prop · H403173 · 2017-04-26 00:00:00 — I lagen bör därför framgå att med penningtvätt ska jämställas åtgärder med egendom som typiskt sett är ägnade att dölja att någon avser att berika sig eller någon annan genom en framtida brottslig handling. Denna formulering markerar att de förfaranden och handlingar som verksamhetsutövare ska motverka, identifiera och rapportera är sådana som till sin natur är särskilt väl lämpade för att dölja innehav av egendom eller dess ursprung och därigenom försvåra en utredning om brott samt sådana åtgärder som enligt vad som är känt ingår som nödvändiga led i brottsliga upplägg. Ett exempel som kan användas för att belysa sådana förfaranden som syftar till att möjliggöra eller dölja en framtida brottslig gärning som involverar den hanterade egendomen är ett välkänt upplägg för att avlöna svart arbetskraft, dvs. begå olika typer av skattebrott. Det går i korthet ut på att lagligt intjänade medel, genom användning av osanna fakturor, överförs till ett annat bolag än det som avser att använda svart arbetskraft. Därefter tas pengarna ut från det fakturaskrivande bolagets konto, ofta av en målvakt. Pengarna återförs därefter i kontanter till det bolag som betalat den osanna fakturan och används för kontant betalning av löner. Arbetsgivaravgifter och inkomstskatt betalas därefter inte in i behörig ordning. Den brottsliga gärningen, skattebrott, begås i dessa fall inte förrän tiden för inbetalning av skatter och avgifter har passerat, vilket tidsmässigt inträffar efter de aktiviteter och transaktioner som möjliggjort avlöningen av den svarta arbetskraften, dvs. upprättande och betalning av osanna fakturor samt uttag av kontanter från det fakturaskrivande bolaget. Exemplet kan utsträckas även till andra fall av skatteundandragande, exempelvis när lagligt intjänade medel överförs till konton i skatteparadis i syfte att dölja förekomsten av medlen och därigenom dölja och försvåra utredningen av skatteundandragandet. 2016/17:173 överföringen sker efter det att skattebrottet anses fullbordat, är överföringen att betrakta som penningtvätt enligt definitionen i gällande rätt (1 kap. 5 § 6 penningtvättslagen). Så är dock inte fallet om överföringen sker före det att beskattningstidpunkten har inträtt. Gemensamt för de båda typfallen är att stora uttag av kontanta medel från bolag utan egen verksamhet och överföringar till skatteparadis ofta utgör avvikande eller på annat sätt misstänkta transaktioner. Transaktioner av detta slag tilldrar sig därför ofta verksamhetsutövarnas uppmärksamhet och rapporteras i stor utsträckning . Svensk Försäkring anser att det är önskvärt med ett uttryckligt stöd för att rapportera till i dessa fall. Regeringen konstaterar att ett sådant uttryckligt stöd är särskilt viktigt för sådana verksamhets- utövare som omfattas av sekretessbestämmelser till skydd för sina kunder. För sådana verksamhetsutövare är den rapporteringsskyldighet som följer av penningtvättslagen i praktiken en sekretessbrytande bestämmelse. Sådana verksamhetsutövare bör, utan risk för att bryta mot sekretessbestämmelser, kunna rapportera misstänkta transaktioner utan att behöva vara säkra på att den egendom som rapporteringen avser redan varit föremål för brott. Enligt regeringens bedömning, och i motsats till vad anför, bör det föreslagna tillägget således i många fall underlätta och inte försvåra granskning och rapportering av misstänkta transaktioner. framhåller att det faktum att det inte skett något fullbordat brott vid tiden för rapportering är ett problem ur ett rättsäkerhets- och legalitetsperspektiv. Som angetts i anslutning till synpunkter är detta dock inte något som är specifikt för den rapportering som väntas ske med stöd av den utvidgade definitionen. En verksamhetsutövare som lämnar en rapport till kan aldrig förväntas ha klarlagt om det faktiskt förekommit en brottslig handling eller inte, eftersom rapportering ska ske redan vid en relativt låg grad av misstanke om penningtvätt. Svensk Försäkring framhåller att den utvidgade definitionen av penningtvätt krävs för att skapa ett författningsstöd för att registrera rapporter om de exemplifierade förfarandena i penningtvättsregistret. Detta skäl väger också tungt enligt regeringens mening. och anser att det inte kan uteslutas att den svenska definitionen kommer att avvika från motsvarande internationella definitioner. Regeringen konstaterar att skillnader i hur bl.a. skattebrott och andra vanligt förekommande förbrott till penningtvätt kriminaliseras i olika medlemsstater innebär att den praktiska tillämpningen av det fjärde penningtvättsdirektivet sannolikt kommer att skilja sig åt mellan medlemsstaterna. Även riskerna för penningtvätt och vanliga tillväga- gångssätt för sådan brottslighet skiljer sig åt mellan medlemsstaterna. Eftersom tillämpningen av regelverket ska vara riskbaserat, kommer det att medföra en praktisk tillämpning av regelverket som varierar mellan medlemsstaterna. Verksamhetsutövare som har verksamhet i andra medlemsstater än kommer därför i viss utsträckning alltid att behöva anpassa sina rutiner, riktlinjer och förfaranden efter förhållandena i de olika medlemsstaterna. Att den svenska administrativa definitionen av penningtvätt i viss utsträckning kan avvika från den som finns i andra medlemsstater bedöms således inte medföra så stora olägenheter att det Prop. 2016/17:173 finns skäl att avstå från att genomföra förslaget. 6.1.2Definitionen av finansiering av terrorism Regeringens förslag: Definitionen av finansiering av terrorism ska justeras så att den omfattar även de nya straffbestämmelserna i lagen om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 1.5 i fjärde penning- tvättsdirektivet avses med finansiering av terrorism allt tillhandahållande eller insamling av medel, oavsett tillvägagångssätt, direkt eller indirekt, i uppsåt att de ska användas eller med vetskap om att de helt eller delvis kommer att användas för att genomföra något av de brott som avses i artiklarna 1–4 i rådets rambeslut /475/RIF (terrorismrambeslutet). Bestämmelser för genomförande av terrorismrambeslutet finns i lagen (2003:148) om straff för terroristbrott (terroristbrottslagen). I 2 § terrorist- brottslagen anges att för terroristbrott döms den som begår en gärning som anges i 3 § samma lag, om gärningen allvarligt kan skada en stat eller en mellanstatlig organisation och avsikten med gärningen är att injaga allvarlig fruktan hos en befolkning eller en befolkningsgrupp, otillbörligen tvinga offentliga organ eller en mellanstatlig organisation att vidta eller att avstå från att vidta en åtgärd, eller allvarligt destabilisera eller förstöra grundläggande politiska, konstitutionella, ekonomiska eller sociala strukturer i en stat eller i en mellanstatlig organisation. Av 3 § framgår att de gärningar som utgör terroristbrott under de förutsättningar som anges i 2 § avser bl.a. mord, dråp, människorov, mordbrand och sabotage. Straffansvar för finansiering av terroristbrott eller annan särskilt allvarlig brottslighet regleras i lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall (finansieringslagen). Med särskilt allvarlig brottslighet avses enligt 2 § finansieringslagen förutom terroristbrott bl.a. brottslighet enligt vissa angivna internationella överenskommelser. Finansiering av terrorism definieras i 1 kap. 5 § 4 penningtvättslagen som insamling, tillhandahållande eller mottagande av tillgångar i syfte att de ska användas eller med vetskap om att de är avsedda att användas för att begå sådan brottslighet som avses i 2 § finansieringslagen. skärptes den straffrättsliga terrorismlagstiftningen (prop. 2015/16:78). Bland annat infördes en ny straffbestämmelse i 3 § första stycket 2 finansieringslagen som omfattar den som samlar in, tillhandahåller eller tar emot pengar eller annan egendom i syfte att egendomen ska användas eller med vetskap om att den är avsedd att användas av en person eller sammanslutning av personer som begår särskilt allvarlig brottslighet eller gör sig skyldig till försök, förberedelse, stämpling eller medverkan till sådan brottslighet. Detta innebär exempelvis att den som tillhandahåller egendom till en person eller en sammanslutning som gör sig skyldig till särskilt allvarlig brottslighet omfattas av straffansvar oavsett syftet med finansieringen. 2016/17:173 straffbestämmelser om resor i terrorismsyfte och finansiering av sådana resor. Bestämmelsen om resor i 5 b § lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering, och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet (rekryteringslagen) omfattar den som reser eller påbörjar en resa till ett annat land än där personen är medborgare i avsikt att begå eller förbereda eller ge eller ta emot utbildning avseende särskilt allvarlig brottslighet. I 3 a § finansieringslagen regleras i sin tur straffansvar för den som samlar in, tillhandahåller eller tar emot pengar eller annan egendom i syfte att egendomen ska användas eller med vetskap om att den är avsedd att användas för en sådan resa som avses i 5 b § rekryteringslagen. Genom de nämnda lagändringarna har straffansvaret för finansiering av terrorism utvidgats. Vid införandet av den nuvarande penningtvättslagen bedömde regeringen att det är lämpligt att definitionen av finansiering av terrorism i penningtvättslagen ska överensstämma med det straffbelagda området i finansieringslagen (prop. 2008/09:70 s. 57). Regeringen anser att detta alltjämt bör gälla. Definitionen bör därför justeras så att den även omfattar de nya straffbestämmelserna i 3 och 3 a §§ finansierings- lagen. Inom EU har beslut fattats om ett direktiv om bekämpande av terrorism (och rådets direktiv (EU) 2017/541 av om bekämpande av terrorism, om ersättande av rådets rambeslut /475/RIF och om ändring av rådets beslut /671/RIF) som ska ersätta terrorismrambeslutet. Direktivet innehåller bl.a. bestämmelser om finansiering av terrorism. En särskild utredare har fått i uppdrag att analysera behovet av och lämna förslag till de författningsändringar som behövs för att genomföra direktivet (dir. 2016:46 och 2017:2). Regeringens förslag: Penningtvättslagens nuvarande definitioner av begreppen affärsförbindelse, brevlådebank, EES, verksamhetsutövare och familjemedlem till en person i politiskt utsatt ställning ska föras in i den nya lagen. Definitionen av begreppet kund ska förtydligas så att det framgår att det avser den som trätt eller står i begrepp att träda i avtalsförbindelse med en verksamhetsutövare som avses i den nya lagen. Definitionen av begreppet verklig huvudman ska ändras. verklig huvudman avses en fysisk person som, ensam eller tillsammans med någon annan, ytterst äger eller kontrollerar en juridisk person eller en fysisk person för vars räkning någon annan Det ska förtydligas att den verkliga huvudmannen i juridiska personer och konstruktioner såsom truster ska identifieras enligt den definition som föreslås i lagen om registrering av verkliga huvudmän. Definitionen av begreppet person i politiskt utsatt ställning ska utvidgas genom att ledamöter i styrelsen för politiska partier inkluderas i uppräkningen av viktiga offentliga funktioner i en stat. Definitionen av begreppet känd medarbetare till en person i politiskt utsatt ställning ska förtydligas så att det framgår att nära förbindelser med en person i politiskt utsatt ställning avser affärsrelationer och andra relationer som kan medföra en förhöjd risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism. Vid tillämpningen av den nya lagen avses med koncern, moderföre- tag och dotterföretag detsamma som i årsredovisningslagen. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Utredningen föreslår en ändring av definitionen av begreppet I utredningens förslag saknas det ett förtydligande av I utredningens förslag är uppräkningen av viktiga offentliga funktioner exemplifierande och inte uttömmande. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. förslaget att ändra definitionen av begreppet affärsförbindelse och anser att förslaget kan leda till svårigheter i tillämpningen. Trav och Galopp och motsätter sig det anser att utredningens förslag om en ny definition av begreppet affärsförbindelse måste förtydligas , Svensk Försäkring och anser att det bör förtydligas hur definitionen av begreppet verklig huvudman förhåller sig till de hjälpregler för identifikation av den verkliga huvudmannen som föreslås i lagen om registrering av verkliga att det i penningtvättslagen ska framgå att en ägarandel på mer än ska anses medföra ett en fysisk person ska anses vara verklig huvudman i en juridisk person. föreslår att det ska förtydligas att mer än en person kan vara verklig huvudman i en juridisk person och att det i penningtvättslagen bör finnas en uttrycklig hänvisning till de föreslagna hjälpreglerna i lagen om registrering av Länsstyrelserna i och län, Finansbolagens förening¸ , Nokas Värdehantering AB, och efterlyser förtydliganden och vägledning avseende utredningens förslag att göra uppräkningen av viktiga offentliga funktioner i en stat exemplifierande i stället för uttömmande. anser att det är oklart vilka politiska partier som avses i utredningens förslag och föreslår att kravet begränsas till partier som är anser att det bör förtydligas vilka relationer som typiskt sett kan komma att bedömas som en relation som innebär att en person ska anses vara känd medarbetare till en person i politiskt utsatt ställning. framför liknande synpunkter. är positiv till att det tydliggörs att det bör finnas en risk för penningtvätt eller finansiering av terrorism för att en person ska anses utgöra en s.k. känd medarbetare. Det finns dock, enligt , ett behov av att exemplifiera vilka relationer som typiskt sett kan komma att bedömas som en sådan Skälen för regeringens förslag En definition av begreppet kund saknas i penningtvättsdirektivet. Med kund avses i gällande rätt den som har trätt i avtalsförbindelse med en verksamhetsutövare (1 kap. 5 § 5 penningtvättslagen). Begreppet omfattar således de personer som etablerar en affärsförbindelse med en verksamhetsutövare och de som ingår avtal av mer tillfällig karaktär, exempelvis för att genomföra en enstaka transaktion med verksamhets- utövaren. Regeringen konstaterar emellertid att definitionen i gällande rätt inte fullt ut överensstämmer med den betydelse som begreppet kund har vid tillämpningen av penningtvättslagen i övrigt. Det följer av att flera bestämmelser i penningtvättslagen, som enligt ordalydelsen måste vidtas avseende kunder, aktualiseras redan innan en affärsförbindelse etableras eller en enstaka transaktion utförs. Skyldigheten att vidta åtgärder för kundkännedom, exempelvis att identifiera och kontrollera kundens identitet, inträder således i regel innan en avtalsförbindelse har ingåtts eller en enstaka transaktion utförts. Om det redan på detta tidiga stadium uppstår misstankar om att den presumtive kunden kommer att använda verksamhetsutövarens produkter eller tjänster för penningtvätt eller finansiering av terrorism, ska verksamhetsutövaren neka kunden tillträde till verksamhetsutövarens produkter eller tjänster och göra en rapport till . Ett antal skyldigheter i penningtvättslagen, som normalt avser ”kunder”, aktualiseras således redan innan verksamhetsutövaren ingått någon avtalsförbindelse med en potentiell kund. I den praktiska tillämpningen har t.ex. frågan om det finns en skyldighet att lämna rapporter om misstänkt penningtvätt eller finansiering av terrorism redan innan en avtalsförbindelse har ingåtts vållat problem. I artikel 14.4 i penningtvättsdirektivet framgår dock klart att en sådan rapporterings- skyldighet finns. Det kan inte uteslutas att definitionen av kund i gällande rätt har bidragit till den nämnda tillämpningsproblematiken. För att undanröja eventuella oklarheter i detta avseende och säkerställa att penningtvättslagen tillämpas på ett sätt som är förenligt med direktivet anser regeringen därför att definitionen av begreppet kund bör förtydligas så att det framgår att det även omfattar personer som avser att ingå en affärsförbindelse med verksamhetsutövaren. Avsikten måste dock ha manifesterats på ett sådant sätt att verksamhetsutövaren inlett eller enligt reglerna i penningtvättslagen borde ha inlett processen för kundkännedom, eftersom det är från denna tidpunkt som bestämmelserna avseende åtgärder med ”kunden” i penningtvättslagen blir tillämpliga. Detta bör uttryckas genom att det i definitionen anges att även den som står i begrepp att ingå en avtalsförbindelse med verksamhetsutövaren ska omfattas av definitionen av kund. Affärsförbindelse definieras i 1 kap. 5 § 1 penningtvättslagen. Med affärsförbindelse avses en affärsmässig förbindelse som när kontakten etableras förväntas ha en viss varaktighet. Definitionen i gällande rätt är förenlig med motsvarande definition i artikel 3.13 i penningtvätts- direktivet. Utredningen föreslår en ändring i definitionen som innebär att en affärsförbindelse ska vara en affärsmässig förbindelse som har, eller när kontakten etableras förväntas ha, en viss varaktighet. Förslaget syftar till att tydliggöra att affärsförbindelser kan uppstå genom konkludent handlande. Det förtydligande som utredningen föreslår kan göra det enklare för tillsynsmyndigheter att ingripa mot verksamhetsutövare som försöker kringgå kraven på att vidta åtgärder för kundkännedom genom att inte formalisera affärsförbindelserna med sina kunder. Sådana förfaranden torde dock vara relativt ovanliga. Regeringen konstaterar vidare att det i gällande rätt inte finns formella krav på hur en affärsmässig förbindelse kan uppstå. En affärsförbindelse måste inte nödvändigtvis uppkomma den första gången som kunden och verksamhetsutövaren har kontakt med varandra. En affärsförbindelse kan även uppstå genom parternas konkludenta handlande. Ett flertal remissinstanser pekar på att den av utredningen föreslagna definitionen av begreppet affärsförbindelse kan medföra betydande tillämpningssvårigheter. Regeringen har förståelse för dessa synpunkter och anser att fördelarna med den definition som utredningen föreslår inte överväger de möjliga problem som den kan leda till i tillämpningen. Regeringen anser därför att definitionen av begreppet affärsförbindelse i den nya penningtvättslagen bör vara densamma som i gällande rätt. Definitionen av verklig huvudman i penningtvättslagen Definitionen av verklig huvudman är något annorlunda formulerad i fjärde penningtvättsdirektivet jämfört med penningtvätts- direktiv. Den övergripande definitionen är dock densamma. I fjärde penningtvättsdirektivet anges att med verklig huvudman avses fysiska personer som ytterst äger eller kontrollerar kunden eller den eller de fysiska personer för vars räkning en transaktion eller en verksamhet utförs (artikel 3.6). I direktivet finns därutöver ett förtydligande om vad detta närmare innebär för juridiska personer och vissa juridiska konstruktioner såsom truster. Det är i denna del som det fjärde penningtvättsdirektivet skiljer sig från sin föregångare. Enligt fjärde penningtvättsdirektivet ska verklig huvudman i juridiska personer åtminstone innefatta fysiska personer som direkt eller indirekt äger eller kontrollerar en tillräcklig andel av aktierna, rösträtterna eller ägarandelarna (artikel 3.6). Kontrollen kan exempelvis utövas genom innehav av innehavaraktier eller genom andra medel. Definitionen inbegriper inte ägande eller kontroll av bolag noterade på en reglerad marknad, som omfattas av informationsskyldighet enligt unionsrätten eller omfattas av motsvarande internationella normer som säkerställer tillräcklig öppenhet beträffande information om ägande. Vidare framgår att ett aktieinnehav eller en ägarandel på ska vara en indikation på direkt ägande. Ett aktieinnehav eller en ägandeandel på i den juridiska personen som innehas av ett annat företag som står under en eller flera fysiska personers kontroll, eller av flera företag, som står under samma fysiska persons eller personers kontroll, ska utgöra en indikation på indirekt ägande. Medlemsstaterna har möjlighet att bestämma att en lägre ägandeandel än ska utgöra en indikation på direkt eller indirekt ägande. När det gäller truster och liknande juridiska konstruktioner ska förvaltaren eller förvaltarna, eventuell beskyddare, förmånstagarna eller de personer för vilka den juridiska konstruktionen främst har inrättats eller verkar anses som verkliga huvudmän enligt fjärde penningtvätts- Även andra fysiska personer som ytterst utövar kontroll över den juridiska konstruktionen genom direkt eller indirekt ägande eller genom andra medel omfattas av definitionen. är det verklig huvudman i stiftelser och truster som bildats med stöd av utländsk rätt som ska bestämmas med ledning av dessa kriterier. Enligt penningtvättsdirektiv är den som äger eller kontrollerar av ett företag som huvudregel att betrakta som verklig huvudman, dvs. det är inte endast en indikation. Regeringen anser att definitionen av begreppet verklig huvudman i penningtvättslagen bör justeras jämfört med den i gällande rätt för att stämma överens med fjärde penningtvättsdirektivet. Ett flertal remissinstanser, däribland , Nokas Svensk Försäkring anser att kopplingen mellan definitionen i penning- tvättslagen och presumtionsreglerna i lagen om registrering av verkliga huvudmän måste klargöras och att det är viktigt att innebörden av begreppet verklig huvudman stämmer överens i de båda lagarna. Presumtionsreglerna, som behandlas mera utförligt i avsnitt 15.3, syftar till att förenkla för juridiska personer att identifiera den eller de fysiska personer som är dess verkliga huvudmän samt att skapa en enhetlig tillämpning av begreppet verklig huvudman. I likhet med vad flera remissinstanser anför anser regeringen att kopplingen mellan definitionen av verklig huvudman i penningtvätts- lagen och i lagen om registrering av verkliga huvudmän tydligt bör framgå i penningtvättslagen. En sådan koppling ökar förutsebarheten och minskar risken för att begreppen, som ska ha samma innebörd i de båda lagarna, kommer att tolkas och tillämpas på olika sätt. ligger bakom förslaget till införande av presumtionsregler i registrerings- lagen, dvs. att förenkla identifikation av den verkliga huvudmannen och skapa förutsättningar för en enhetlig tillämpning av detta begrepp, gör sig gällande även när definitionen ska tillämpas i penningtvättslagen. Definitionen i penningtvättslagen bör således ske genom hänvisning till Genom hänvisningen bör det framgå att en ägar- eller röstandel på ska anses medföra att en fysisk person ska anses vara verklig huvudman, vilket föreslås av Svenska det i situationen som beskriver indirekt ägande bör förtydligas att endast den som ytterst äger eller kontrollerar den juridiska personen ska anses vara verklig huvudman. Det innebär att verksamhetsutövarna inte ska behöva identifiera eller kontrollera en verklig huvudman i varje ägarled. Regeringen bedömer att detta inte kan eller bör förtydligas i större utsträckning än vad som framgår av det beskriva förslaget. kan förekomma att flera personer ska anses utöva den yttersta kontrollen över en juridisk person, finns inget som hindrar att dessa utövar sin kontroll genom juridiska personer på olika nivå i ägandekedjan. är det i normalfallet sannolikt, på det sätt som föreningarna anför, att den verkliga huvudmannen i situationer med indirekt ägande kontrollerar den juridiska person som återfinns i toppen av ägarkedjan. I dessa fall är det endast denna fysiska persons identitet som måste kontrolleras. Definitionen av person i politiskt utsatt ställning I artikel 3.9 i fjärde penningtvättsdirektivet framgår vad som avses med en person i politiskt utsatt ställning.