prop · H5031 · 2017-09-20 00:00:00 — För femårsperioden 2012‒2016 uppgick den samlade kostnadsbesparingen för hela privat- marknadsupplåningen till . Det är framför allt försäljningen av premie- obligationer i början av utvärderingsperioden som bidragit till kostnadsbesparingen. Tabell 4.3 Besparing privatmarknadsupplåning -23,4 -40,0 -9,8 -6,6 -33,2 Orsaken till de senaste årens allt svagare resultat är att intäktsmarginalerna minskat i takt med att marknadsräntorna fallit. De tidigare åren då intäktsmarginalen var positiv påverkade även minskade inlåningsvolymer resultatet negativt. För att begränsa räntekostnadsförlusten fram till dess att premieobligationsupplåningen be- döms vara lönsam igen uppmanade regeringen, i riktlinjerna att överväga att inte ge ut premieobligationer. För att kunna behålla upplåningsformen då den bedöms kunna bli lönsam igen när räntorna stiger beslutade regeringen att göra målperspektivet för privatmarknadsupplåningen mer långsiktigt. be- slutade att tillsvidare inte ge ut premieobligationer. Regeringen har tidigare konstaterat att Riks- gäldskontorets beslut att avveckla Riksgäldsspar med rörlig ränta /2016 var välmotiverat. 4.3Kostnad i termer av genomsnittlig emissionsränta Kostnaderna för statsskulden påverkas i första hand av skuldens storlek och marknadsräntorna vid varje lånetillfälle. Kostnaden påverkas även av valutakursrörelser, eftersom en del av statsskul- den är exponerad mot utländsk valuta. På mot- svarande sätt påverkas realskuldens kostnader av hur KPI utvecklas. Givet dessa förutsättningar påverkar regeringens riktlinjer och Riksgälds- kontorets förvaltning av statsskulden också skuldens kostnader och risker. Som nämnts tidigare är det svårt att kvantitativt utvärdera om regeringens riktlinjer och lånestrategier varit bättre än alternativa strate- gier. dominerande ställning gör att priserna på marknaden påverkas av valet av upplåningsstrategi, varför kostnaderna bara kan mätas och utvärderas på övergripande nivå. Att jämföra med andra statliga låntagare är också svårt eftersom förutsättningarna skiljer sig när det gäller statsskuldens storlek, lånebehov och huruvida man har en egen centralbank och en egen valuta. Det övergripande kostnadsmåttet för styrning och uppföljning av statsskuldsförvaltningen är den genomsnittliga emissionsräntan. Med emiss- ionsränta avses den ränta (eller yield) som staten 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 vid emissionstillfället lånade till. Genomsnittet för respektive skuldslag beräknas genom att väga samman alla enskilda emissionsräntor med respektive utestående volym. Kostnadsmåttet fördelar räntebetalningarna jämnt över instru- mentets löptid. Emissionsräntorna i de olika skuldslagen är dock inte helt jämförbara i kostnadstermer. För realskulden tillkommer inflationskompensation och för valutaskulden påverkas kostnaden av valutakursutvecklingen. Olika lång löptid gör också att kostnad och risk skiljer sig åt i de olika skuldslagen. Diagram 4.3 Genomsnittliga emissionsräntor per skuldslag I diagram 4.3 visas hur den genomsnittliga emissionsräntan utvecklats för de olika skuld- slagen . Efter finanskrisen –2009 föll de korta marknadsräntorna betydligt och den nedåtgående trenden har fortsatt . Centralbanker världen över har fört en expansiv penningpolitik i syfte att stimulera ekonomin, vilket i flera länder – bl.a. , , och euroområdet – även innefattat stödköp av statsobligationer i syfte att ytterligare pressa ner marknadsräntorna. sänkte sin viktigaste styrränta, reporäntan, under noll. Den genomsnittliga emissionsräntan för valutaskulden har minskat snabbast eftersom löptiden är kortast i detta skuldslag. Vartefter har även den genomsnittliga emissionsräntan för nominell och real kronskuld fallit. Vid slutet av 2016 var den genomsnittliga emissionsräntan för valutaskulden -0,, för den nominella kronskulden och för den reala kronskulden . har på regeringens uppdrag utrett om utvärderingen av det övergripande målet för statsskuldsförvaltningen kan under- 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 Uppdraget bygger på resultat och iaktta- gelser från regeringens skrivelse Utvärdering av statens upplåning och skuldförvaltning 2011– 2015 (skr. 2015/16:104). I utvärderingsarbetet anlitade regeringen () för att bistå med djupare analys i enskilda frågeställningar. ESV menade att måttet periodiserad kostnad, som utöver redovisade räntebetal- ningar på statsskulden använder när statsskul- dens totala kostnad följs upp i den årliga utvärderingsrapporten, är svårt att förstå. Det gäller särskilt för instrument där framtida kassaflöden är okända, såsom realobligationer och instrument i utländsk valuta. För dessa instrument revideras kostnaden retroaktivt i takt med att tidigare gjorda antaganden ersätts av faktiska utfall. För att undvika denna egenskap föreslår ESV att kostnaden ska beräknas utifrån respektive in- struments emissionsränta till det lånade beloppet på emissionsdagen och att värdet därefter lö- pande omvärderas med emissionsräntan fram till förfall. Hålls instrumentet till förfall fördelas därmed kostnaden jämnt över löptiden. Riks- gäldskontoret har tagit fram ett nytt mått som löser de problem med måttet periodiserad kostnad som ESV har lyft fram. Lösningen består i att kostnader som uppkommer på grund av växelkursförändringar, inflationsuppräkning och återköp tas löpande i takt med att de upp- står. Regeringen ställer sig positiv till rekom- mendationerna från ESV och och anser att det nya måttet fortsättningsvis bör användas i styrning och utvärdering av stats- skuldens förvaltning. När det gäller frågan om en riktmärkesbaserad utvärdering av upplåningskostnaderna instäm- mer regeringen med bedöm- ning om att en sådan inte bör införas. Över- vägande skäl talar för att nyttan av denna form av utvärdering skulle bli begränsad, som den skulle kräva betydande resurser. Riktmärkesportföljens sammansättning skulle oundvikligen präglas av godtycke som avvikelser från riktmärket i hög grad skulle bero på faktorer utanför kontroll. En riktmärkesbaserad utvärdering skulle också riskera att motverka de senare årens flexiblare styrning, vilken både regeringen och ESV bedömt vara ändamålsenlig i förhållande till det övergripande målet för statsskuldens förvaltning, dvs. kostnadsminimering med beaktande av risk. Risken i statsskuldsportföljen definieras på övergripande nivå i termer av variationer i stats- skuldens kostnader. De riskfaktorer som driver kostnaden är förändringar i räntor, inflation och valutakurser. Statsskuldens löptider och sam- mansättning styr hur statsskuldsportföljen är exponerad mot dessa risker. Vidare påverkar statsskuldens storlek variationerna i ränte- kostnaderna (uttryckt i kronor). Det finns inget enskilt mått som beskriver den sammantagna risken i statsskuldsförvaltningen. I stället an- vänds mått på olika typer av risker, varav de främsta är ränteomsättningsrisk och refinan- sieringsrisk. Med ränteomsättningsrisk menas att räntan på skulden snabbt stiger till följd av högre marknadsräntor. Denna risk ökar när en stor del av skulden består av korta och rörliga lån. Då räntan på korta lån i regel är lägre än på längre lån måste en avvägning göras mellan kostnad och risk. Den genomsnittliga räntebindningstiden, mätt som duration, för hela statsskulden var och vid slutet av 2016. varierade måttet mellan 4,0 och . Refinansieringsrisken avser risken att det visar sig svårt eller kostsamt att ersätta förfallande lån med nya. I regel framträder refinansieringsrisken som behovet av nyupplåning ökar kraftigt. Den bästa försäkringen mot refinansie- ringsrisker är således goda och hållbara stats- finanser. begränsar också refinansieringsrisken genom sina strategier för upplåning och marknadsvård. Upplåningen görs till stor del i statsobligationer, vilka fördelas över flera lån med olika förfallotidpunkter. På så sätt är det endast en mindre del av den utestående skuldstocken som förfaller och måste refinansie- ras . Refinansieringsrisken begränsas också genom att upplåningen fördelas löpande i små och regelbundna auktioner, en ordning som är mindre vanlig i andra europeiska länder. har refinansieringsrisken även begränsats genom att den långa upplåningen gradvis ökat. Den genomsnittliga tiden till förfall för hela statsskulden uppgick till och . 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 Tabell 5.1 Anslagsutveckling 1:2 Oförutsedda utgifter 1 Inklusive beslut om ändringar i statens budget 2017 och förslag till ändringar i samband med denna proposition. Anslaget får användas för oförutsedda utgifter inklusive utgifter för ersättningar till enskilda för skador av statlig verksamhet enligt lagakraft- vunnen dom eller efter uppgörelse samt för utgifter för skador inom landet som uppkommit under tidigare krigsförhållanden. Medel från anslaget tas i anspråk efter beslut av regeringen i varje enskilt fall. Tabell 5.2 Härledning av anslagsnivån för 1:2 Oförutsedda utgifter Förändring till följd av: Överföring till/från andra anslag Förslag/beräknat anslag 1 Statens budget enligt beslut (bet. 2016/17:FiU10). Beloppet är således exklusive beslut om ändringar i statens budget. Regeringen bedömer att det även fortsättnings- vis behövs ett anslag för oförutsedda utgifter och för vissa speciella ändamål om andra medel inte står till förfogande (jfr prop. 1997/98:1 utg.omr. 26 avsnitt 4). Kammarkollegiet bör därför efter beslut av regeringen även fortsättningsvis få betala ut ersättningar för skador av detta skäl. Regeringen ska i efterhand redovisa för vilka utgifter som täckts genom att medel från anslaget tagits i anspråk. Finansiering av utgifter från anslaget ska ske genom indrag från annat anslag. Användningen av anslaget och beslutade indrag med anledning av detta redo- visas i årsredovisningen för staten. Regeringen föreslår att anvisas under anslaget 1:2 Oförutsedda utgifter . beräknas anslaget till respektive 10 000 000 kro- nor. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 Tabell 6.1 Anslagsutveckling 1:3 provisionsutgifter 1 Inklusive beslut om ändringar i statens budget 2017 och förslag till ändringar i samband med denna proposition. Anslaget får användas för utgifter för Riks- gäldskontorets provisionskostnader i samband med upplåning och skuldförvaltning. Samtliga provisionskostnader i samband med upplåning och skuldförvaltning redovisas utan- för utgiftstaket, vilket innebär att de behandlas på samma sätt som ränteutgifterna på stats- skulden. Anslaget omfattas också av ett särskilt bemyndigande som är beloppsmässigt obegrän- sat för att säkerställa att regeringen alltid ska kunna fullgöra sina åtaganden gentemot lån- givarna. Utveckling av provisionskostnader –2016 betalar företrädesvis ut pro- visioner till olika marknadsaktörer för att de upprätthåller infrastrukturen i marknaden genom att sälja, marknadsföra och lösa in produkter. Dessutom utgår provision till de externa förvaltare som arbetar på uppdrag. De externa för- valtarna erhåller både en fast och en rörlig pro- vision, där den senare baseras på deras resultat. Tabell 6.2 Utveckling av provisionsutgifter –2016 Utfall 2012–2016 1Provisioner som betalas ut till () återförsäljare. 2Provisioner som betalas ut till externa förvaltare i samband med RGK:s förvaltning av valutaskulden. 3Provisioner per kontrakt som betalas ut när RGK handlar i futures (standardiserat terminskontrakt). Av tabell 6.2 framgår hur provisionerna har fördelats på några kategorier . Provisionskostnaderna har varierat över tiden . Det beror på att volymerna när det gäller upplåning via olika instrument och metoder skiljer sig åt mellan åren. Provisionskostnaderna styrs till största delen av vilka upplåningskanaler som används. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 26 upplåningsinstrument ger inte upphov till några rörliga kostnader, medan andra gör det. För de största upplåningsvolymerna är försäljnings- provisionerna fasta. Försäljningsprovisionerna för premieobligationer har ett direkt samband med försäljningsvolymerna. En upplåning via syndikering leder också till höga provisioner som är relaterade till volymen. Avvägningen mellan vilka instrument som ska användas görs av inom de ramar som regeringen givit genom riktlinjerna för statsskuldens förvaltning. Den avvägningen inkluderar alla kostnader som är förknippade med upplåningen, inklusive räntekostnaden och eventuella provisioner. I det avseendet utgör provisionerna en kostnad som alla andra inom upplåningsverksamheten. Den andra faktorn av större betydelse för provisionernas storlek är hur väl de externa förvaltarna lyckas med sina uppdrag. Ju högre avkastning desto högre provision. Som mest erhåller de externa förvaltarna av marginalavkastningen. Därmed innebär höga provisioner till de externa förvaltarna att kost- naden för utgiftsområdet totalt sett har sjunkit eftersom avkastningen per definition varit hög när provisionerna är höga. De vinsterna redovisas emellertid inte på anslag 1:3 Riks- gäldskontorets provisionsutgifter utan på anslaget 1:1 Räntor på statsskulden. Tabell 6.3 visar provisionsutgifterna fördelat på några kategorier 2016–2020. Variationen i de totala provisionskostnaderna förklaras till stor del av provisioner till externa förvaltare. Denna post är svåruppskattad då den kan beräknas först när året är slut. I prognosen ingår utfall för det resultat som förvaltarna uppnådde 2016. Sammantaget beräknas provis- ionsutgifterna för de lån hanterar bli 2017, 81 mil- joner kronor 2018 och därefter ca . Tabell 6.3 Provisionsutgifter –2020 Prognos 2017–2020 Anm. Beloppen är avrundade och summerar . 1Provisioner som betalas ut till (RGK:s) återförsäljare. 2Provisioner som betalas ut till externa förvaltare i samband med RGK:s förvaltning av valutaskulden. 3Provisioner per kontrakt som betalas ut när RGK handlar i futures (standardiserat terminskontrakt). Tabell 6.4 Härledning av anslagsnivån för 1:3 Förändring till följd av: Överföring till/från andra anslag Förslag/beräknat anslag 1 Statens budget enligt beslut (bet. 2016/17:FiU10). Beloppet är således exklusive beslut om ändringar i statens budget. Regeringen har i budgetlagen (2011:203) ett bemyndigande att besluta att anslaget räntor på statsskulden samt andra utgifter för upplåning och skuldförvaltning får överskridas om det är nödvändigt för att fullgöra statens betalnings- åtaganden. Bemyndigandet utnyttjades , då utfallet på anslaget uppgick till 212 mil- joner kronor, vilket var högre än vad som anvisats av . Den relativt höga volatiliteten och det faktum att risken är asymmetrisk, dvs. att utgifterna kan avvika mer uppåt än nedåt, beaktas alltid vid beredningen av budgetförslaget. Regeringen föreslår att anvisas under anslaget 1:3 provisionsutgifter . beräknas anslaget till respektive . 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 27 Förslag till statens budget Avgiften till Europeiska unionen Förslag till riksdagsbeslut ........................................................................................... Avgiften till Europeiska unionen................................................................................ Risker för annan utgiftsutveckling .............................................. Analys och slutsatser .................................................................... 1:1 Avgiften till Europeiska unionen......................................... 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 27 Härledning av ramnivån 2018–2020. Utgiftsområde 27 Avgiften till Utgiftsutveckling inom utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska Anslagna medel och utfall ............................................................. Anslagsutveckling 1:1 Avgiften till Europeiska unionen ......................... Utgiftsutveckling för anslag 1:1 Fördelat på anslagsposter ..................... 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 27 1 Förslag till riksdagsbeslut 1.bemyndigar regeringen att ingå de ekonomiska åtaganden som följer av EU- budgeten för (avsnitt 3), 2.för anvisar ett ramanslag under utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska unionen enligt tabell 1.1. Avgiften till Europeiska unionen 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 27 2 Avgiften till Europeiska unionen Utgifterna under utgiftsområde 27 utgörs av betalningar till Europeiska kom- missionen för EU-budgeten. Europeiska unionens allmänna budget upprättas inom en flerårig budgetram. EU-budgetens utgifter och inkomster ska vara i balans, dvs. vara lika stora, på årlig basis. Eftersom EU-budgetens inkomster huvudsakligen utgörs av avgifter från medlemsstaterna styr EU-budgetens utgiftsnivå i stor utsträckning utgiftsnivån för utgifts- området. Avgifterna från medlemsstaterna benämns Europeiska unionens egna medel och regleras i enlighet med det s.k. egna medelsbeslutet. Det finns tre typer av egna medel: traditionella egna medel, en mervärdesskattebaserad avgift och en avgift baserad på medlemstaternas brutto- nationalinkomst (BNI), se vidare avsnitt 2.6. Traditionella egna medel har utgjorts av inkomster från den gemensamma tulltaxan och sockeravgifter inom den gemensamma jord- brukspolitiken. tas dock inte längre egna medel ut baserat på socker- produktion. Europeiska unionens rådsbeslut /335/EU, Euratom av om systemet för egna medel för perioden –2020 har ratificerats av alla EU:s medlemsstater, i enlighet med deras respektive konstitutionella bestämmelser. Beslutet kunde därmed träda i kraft , med retroaktiv verkan fr.o.m. . I systemet för egna medel finns ett antal bestämmelser och begränsningsregler som, i jämförelse med de flesta andra medlemsstaterna, i stor utsträckning påverkar avgift till EU. För det första har en särskild budgetreduktion. Reduktionen finansieras av övriga medlemsstater, vilket gör att andel av finansieringen utgör en särskild del av EU-avgift. har dock tillsammans med , och en reduktion på av den ordinarie finansieringsandelen. Detta undantag finansieras av övriga medlemsstater, exklusive Stor- . För det andra har , och i och med ikraftträdandet av egna medelsbeslutet en nedsatt mervärdesskatte- baserad avgift. Därmed uppgår mer- värdesskattebaserade avgift med retroaktiv verkan fr.o.m. av mervärdesskattebasen, vilket innebär en ned- sättning om jämfört med det generella uttaget på av mer- värdesskattebasen. Slutligen har , och även en reduktion av den BNI- baserade avgiften. reduktion uppgår till priser. I tabell 2.2 redovisas utgiftsutvecklingen för utgiftsområdet. De svenska betalningarna av EU-avgiften har varierat kraftigt , trots att den underliggande avgiften ökat något . Förklaringen är ett antal stora engångs- effekter. De senast redovisade engångseffekterna 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 27 beskrivs närmare i skrivelsen Årsredovisning för staten 2016 (skr. 2016/17:101 s. 155). Av samma skrivelse framgår att utgiftsområdets utfall uppgick till . Utfallet blev därmed lägre än de medel som anvisades i statens budget. Jämfört med 2015 minskade avgiften till EU med . Det lägre utfallet kan huvudsakligen förklaras av en förskottsinbetalning om i BNI-avgift, som gjordes men som avsåg 2016. EU:s beslut om ändringsbudget ledde till att den svenska EU-avgiften minskade med , men först , då minskningen fick kassamässig effekt. Ett beslut om ändringsbudget, som sänkte EU:s utgifter med 2016, fattades så sent att den kassamässiga effekten på den svenska EU-avgiften uppstår först . Överskottet från EU-budgeten var ovanligt högt och uppgick till . Överskottet förs upp som en inkomst budget, vilket beräknas sänka avgift . Den innevarande budgetramen gäller –2020. De rabatter som har på avgiften till EU får inte kassamässig effekt , efter att beslut om egna medel trädde i kraft . Avgiften – 2016 har därför varit högre än vad som följer av detta beslut. I stället minskar de samlade rabatterna –2016 retroaktivt avgift. Vissa delar av beslutet motverkar de svenska rabatterna, nämligen att en ökad andel av inkomsterna från den gemensamma tulltaxan ska gå till unionens egna medel och att en ny statistiknomenklatur införts för beräkningen av BNI. I tabell 2.1 redovisas de faktorer som styr EU- avgiften under posten Övrigt. För närmare uppgifter om de delar som ingår i EU-avgiften, se tabell 2.5. Tabell 2.1 Härledning av ramnivån 2018–2020. Utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska unionen Förändring till följd av: Överföring till/från andra 1 Statens budget enligt beslut (bet. 2016/17:FiU10). Beloppet är således exklusive beslut om ändringar i statens budget. 2.2.1Risker för annan utgiftsutveckling Det finns betydande risker för en annan utgiftsutveckling än den som förutses i prognosen. avgift till EU beror på de faktiska utgifterna på EU-budgeten och hur stor andel av dessa som ska finansiera. EU:s budget beslutas först eller december året före budgetåret. Dessutom tillkommer ändringsbudgetar som beslutas . Storleken på EU:s beslutade budget och ändringsbudgetar påverkar avgift. Tidpunkterna för beslut om och genomförandet av ändringsbudgetar kan, i enlighet med vad som ovan anförts, påverka storleken på avgift ett visst år. andel av utgifterna i EU-budgeten påverkas bl.a. av hur tillväxt utvecklar sig i förhållande till övriga medlemsstater. Vidare påverkas avgiften av hur medlemsstaternas mervärdesskattebas utvecklas. Initialt baseras och andra medlemsstaters andelar på prognoser av den ekonomiska utvecklingen. Det medför att den faktiska avgiften kan komma att variera beroende på den faktiska utvecklingen i och övriga medlemsstater. Dessutom påverkas avgiften av de faktiska inkomsterna från tulluppbörden. Beräkningarna i tabell 2.2 tar inte hänsyn till de eventuella effekter som aviserade utträde ur Europeiska unionen kan få på den svenska EU-avgiften. Sådana effekter skulle kunna uppstå i slutet av den redovisade perioden. 2017/18:1 UTGIFTSOMRÅDE 27 Tabell 2.2 Utgiftsutveckling inom utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska unionen 27 Avgiften till Europeiska 1 Inklusive beslut om ändringar i statens budget 2017 och förslag till ändringar i samband med denna proposition. Målet för den svenska budgetpolitiken i EU är att ska verka för en effektiv och återhållsam budgetpolitik inom EU. Målet innebär även att ska verka för en kostnadseffektiv användning av EU:s budget- medel (prop. 1994/95:40, bet. 1994/95:FiU5, rskr. 1994/95:67). Utgifterna i EU-budgeten delas in i betalnings- bemyndiganden (betalningar) och åtagandebe- myndiganden (åtaganden). Ett åtagande som görs i EU-budgeten kan leda till betalningar såväl det aktuella budgetåret som kommande år, medan betalningarna motsvarar faktiska utgifter. Regeringen bemyndigades efter förslag i budgetpropositionen att ingå högst det utgiftså- tagande som följer av den fastställda EU- budgeten . De totala ingångna åtagan- dena uppgick till , inklusive åtaganden som ännu inte resulterat i betalningar. Åtagandena resulte- rade i betalningar om totalt 2016, varav avsåg åtaganden . Vid utgången av 2016 fanns därmed sammanlagt utestående åtaganden och på totalt 238 759 mil- joner euro, vilket var en ökning jämfört med . avgift till EU 2016 Utfallet för den svenska EU-avgiften 2016 blev (se tabell 2.3), vilket är lägre än vad som anvisades i statens budget. En redogörelse avseende utfallet finns i regeringens 2016/17:101). Tabell 2.3 Anslagna medel och utfall 1:1 Avgiften till Europeiska Eftersom beslutet om egna medel för perioden –2020 trädde i kraft sent 2016 hann, som ovan anförts, de särskilda reduktioner som ska erhålla i form av en nedsättning av den BNI-baserade avgiften och en nedsättning av den mervärdesskattebaserade avgiften inte få effekt detta år. Nedsättningen av finansieringsandel av särskilda budgetreduktion tillämpas i vanlig ordning. Denna nedsättning beräknas uppgå till ca . EU:s budget antogs av Europa- parlamentet . Den beslu- tade budgeten (exklusive ändringsbudgetar) uppgår till i åtagande- anslag och i betalnings- anslag. Det motsvarar en ökning på av åtagandeanslagen och en minskning på av betalningsanslagen i förhållande till den ursprungligt beslutade budgeten . I arbetet med EU:s budget är det fortsatt av stor vikt att de finansiella ramarna i den fleråriga budgetramen respekteras och att realistiska prognoser används så att överbudgetering undviks.