Diagram 4.2 Ekonomisk standard i förhållande till medianen i den nedre delen av inkomstfördelningen, 1995 resp. 2015 Inkomstgrupp (percentilgrupp) Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995, Statistiskt analysregister () 2015 . Diagrammet visar kvoten mellan genomsnittlig ekonomisk standard för en viss percentilgrupp och medianinkomsten i fördelningen. Källor: och egna beräkningar. Skillnader mellan lönernas och transfereringarnas ökningstakt förklarar en stor del av utvecklingen En bidragande orsak till att inkomsttillväxten har varit förhållandevis svag i den nedre delen av inkomstfördelningen är att andelen individer som får sin huvudsakliga försörjning från olika typer av transfereringar är större där än i de högre inkomstskikten (se diagram 4.3). Transfe- reringarna är vanligtvis kopplade till prisutveck- lingen, eller bestämda i fasta belopp. Ersättnings- nivåerna justeras ibland också diskretionärt, vil- ket gör att merparten av transfereringarna ändå har vuxit något snabbare än prisutvecklingen se- dan mitten av (se tabell 4.1). Exempel- vis har taket i arbetslöshetsförsäkringen, som förblir nominellt oförändrat i avsaknad av politi- ska beslut, justerats vid ett flertal tillfällen . De flesta transfereringarna har dock inte vuxit i takt med den genomsnitt- liga inkomstutvecklingen (inkomstindex). P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 0 0 B i l a ga 2 Diagram 4.3 Andel individer i olika inkomstgrupper efter huvudsaklig inkomstkälla 2015 Inkomstgrupp (percentilgrupp) Anm.: I beräkningarna ingår alla individer i respektive percentilgrupp som är eller äldre. En individ bedöms ha transfereringar som huvudsaklig inkomstkälla om transfereringarna utgör mer än hälften av den individuella bruttoinkomsten. Faktorinkomst avser inkomster av lön, näringsverksamhet och kapital. Källor: och egna beräkningar. Tabell 4.1 Förändring av ersättningen 1995–2015 i ett urval av transfereringssystemen prisindex (KPI) Lägsta dagersättning i arbetslöshets- Högsta dagersättning i arbetslöshets- Föräldraförsäkring, grundnivå1) Föräldraförsäkring, lägstanivå2) Sjukersättning, garantinivå2) 1) Avser 2002–2015. 2) Lägstanivån likställs med de garantidagar som fanns . 3) Avser 2003–2015. 4) Avser 1998–2015, ekonomiskt bistånd för en ensamstående förälder med två barn 11–. 5) Avser 1999–2015. Anm.: Ett värde på t.ex. 0,7 visar att ersättningen har ökat mindre än ökningen av index . Ett värde större än ett visar att ersättningen har ökat mer än index. Källa: Egna beräkningar. Mikrosimuleringsmodellen FASIT kan användas för att ge en viss uppfattning om den kvantita- tiva betydelsen för inkomstfördelningen av att transfereringarna inte har ökat i takt med den P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 0 0 B i l a ga 2 genomsnittliga inkomstutvecklingen.17 Eftersom modellberäkningen bygger på vissa förenklande antaganden ska den tolkas med försiktighet. Mo- dellen tar t.ex. inte hänsyn till att en uppräkning av transfereringarna i takt med inkomstutveck- lingen skulle behöva finansieras, t.ex. genom skattehöjningar. Detta skulle få direkta effekter på inkomstfördelningen som inte fångas av be- räkningen. Höjda ersättningar i transfererings- systemen (och eventuellt höjda skatter) kan ock- så ge upphov till förändrade drivkrafter till arbete, vilket i sin tur skulle kunna påverka inkomstfördelningens utveckling. En eventuell sådan effekt fångas inte heller av beräkningen. I modellberäkningen korrigeras transferering- arnas eftersläpning i förhållande till den genom- snittliga inkomstutvecklingen –2015 genom en ofinansierad justering av ersättningsnivåerna transfereringssystem. Justeringen be- räknas förstärka de disponibla inkomsterna med ca . De högre ersättningsni- våerna skulle ha bidragit till en jämnare inkomst- utveckling –2015 i den nedre halvan av inkomstfördelningen (se diagram 4.4). För de flesta percentilgrupper i den nedre halvan av för- delningen förklaras knappt hälften av skillnaden i förhållande till medianinkomstens utveckling av att transfereringarna inte har ökat i takt med den genomsnittliga inkomstutvecklingen. Diagram 4.4 Simulerad inkomstutveckling –2015 när transfereringarna räknas upp med inkomstindex Effekt av justerade ersättningsnivåer 100 Faktisk utveckling Inkomstgrupp (percentilgrupp) Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995, Statistiskt analysregister () 2015. Källor: och egna beräkningar. 17 Se underbilagan för en beskrivning av FASIT-modellen och de anta- ganden och överväganden som ligger till grund för modellberäkningen. Modellberäkningen visar också att ökningen av de samlade inkomstskillnaderna (Gini-koeffici- enten) 1995–2015 skulle ha blivit lägre till följd av de högre ersättningsnivåerna transfereringssystem. Den relativt mått- liga effekten på Gini-koefficienten antyder att det främst är utvecklingen i inkomstfördelning- ens övre del som har bidragit till Gini-koeffi- cientens ökning 1995–2015. Det finns även andra orsaker till att inkomst- tillväxten har varit svagare i den nedre delen av fördelningen än i mitten. Inkomstfördelningen har bl.a. påverkats av de demografiska föränd- ringar som har ägt rum sedan mitten av 1990- talet. I avsnitt 6 nedan visas att en ökad andel en- samhushåll och en ökad andel utrikes födda i be- folkningen har bidragit till ökade inkomstskill- nader i den nedre delen av fördelningen. In- komstfördelningen har även påverkats av föränd- ringar i skattesystemet. Jobbskatteavdraget har t.ex. haft en större positiv effekt på disponibel- inkomsterna i mitten av fördelningen, där ande- len förvärvsarbetande är relativt hög, än i de lägre inkomstskikten. Andelen personer med låg relativ ekonomisk standard har ökat Det finns olika sätt att mäta hur många som är ekonomiskt utsatta, eller fattiga. Måtten kan vara direkta eller indirekta. Direkta mått bygger på observationer av den faktiska levnadsstandarden. Indirekta mått baseras i stället på ekonomiska data. En vanligt förekommande indirekt ansats är att betrakta dem vars ekonomiska standard ligger under en given gräns som individer med låg ekonomisk standard. De indirekta, inkomstbaserade, måtten kan vara både absoluta och relativa. En absolut gräns innebär att låginkomstgränsen låses ett visst år och därefter bara skrivs upp med prisutveckling- en. Med en relativ gräns följer gränsen med när medelinkomsten i ett samhälle ökar. Det betyder att fattigdom med detta mått ses i förhållande till det samhälle som beskrivs. Bilden av hur andelen med låg ekonomisk standard har utvecklats ser olika ut be- roende på vilken typ av mått som används. Med en absolut låginkomstgräns – här beräknad som av prisjusterade medianin- komst – har andelen med låg ekonomisk stan- dard minskat i stort sett kontinuerligt sedan mit- ten av (se diagram 4.5). Orsaken till minskningen är att de reala inkomsterna har ökat även för dem med förhållandevis låga inkomster. Diagram 4.5 Andel med låg ekonomisk standard 1995– 2015 Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995–2012, Statistiskt analysregister () 2013–2015. För absolut 60 beräknas låginkomstgränsen som av 1995 års prisjusterade medianinkomst. För relativ 60 beräknas gränsen som av medianinkomsten för det aktuella året. Källor: och egna beräkningar. Med en relativ låginkomstgräns – beräknad som av medianinkomsten – har andelen med låg ekonomisk standard i stället ökat . Den reala in- komstökningen i mitten av inkomstfördelningen har gradvis höjt den relativa låginkomstgränsen. Eftersom inkomstökningen har varit svagare för grupper i den nedre delen av inkomstfördelning- en har andelen med inkomster under gränsen ökat. Utvecklingen accelererade 2006–2010, vil- ket bl.a. berodde på att den successiva utbygg- naden av jobbskatteavdraget och de sänkta er- sättningarna i arbetslöshets- och sjukförsäkring- en förstärkte skillnaderna mellan förvärvsarbe- tande i mitten av inkomstfördelningen och icke förvärvsarbetande i den nedre delen av fördel- ningen.18 Risken för låg relativ ekonomisk standard har ett tydligt samband med individers ålder och arbetsmarknadsanknytning. Om ingen i hushål- let arbetar heltid är risken för låg ekonomisk standard betydande. Bland unga vuxna 20–, varav många är studerande, är andelen med låg ekonomisk standard avsevärt högre än för per- soner i åldern 30–(se diagram 4.6). 18 En annan bidragande orsak är att många personer lämnade arbets- löshetskassorna 2007–2008 till följd av ökade avgifter för försäkringen. När finanskrisen slog till ökade arbetslösheten, och många stod då utan ett tillräckligt skydd mot den förlorade arbetsinkomsten. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 0 0 B i l a ga 2 sjunker med stigande ålder fram till pensione- ringen. Därefter ökar andelen med låg ekono- misk standard med stigande ålder. Dock finns det betydande skillnader mellan olika pensio- närshushåll (se diagram 4.7). Exempelvis har sammanboende pensionärer en avsevärt lägre an- del med låg relativ ekonomisk standard än en- samstående pensionärer. Bland ensamstående kvinnor är andelen särskilt stor. Diagram 4.6 Andel med låg relativ ekonomisk standard 2015 efter ålder 20 25 30 35 40 45 50 55 60 65 70 75 80 85 90 Ålder (ettårsklasser) Källor: och egna beräkningar. Diagram 4.7 Andel med låg relativ ekonomisk standard 2015, 65–74 år 65–74 år 65–74 år Källor: och egna beräkningar. Ensamstående i förvärvsaktiv ålder 20–, framför allt ensamstående kvinnor med barn, är en grupp där andelen med låg ekonomisk stan- dard är förhållandevis stor, särskilt jämfört med gruppen sammanboende med eller utan barn (se diagram 4.8). Utrikes födda, i synnerhet perso- ner med kort vistelsetid i , har lägre sys- selsättningsgrad och högre arbetslöshet än inri- kes födda. De löper därmed en betydligt större risk för ekonomisk utsatthet än inrikes födda (se diagram 4.9). 20utan barn med barn utan barn med barn utan barn med barn Ensamstående kvinnor Ensamstående män SammanboendeKällor: och egna beräkningar. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 0 0 B i l a ga 2 Diagram 4.8 Andel med låg relativ ekonomisk standard 2015 efter hushållstyp, 20–64 år nieras som att individen saknar förmåga in- om minst fyra av nio områden. De områden som omfattas är bl.a. förmågan att möta oväntade utgifter, att hålla hemmet tillräck- ligt varmt, att ha en tvättmaskin och att äga en bil (se underbilagan). Personen tillhör ett hushåll som har låg för- värvsintensitet. Hushåll med låg förvärvs- intensitet definieras som hushåll där med- lemmarna i förvärvsaktiv ålder (18–) i genomsnitt arbetar av arbetstiden för ett hushåll där alla arbetar heltid. Diagram 4.9 Andel med låg relativ ekonomisk standard beräknades 116 miljoner personer, eller av befolkningen, i EU-27 befinna 2015 efter vistelsetid i sig i riskzonen för fattigdom och social utestäng- ning (dvs. de uppfyllde ett eller fler av de tre kriterierna ovan).19 Målet att minska antalet per- soner i denna grupp med 20 miljoner fram 2020 ser inte ut att kunna uppfyllas. 2008–ökade gruppen med 6,3 miljoner per- soner, varefter den minskade med 4,7 miljoner personer 2013–2015. 1,5 miljoner fler människor i EU-27 i riskzonen för fattigdom och social utestängning jämfört 0–3 år 4–10 år 11–20 år Ökningen beror på att Utrikes födda, vistelsetid antalet personer med låg relativ ekonomisk Källor: och egna beräkningar. standard och antalet personer i hushåll med låg förvärvsintensitet har ökat. Jämfört med andra länder har en låg Vid en jämförelse mellan medlemsländerna är ett av länderna med lägst risk för fattig- dom och social utestängning (se tabell 4.2). 2015 hade bara en lägre andel av be- folkningen som uppfyllde minst ett av de tre kri- 2020, finns ett mål att antalet människor som terierna för risk för fattigdom och social ute- lever eller riskerar att leva i fattigdom och social Resultaten är i linje med tidigare in- utestängning ska ha minskat med minst 20 mil- ternationella jämförelser som visar att har en låg andel ekonomiskt utsatta. fattigdom och social utestängning mäter antalet Andelen individer med mycket låg materiell personer som identifieras via minst en av föl- standard varierar kraftigt mellan olika EU-län- jande tre delindikatorer: der, från till . Personen har en ekonomisk standard som finns bl.a. i och de övriga nordiska länd- erna, medan de högsta andelarna finns i vissa av de nyare medlemsländerna, som och Personen har en mycket låg materiell Detta avspeglar till stor del skillnader i levnadsstandard mellan länderna. låg relativ ekonomisk standard är detta ett direkt mått på levnadsstandarden. torn avser att fånga frånvaron av varor och tjänster och oförmågan att delta i vardagliga , som blev EU:s 28:e medlemsland 2013, ingår inte i länder- aktiviteter som uppfattas som socialt nöd- urvalet i detta avsnitt. Mycket låg materiell standard defi- rioden –2015 har andelen med mycket låg materiell standard ökat i hälften av medlemsstat- erna och minskat i den andra hälften. I har andelen minskat i stort sett kontinuerligt, från 2015. Tabell 4.2 Indikatorer för risk för fattigdom och social utestängning i EU-länderna 2015 Anm.: I tabellen rangordnas länderna från lägsta till högsta värde för totalindi- katorn. Totalindikatorn mäter andelen personer som identifieras via minst en av de tre delindikatorerna. För delindikatorn låg relativ ekonomisk standard används den mest aktuella inkomststatistiken från , vilken avser . Källa: (EU-SILC). Skillnaden mellan olika länder är mindre om den ekonomiska utsattheten mäts med relativa inkomstmått. Andelen med en inkomst under- stigande av den nationella median- inkomsten varierar mellan . Låga andelar finns bl.a. i , Nederlän- derna och i de nordiska länderna. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 0 0 B i l a ga 2 andelen med låg relativ ekonomisk standard ökat i 22 av 27 medlemsländer. Indikatorn som mäter andelen personer i hus- håll med låg förvärvsintensitet varierar mellan i de olika EU-länderna. Lägst an- delar finns i och , medan de högsta andelarna finns i , och . 2008–2015 har andelen personer i hus- håll med låg förvärvsintensitet i EU-27 ökat från . För har andelen ökat marginellt, från . 5Inkomster i den övre delen av inkomstfördelningen Fördelningen har dragits isär mest i den yttersta toppen Inkomsterna i den övre halvan av inkomstför- delningen har ökat mer än medianinkomsten (se diagram 5.1). Inkomsttillväxten har dessutom varit starkare i högre inkomstlägen än i lägre, vilket har lett till en ökad spridning av inkomsterna inom den övre halvan av fördelningen. Den mest påtagliga för- ändringen 1995–2015 är dock den kraftiga in- komsttillväxten i den yttersta toppen av fördel- ningen. En genomsnittlig person i den översta procenten av inkomstfördelning hade 2,9 gånger högre ekonomisk standard än en genomsnittlig person i den översta procenten av inkomstfördelning. Diagram 5.1 Förändring av ekonomisk standard 1995–2015 i den övre delen av inkomstfördelningen Inkomstgrupp (percentilgrupp) Anm.: Hushållens ekonomi (HEK) 1995, Statistiskt analysregister () 2015. Staplarna visar förändringen av genomsnittlig ekonomisk standard i respektive percentilgrupp. Källor: och egna beräkningar. P R O P . 2 0 16 / 1 7: 1 0 0 B i l a ga 2 Avståndet mellan den yttersta toppen och per- centilgrupperna strax under har ökat successivt (se diagram 5.2). Inkomsterna allra högst upp i inkomstfördelningen varierar dock mer mellan olika år än inkomster längre ned i fördelningen.