prop · H403100 · 2017-04-18 00:00:00 — De senast beräknade KIX - vikterna används och därefter skrivs vikterna fram med trenden under de föregående fem åren. 6I offentlig sektor. Procent av BNP. Källa: Egna beräkningar. 3.6Utvecklingen enligt andra bedömare Detta avsnitt innehåller jämförelser med andra bedömares prognoser för ett antal centrala makroekonomiska variabler (se tabell 3.8). Regeringens prognos för BNP-tillväxten 2017 är i linje med samtliga andra prognosmakare. Det är förhållandevis små skillnader mellan de olika bedömarnas prognoser när hänsyn tas till de osäkerheter som typiskt sett är förknippade med prognoser av det aktuella slaget. Diagram 3.10 visar de olika bedömarnas prognoser för BNP-tillväxten, tillsammans med symmetriska osäkerhetsintervall för olika andelar P R O P . 2 0 1 6 / 1 7 : 1 0 0 av regeringens historiska prognosfel, dvs. skillnader mellan utfall och regeringens prognoser. Eftersom samtliga prognoser ligger väl inom de intervall som täcker hälften av regeringens prognosfel så befinner de sig inom den typiska felmarginalen för regeringens prognoser. Jämförelsen visar således att det endast finns små skillnader mellan regeringens och de andra bedömarnas prognoser för BNP- tillväxten. Diagram 3.10 Osäkerhetsintervall för BNP-prognosen Anm.: = Regeringen, KI = , KOM = Europeiska kommissionen, RB = . Osäkerhetsintervallen är baserade på regeringens historiska prognosfel, i de ekonomiska vårpropositionerna –2016, och bör inte förväxlas med en framåtblickande riskbild. För en beskrivning av hur osäkerhetsintervallen är beräknade, se promemoria Utvärdering av makroekonomiska prognoser 2015 som publicerades på i anslutning till ekonomiska vårproposition. Källor: , Europeiska kommissionen, och egna beräkningar. Regeringens prognos för arbetslösheten 2017 och 2018 är i linje med de andra bedömarnas prognoser. bedömer dock att arbetslösheten 2018 kommer vara något högre jämfört med övriga bedömare. Det förklaras främst av att har en lägre prognos för såväl den faktiska som den potentiella sysselsättningstillväxten. Även regeringens prognos för inflationen 2017 och 2018 ligger i linje med de övriga bedömarnas prognoser. förutspår dock en något starkare prisutveckling . Skillnaderna förklaras främst av olika bedöm- ningar av den underliggande inflationen. Samtliga bedömare med undantag för Europeiska kommissionen gör bedömningen att resursutnyttjandet, mätt med BNP-gapet, är ansträngt 2017 och 2018. P R O P . 2 0 1 6 / 1 7 : 1 0 0 Tabell 3.8 Jämförelse mellan olika bedömares prognoser 1,5/1,6 1,6/1,4 1,5/1,5 1,6/1,3 -/1,7 -/1,8 1,6/1,6 2,1/1,8 -0,2 Anm.: Publiceringsdatum är för regeringen , , Europeiska kommissionen , . 2Procent av arbetskraften, 15–. 3Procentuell förändring, årsgenomsnitt, KPI/HIKP. 4Skillnaden mellan faktisk och potentiell BNP i procent av potentiell BNP. Källor: , Europeiska kommissionen, och egna beräkningar. Sedan budgetpropositionen beslutades har nationalräkenskaperna för andra, tredje och fjärde kvartalet 2016 publicerats. Även utfall för konsumentprisindex och från arbetskraftsunder- sökningarna har publicerats. Starkare BNP-tillväxt, men högre arbetslöshet BNP-tillväxten bedöms bli högre 2017 och 2018 än vad som bedömdes i budgetpropositionen (se tabell 3.9). Den främsta anledningen till detta är en högre förväntad tillväxt av fasta bruttoinvesteringar och av exporten. Detta motverkas till viss del av en lägre förväntad tillväxt av hushållens konsumtion och av offentlig konsumtion. Utfallet för sysselsättningstillväxten 2016 var något svagare än enligt prognosen i budget- Utfallet för blev dock starkare än förväntat. Tillsammans med en snabbare BNP-tillväxt bidrar detta till en uppreviderad sysselsättningstillväxt 2017 och 2018 (se tabell 3.9). Utfallet för arbetslösheten var något högre än prognosen i budgetpropositionen . Tillsammans med en starkare tillväxt i arbetskraften bidrar detta till en uppreviderad arbetslöshet 2017 och 2018. Ett mer ansträngt resursutnyttjande Sammantaget bedöms resursutnyttjandet, mätt med BNP-gapet, vara något ansträngt 2017 och 2018 (se tabell 3.9). Resursutnyttjandet bedöms därmed bli mer ansträngt jämfört med prognosen i budgetpropositionen , i vilken resursutnyttjandet bedömdes vara i det närmaste balanserat. Utfallet för inflationen 2016, mätt med KPIF, var något lägre än enligt prognosen i budgetpropositionen . Även utfallen för löneutvecklingen var lägre än prognosen. Till följd av detta har prognosen för löner reviderats ned 2017 och 2018. Även prognosen för inflationen har reviderats ned 2018, medan ett starkt bidrag av högre energipriser motverkar en nedrevidering av inflationen 2017. Prognosen för reporäntan har reviderats ned, som följd av att har reviderat ned reporäntebanan. En låg reporänta bedöms krävas för att inflationsmålet ska uppnås. Tabell 3.9 Jämförelse mellan regeringens senaste prognoser Prognos enligt budgetpropositionen inom parentes Procentuell förändring om inte annat anges (3,5) (2,3) (1,9) (2,3) (2,7) Potentiell BNP1,2 (2,3) (2,3) (2,2) (2,3) (2,4) -0,1 (0,0) (0,2) (0,0) (0,0) (0,0) (6,8) (6,3) (6,3) (6,3) (6,2) (1,8) (1,5) (0,6) (0,7) (0,8) (1,9) (1,5) (0,6) (0,8) (0,8) (2,7) (3,1) (3,4) (3,4) (3,4) (1,0) (1,5) (2,1) (2,8) (3,1) (1,5) (1,7) (1,9) (2,0) (2,0) -0,5 -0,5 -0,3 (-0,5) (-0,5) (0,3) (1,2) (2,1) Anm.: Prognosen är baserad på nu gällande regler och av regeringen föreslagna och aviserade åtgärder i denna proposition. 3Skillnaden mellan faktisk och potentiell BNP i procent av potentiell BNP. 5Procent av arbetskraften. 6Timlön enligt konjunkturlönestatistiken. Källor: , , och egna beräkningar. 3.8Utvärdering av prognoser för BNP-tillväxten I detta avsnitt utvärderas regeringens prognoser för BNP-tillväxt 1994–2016 som redovisats i budgetpropositionerna och de ekonomiska vårpropositionerna 1994–2016. Prognoserna utvärderas i förhållande till prognoser gjorda av andra bedömare. För systematiska prognosfel i form av genomsnittliga över- eller underskattningar används ofta den engelska termen bias. Genom att skatta en bedömares genomsnittliga prognos- fel kan hypotesen att dess prognoser inte har någon bias testas. Tabell 3.10 visar de olika bedömarnas medelprognosfel och uppgifter om antalet observationer. P R O P . 2 0 1 6 / 1 7 : 1 0 0 statistiskt signifikanta är markerade med en asterisk. Tabell 3.10 Medelprognosfel för prognoser för BNP-tillväxt Medelprognosfel (MPF) för prognoser för BNP-tillväxten 1994–2016 och antal observationer (N) -0,09 -0,22 -0,17 0,54* -0,05 0,41* Anm.: Asterisk indikerar signifikans på 10 procents nivå. Signifikansnivån används för att värna om testets styrka, se promemoria Utvärdering av makroekonomiska prognoser 2016, som publicerades på i anslutning till ekonomiska vårproposition. Ett signifikant medelprognosfel kan tolkas som att det är 10 procents sannolikhet eller mindre (dvs. en förhållandevis liten sannolikhet) att få det erhållna medelprognosfelet om det inte skulle finnas någon bias. Prognosfelet är här definierat som utfallet minus prognosen. Ett positivt medelprognosfel relaterar därför till en underskattning. Källor: Respektive bedömare och egna beräkningar. Stickproven är uppdelade i prognoser gjorda som utfallet respektive år före utfallet. För prognoser gjorda som utfallet har samtliga bedömare ett positivt skattat medel- prognosfel. Regeringen har därmed, liksom övriga bedömare, i genomsnitt underskattat BNP-tillväxten för utvärderingsperioden. För prognoser gjorda året före utfallet har regeringen i stället överskattat BNP-tillväxten. Regeringens medelprognosfel är dock inte statistiskt signifikanta. I tabell 3.11 rangordnas bedömarna med avseende på deras medelabsolutfel och medel- kvadratfel för prognoser för BNP-tillväxten. Regeringens prognosprecision rangordnas relativt högt för prognoser utfärdade som utfallet, och relativt lågt för prognoser utfärdade året före utfallet. I allmänhet vilar rangordningarna på små skillnader, och inga test har utförts för att undersöka om dessa skillnader är statistiskt signifikanta. Utformningen av ett sådant test försvåras av att bedömarna för ett givet år dels utfärdar prognoserna , dels producerar olika antal prognoser. Rangordningarna bör därför värderas med viss försiktighet. P R O P . 2 0 1 6 / 1 7 : 1 0 0 Tabell 3.11 Rangordningar av bedömares prognosprecision Rangordningar efter medelabsolutfel (MAF) och medelkvadratfel (MKF) för prognoser för BNP-tillväxten 1994–2016 Prognoser gjorda som utfallet Rangordning efter MAF (första raden) och efter MKF (andra raden) Prognoser gjorda året före utfallet Rangordning efter MAF (första raden) och efter MKF (andra raden) Anm.: Medelabsolutfelet är medelvärdet av de absoluta prognosfelen. Medelkvadratfelet är medelvärdet av de kvadrerade prognosfelen. Rangordningen sker fallande från vänster. Bedömarna är regeringen (), (), (), (), (), Svenskt näringsliv (SN), (), , Nordea (NO) och (). Källor: Respektive bedömare och egna beräkningar. P R O P . 2 0 1 6 / 1 7 : 1 0 0 4 De budgetpolitiska målen –De budgetpolitiska målen ska skapa förut- sättningar för att den ekonomiska politikens övergripande mål ska kunna nås på ett sätt som säkerställer att finans- politiken är hållbar på lång sikt. De budget- politiska målen består av ett mål för den offentliga sektorns finansiella sparande, ett utgiftstak för staten och ett kommunalt balanskrav. Som medlem i EU är även bundet av bestämmelserna i stabilitets- och tillväxtpakten. –Regeringens ansvarsfulla finanspolitik har i kombination med tillväxten i svensk eko- nomi gjort det möjligt att både vända det stora underskottet till överskott och finansiera angelägna samhällsinvesteringar. –Regeringen bedömer att den tydliga av- vikelse från överskottsmålet som tidigare existerat inte längre föreligger. Både det finansiella och det strukturella sparandet bedöms ligga inom en rimlig felmarginal i förhållande till över- skottsmålet. –Regeringen bedömer att utgiftstakets nivå bör uppgå till . Det är samma bedömning som gjordes ekonomiska vårpropo- sition och i budgetpropositionen . Bedömningen innebär att utgiftstakets nivå 2020 ökar med jämfört med den beslutade nivån på utgiftstaket . –Kommunsektorns resultat 2016 uppfyllde det kommunala balanskravet med god marginal och som helhet bedöms sektorn klara kravet under hela prognosperioden. Trots en god utveckling av skatteintäkterna bedöms dock resultatet försämras något . Det beror på att den demografiska utvecklingen väntas bidra till att kostnaderna ökar snabbare än intäkterna. –Som medlem i EU är bundet av bestämmelserna i stabilitets- och tillväxt- pakten. Marginalerna till gränsvärdena i stabilitets- och tillväxtpaktens korrigerande del är goda och förväntas uppfylla kraven i den förebyggande delen av pakten. –Regeringen bedömer att nivån på över- skottsmålet bör ändras till en tredjedels procent av BNP över en konjunkturcykel, samt att det budgetpolitiska ramverket bör kompletteras med ett skuldankare för den offentliga sektorns konsoliderade brutto- skuld. Ändringarna i det budgetpolitiska ramverket bör tillämpas fr.o.m. budget- arbetet . Regeringen avser att i budgetpropositionen återkomma till med förslag om dels en ändrad nivå på överskottsmålet, dels införande av ett skuldankare och nivån på detta. I detta avsnitt följer regeringen upp de budget- politiska målen. Dessa mål skapar förut- sättningar för att uppnå de politiska målen på ett sätt som är hållbart på både kort och lång sikt. De budgetpolitiska målen består av ett mål för P R O P . 2 0 1 6 / 1 7 : 1 0 0 den offentliga sektorns finansiella sparande, ett utgiftstak för staten och ett kommunalt balans- krav. I avsnitt 4.5 redovisar regeringen sina bedömningar av förslag och bedömningar. Som medlem i EU är även bundet av bestämmelserna i stabilitets- och tillväxtpakten. Dessa bestämmelser utgör ramen som de svenska budgetpolitiska målen måste hålla sig inom. Bestämmelserna anger bl.a. att under- skottet i offentliga finanser och storleken på den offentliga bruttoskulden inte får överskrida vissa gränsvärden, samt att det strukturella sparandet ska uppfylla ett medel- fristigt budgetmål. I denna proposition förkortas tidsperspektivet för prognoserna med jämfört med vad som varit fallet . Efter att i huvudsak ha varit treårig sedan reformeringen av den statliga budgetprocessen för- längdes då prognoshorisonen till . Vid det tillfället ansåg den dåvarande regeringen att en bedömning av utgiftstaket för det fjärde året var ett viktigt instrument för att tydliggöra strategin för återgång till överskott i de offentliga finanserna. när finanserna visar på överskott i linje med överskottsmålet anser regeringen att denna förlängning är nödvändig. Budgetlagen (2011:203) kräver enbart en 3-års- horisont för redovisningen av prognoser, preliminära utgiftsramar och inkomstberäk- ningar samt utgiftstak. Ytterligare ett skäl till förändringen är att prognososäkerheten ökar med längden på prognoshorisonten. En återgång till en prognoshorisont ger också en mer realistisk utgångspunkt för beräkningar av den långsiktiga utvecklingen av de offentliga finanserna. Vidare innebär de förslag som lämnat att uppfölj- ningen av överskottsmålet i första hand ska baseras på information avseende det innevarande året och det närmast efterföljande året. Jämfört med de metoder som tidigare använts för uppföljningen innebär det en begränsning av antalet år som ska ingå i uppföljningen. 4.1Uppföljning av målet för det finansiella sparandet Enligt målet för det finansiella sparandet ska sparandet i den offentliga sektorn motsvara av BNP i genomsnitt över en konjunkturcykel. Att målet för det finansiella sparandet är formulerat som ett genomsnitt över en konjunkturcykel, i stället för som ett årligt mål, är motiverat av stabiliseringspolitiska skäl. Om målet skulle vara av BNP varje enskilt år skulle finanspolitiken behöva stramas åt även när konjunkturen försvagades för att säkerställa att det årliga målet nås. Finans- politiken skulle då förstärka konjunktur- svängningarna i stället för att stabilisera dem. Att målet är formulerat som ett genomsnitt över en konjunkturcykel gör det dock svårare att följa upp huruvida finanspolitiken ligger i linje med målet, eftersom det är svårt att bedöma när en konjunkturcykel börjar och slutar, samt i vilket konjunkturläge ekonomin befinner sig. Måluppfyllelsen analyseras i första hand i ett framåtblickande perspektiv, eftersom målet för det finansiella sparandet utgör ett riktmärke för finanspolitiken. Men för att se om det har funnits systematiska fel i finanspolitiken som minskar sannolikheten att målet nås görs också en bakåtblickande uppföljning. I tabell 4.1 redovisas prognosen för det offentliga finansiella sparandet, utfallsdata för det genomsnittliga finansiella sparandet och de indikatorer som används för att bedöma budgetutrymmet i förhållande till målet för det finansiella sparandet i ett framåtblickande perspektiv. Tabell 4.1 Finansiellt sparande i offentlig sektor samt indikatorer för avstämning mot målet för det finansiella sparandet Andel av BNP respektive potentiell BNP i procent Utfallsdata och prognoser 2017–2020 1Genomsnitt av sparandet innevarande år och framåt respektive bakåt i tiden, justerat för engångseffekter . 2 Andel av potentiell BNP. Källor: och egna beräkningar. Det genomsnittliga finansiella sparandet uppgick till av BNP 2007–2016. Den låga nivån förklaras delvis av den utdragna låg- konjunkturens effekter på de offentliga finan- serna, men också av de ofinansierade åtgärder, framförallt skattesänkningar, som den förra regeringen vidtog. Sjuårsindikatorn är ett genomsnitt av sparandet det aktuella året och framåt respektive bakåt i tiden, justerat för engångseffekter . Sjuårsindikatorn visar att det offentliga sparandet låg av BNP under målnivån 2016, men att det för- bättras med av BNP till 2017. Det strukturella sparandet är en beräkning av hur stort det finansiella sparandet i den offentliga sektorn skulle vara om BNP skulle motsvara den potentiella nivån så att sektorns inkomster och utgifter inte påverkades av konjunkturläget eller av engångseffekter. Det strukturella sparandet är inte en del av den officiella statistiken och kan beräknas på flera sätt. Det gör att nivån på det strukturella sparandet kan skilja sig åt mellan olika bedömare och att det inte finns något allmänt accepterat utfall. bedöms det strukturella sparandet ha varit i nivå med målnivån på . Det strukturella sparandet bedöms därefter försvagas till av potentiell BNP 2017. Det strukturella sparande påverkas dock dessa år av P R O P . 2 0 1 6 / 1 7 : 1 0 0 temporärt höga utgifter för flyktingmottagning. Det strukturella sparandet – med hänsyn tagen till ökade utgifter för flyktingmottagning, det migrationsjusterade strukturella sparandet – bedöms uppgå till av potentiell BNP 2016 och av potentiell BNP (se diagram 4.1). Att det strukturella sparandet försämras beror i huvudsak på tillfälliga faktorer. Faktorerna består bl.a. av ytterligare något ökande utgifter för migration och en något svagare utveckling av inkomsterna i förhållande till BNP-tillväxten (se avsnitt 7.2). Utan nya finanspolitiska åtgärder förstärks det strukturella sparandet betydligt . Diagram 4.1 Strukturellt sparande Procent av potentiell BNP Anm.: I bedömningen av det migrationsjusterade sparandet har de direkta kostnaderna för migration och etablering som överstiger den dubbla genomsnittliga kostnaden (1991–2014) som andel av BNP rensats bort. I bedömningen ingår avräkning på biståndet och effekter på budgetens inkomstsida. Sammanfattning av uppföljningen av målet för det finansiella sparandet Regeringens ansvarsfulla finanspolitik har i kombination med tillväxten i svensk ekonomi gjort det möjligt att både vända det stora underskottet till överskott och finansiera angelägna samhällsinveste- ringar. Enligt de senaste beräkningarna uppvisar de offentliga finanserna överskott . Regeringen bedömer att någon tydlig avvikelse från överskottsmålet inte längre föreligger. Både det finansiella och det strukturella sparandet bedöms 2016 och framåt ligga i linje med överskottsmålet, även om en temporär nedgång väntas 2017. Det migrations- justerade strukturella sparandet beräknas ligga över 1-procentsmålet 2016 och nära målet 2017 och 2018. P R O P . 2 0 1 6 / 1 7 : 1 0 0 4.2Uppföljning av utgiftstaket och till följd av andra orsaker än s.k. tekniska bedömning av utgiftstakets nivå justeringar eller till följd av en ändrad inriktning De takbegränsade utgifterna är summan av utgifterna under utgiftsområdena 1–25 och 27 samt utgifterna i ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget. De utgörs av faktiskt förbrukade anslagsmedel, vilket innebär att även myndigheternas utnyttjande av anslagssparande och anslagskredit ingår. De takbegränsade utgifterna omfattar därmed större delen av utgifterna i staten och ålderspensionssystemet. Dessa utgifter utgör tillsammans med utgifterna för kommuner och landsting i det närmaste de totala utgifterna för den offentliga sektorn. Utgiftstaket är den övre gräns som de tak- begränsade utgifterna får uppgå till. Utgifts- takets nivå bör dock inte betraktas som ett mål för de takbegränsade utgifterna. Överskotts- målet kan t.ex. vara begränsande för nivån på de takbegränsade utgifterna, även om det vid samma tillfälle finns utrymme under utgiftstaket. Vidare kan den makroekonomiska utvecklingen innebära att det inte är lämpligt att ta hela utrymmet under utgiftstaket i anspråk. Enligt 2 kap. 2 § budgetlagen ska regeringen i budgetpropositionen föreslå en nivå på utgifts- taket för det tredje tillkommande året. Budget- processens medelfristiga perspektiv ger förut- sättningar för att beslutet om utgiftstakets nivå fattas i överensstämmelse med ekonomins långsiktiga produktionsförmåga, tydliggör effekterna av politiska beslut efter det aktuella budgetåret och skapar en bindande lång- siktighet i budgetbesluten. Utgiftstaket är en grundläggande del av principen om en ordning där besluten om budgeten fattas uppifrån och ned, enligt vilken beslut om en övre gräns för de totala utgifterna fattas före besluten om delarna, dvs. utgiftsramarna och anslagen. Utgiftstaket gör att olika utgiftsökningar prövas tillsammans inom ett fastställt ekonomiskt utrymme. Utgiftstaket tvingar fram prioriteringar mellan olika önskemål och minskar därmed bl.a. risken för att tillfälligt höga inkomster, i ett läge med högt resursutnyttjande, används för att finansiera permanent högre utgifter. Ett flerårigt utgiftstak kan användas som ett verktyg för att uppnå överskottsmålet och långsiktigt hållbara offentliga finanser. Utgångspunkten är att de nivåer på utgiftstaket som har beslutat om inte ska ändras på finanspolitiken efter att en ny regering tillträtt. Enligt 2 kap. 4 § budgetlagen är regeringen skyldig att vidta åtgärder om det finns risk för att ett fastställt utgiftstak överskrids. Eftersom de faktiska utgifterna varierar av olika anled- ningar som är svåra att förutse i prognoserna och utgiftstaket fastställs i nominella termer, bör det finnas ett utrymme under utgiftstaket så att de faktiska utgifterna kan variera utan att det kräver åtgärder från regeringens sida. Detta utrymme mellan utgiftstaket och de faktiska beräknade, takbegränsade utgifterna kallas budgeterings- marginalen. Budgeteringsmarginalen ska, i enlighet med vad som ovan anförts, i första hand fungera som en buffert om utgifterna på grund av konjunk- turutvecklingen skulle utvecklas på ett annat sätt än vad som förväntades när utgiftstakets nivå fastställdes. Det är viktigt att det finns tillräckligt med utrymme för de konjunkturberoende utgifterna (i första hand arbetsmarknads- relaterade utgifter, s.k. automatiska stabilisato- rer) att öka i en konjunkturnedgång. Då minskar risken för att behov av besparingar för att inte överskrida utgiftstaket uppstår i ett skede när den offentliga sektorn behöver stötta den ekonomiska utvecklingen. Budgeteringsmargina- len kan även användas för nya reformer eller volymökningar i de rättighetsbaserade transfere- ringssystemen efter avstämning mot överskotts- målet och behovet av en säkerhetsmarginal under utgiftstaket. Riktlinjen för budgeteringsmarginalens minsta storlek, den s.k. säkerhetsmarginalen, är regeringens bedömning av hur stor budgete- ringsmarginalen som minst behöver vara i budgeteringsfasen för att hantera osäkerheter till följd av främst konjunkturutvecklingen. Enligt riktlinjen bör säkerhetsmarginalen uppgå till av de takbegränsade utgifterna för det innevarande året (t), för (t+1), för det andra följande året (t+2) och för det tredje följande året (t+3). Den stegvis ökande marginalen motiveras av att osäkerheten om utgiftsutvecklingen är större på . En närmare genomgång av riktlinjen för budgeteringsmarginalens minsta storlek finns ekonomiska vårproposition (prop. 2010/11:100, bilaga 4). P R O P . 2 0 1 6 / 1 7 : 1 0 0 2017–2019 än enligt den prognos som redovisades i budgetpropositionen . I tabell 4.2 redogörs för hur stor marginalen Detta förklaras främst av att volymerna i olika bedöms bli till de beslutade nivåerna på utgifts- transfereringssystem nu väntas bli lägre. taket 2017–2019, både i miljarder kronor och Huvudsakligen gäller det nya lägre bedömningar som andel av de takbegränsade utgifterna. nyanlända och antalet personer med sjuk- marginalens storlek är tillräcklig för att hantera penning, vilket ger lägre utgifter. den osäkerhet som finns i bedömningen av genomgång av hur prognosen för de tak- utgiftsutvecklingen –2019. Budgeteringsmarginalen bedöms nu bli större budgetpropositionen, se avsnitt 6.3. Tabell 4.2 Ursprungligt och faktiskt utgiftstak Miljarder kronor om inget annat anges. För de takbegränsade utgifterna redovisas utfall –2016 och prognos 2017–2019. Anm.: –2006, se ekonomiska vårproposition (prop. 2008/09:100 s. 164). 1Ursprunglig nominell förändring av utgiftstakets nivå jämfört med föregående år vid det tillfälle nivån för det aktuella året beslutades av .