prop · H403222 · 2017-09-05 00:00:00 — ägnad att medföra allvarlig skada. Med det avses att spridningen typiskt sett ska kunna medföra sådan skada. Vid denna bedömning måste särskild betydelse fästas vid vilken typ av uppgifter det är fråga om och hur och i vilken omfattning de blivit spridda. Det kan då vara av betydelse i vilket socialt sammanhang som den utsatte befinner sig och vilken spridning som uppgifterna fått bland andra människor som ingår i Att uppgifter sprids till personer i den utsattes närhet, skolklass eller vänskapskrets kan öka känslan av intrång i privatlivet. vidarespridning av uppgifter får varje spridning bedömas för sig. uppgift redan har gjorts tillgänglig för fler än ett fåtal personer utesluter alltså inte ansvar för en senare spridning. Det innebär t.ex. att spridning av en känslig uppgift kan vara straffbar även om den person som uppgiften avser själv har delat med sig av uppgiften. I subjektivt hänseende krävs uppsåt för samtliga brottsrekvisit. Straffet för olaga integritetsintrång är böter eller fängelse i högst . Om straffet kan stanna vid böter eller om straffvärdet är sådant att en påföljd på fängelsenivå bör väljas beror på flera omständigheter, där uppgifternas slag är av särskild betydelse. Även det sätt som spridningen skett på och omfattningen av spridningen bör tillmätas stor betydelse. fråga om påföljdsval bör det, om straffvärdet ligger på fängelsenivå, vara motiverat att bestämma påföljden till fängelse även om straffvärdet i sig eller tidigare brottslighet inte ensamt skulle tala för Styrkan i fängelsepresumtionen måste emellertid bestämmas av omständigheterna i det enskilda fallet. I 6 d § föreskrivs straffansvar för grovt olaga integritetsintrång. I andra stycket undantas från straffansvar fall då gärningen med hänsyn till syftet och övriga omständigheter var försvarlig. av om gärningen var försvarlig får göras utifrån en helhetsbedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Vid denna bedömning ska det intresse som ligger bakom spridningen av uppgifterna vägas mot det intrång i privatlivet som gärningen innebär. I det sammanhanget bör sådana omständigheter som att spridningen sker som ett led i en nyhetsförmedling eller av något annat samhälleligt intresse vara av stor På samma sätt kan det beaktas om det funnits ett legitimt allmänintresse att sprida uppgifterna. Det kan t.ex. gälla spridning av uppgifter som skett i syfte att avslöja övergrepp mot enskilda eller andra Det kan vidare vara av betydelse om spridningen utgör en del av ett vetenskapligt arbete eller kan försvaras av ett konstnärligt Prop. 2016/17:222 syfte. Under vissa omständigheter kan myndigheter ha en skyldighet att lämna ut integritetskänsliga uppgifter. När uppgifter sprids i ett sådant sammanhang bör spridningen anses försvarlig så länge den inte går utöver myndighetens skyldigheter. Åklagaren har bevisbördan för att omständigheterna inte är sådana att ett undantag från straffansvar bör göras på grund av att gärningen är försvarlig. Ett blankt påstående om att spridningen skett i ett försvarligt syfte, som inte kompletteras med uppgifter som beskriver de omständigheter som påstås göra gärningen försvarlig, bör emellertid kunna lämnas utan avseende. I konkurrenshänseende bör beaktas att en gärning som utgör olaga integritetsintrång även kan utgöra förtalsbrott. Även om det finns många likheter mellan brottstyperna har olaga integritetsintrång den personliga integriteten som skyddsintresse medan förtalsbrottet skyddar den ära och det anseende någon har hos andra. Som huvudregel bör det i ett sådant fall dömas för båda brotten i konkurrens. I vissa fall kan tillämpningsområdet för det nya brottet även sammanfalla med barnpornografibrott eller olaga våldsskildring. De senare är brott mot allmän ordning med delvis andra skyddsintressen. I de fall spridning av uppgifter är straffbart enligt någon av dessa bestämmelser bör därför dömas för båda brotten i konkurrens. Detsamma gäller om spridningen innebär ett brott mot tystnadsplikt av någon som enligt lag eller annan författning är skyldig att hemlighålla uppgiften. Ytterst får lösningen av konkurrensfrågor dock bli en uppgift för rättstillämpningen. integritetsintrång är inte straffbart som tryck- eller yttrandefrihetsbrott. 6 d § Om brott som avses i 6 c § är grovt, döms för grovt olaga integritetsintrång till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen med hänsyn till bildens eller uppgiftens innehåll eller sättet för eller omfattningen av spridningen var ägnad att medföra mycket allvarlig skada för den som bilden eller uppgiften rör. Paragrafen är ny. Den innehåller en straffbestämmelse för brottet grovt olaga integritetsintrång. Övervägandena finns i avsnitt 5.6. I första stycket föreskrivs en särskild straffskala och beteckning för grovt olaga integritetsintrång. Straffskalan är fängelse i lägst och högst . I andra stycket anges de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. I detta avseende ska det särskilt beaktas om gärningen, med hänsyn till bildens eller uppgiftens innehåll eller sättet för eller omfattningen av spridningen, var ägnad att medföra mycket allvarlig skada för den som bilden eller uppgiften rör. Uppräkningen är inte uttömmande. Frågan om ett brott ska bedömas som grovt ska avgöras med beaktande av samtliga omständigheter vid brottet. Som framgår av lagtexten är bildens eller uppgiftens innehåll av särskild betydelse vid bedömningen av om ett brott är grovt. spridning av bilder med ett sexuellt innehåll, såsom exempelvis filmade samlag, leda till särskilt allvarliga intrång i privatlivet. Likaså kan mycket utlämnande bilder eller andra uppgifter om ett brottsoffer leda till stora personliga skadeverkningar, t.ex. detaljerade uppgifter som omfattas av sekretess eller ingående bilder som visar hur någon utsätts för ett mycket allvarligt brott. Därutöver kan spridning av omfattande och mycket känsliga uppgifter om någons hälsotillstånd vara av så privat karaktär att en spridning kan medföra mycket allvarlig skada. Även det sätt som spridningen skett på och omfattningen av spridningen ska särskilt beaktas. Det blir då av vikt om spridningen inneburit att bilden eller uppgiften gjorts tillgänglig för ett stort antal personer. Av ännu större betydelse kan dock vara om spridningen skett på ett sätt som syftat till att ett mycket stort antal personer verkligen skulle ta del av bilden eller uppgiften, exempelvis genom att den lagts ut på en webbplats som är välkänd och som besöks av många människor. Det kan även beaktas om den spritts till personer som är närstående eller bekanta till den person som uppgifterna rör. En annan omständighet som kan beaktas är om spridningen skett på ett sådant sätt att bilden eller uppgiften med lätthet kan hittas via sökmotorer på internet av den som söker information om en viss person, t.ex. genom att det spritts många olika identitetsuppgifter. I fråga om påföljdsval bör det vara motiverat att bestämma påföljden till fängelse även om straffvärdet i sig eller tidigare brottslighet inte ensamt skulle tala för det. Styrkan i fängelsepresumtionen måste emellertid bestämmas av omständigheterna i det enskilda fallet. 7 § Den som fysiskt antastar någon annan eller utsätter någon annan för störande kontakter eller annat hänsynslöst agerande döms, om gärningen är ägnad att kränka den utsattes frid på ett kännbart sätt, för ofredande till böter eller fängelse i högst . I paragrafen, som i huvudsak utformats i enlighet med Lagrådets förslag, regleras straffansvar för ofredande. Ändringarna innebär bl.a. att beskrivningen av de tillvägagångssätt som kan innebära ett ofredande moderniseras. Vidare ändras brottskonstruktionen så att gärningar som är ägnade att kränka någons frid på ett kännbart sätt omfattas av straffansvar. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Ansvaret för ofredande gäller den som fysiskt antastar någon annan eller utsätter någon annan för störande kontakter eller annat hänsynslöst agerande om gärningen är ägnad att kränka den utsattes frid på ett kännbart sätt. Det straffbara handlandet består alltså i att utsätta någon annan för ett hänsynslöst agerande. Lagtexten innehåller en exemplifierande uppräkning av handlingssätt som kan utgöra ett hänsynslöst agerande. Det första exemplet fysiskt antastar motsvarar ofredanden genom handgripligt antastande enligt paragrafens hittillsvarande lydelse. Någon ändring i sak är inte avsedd. Exempel på fysiska antastanden kan vara att lägga krokben för någon, knuffa någon, rycka eller slita i personens kläder eller att tillfälligt hålla fast personen. Det andra exemplet avser ofredande genom störande kontakter. Formen för kontakterna saknar betydelse. Det kan alltså vara fråga om såväl direkta kontakter vid fysiska sammanträffanden som kontakter via internet eller något annat sätt att kommunicera. Kontakterna kan vara störande på grund av sitt antal eller på grund av när och hur de sker. Av betydelse är också vad kontakterna inneburit. Om det är fråga om nedsättande eller kränkande budskap kan ett mindre antal kontakter eller meddelanden utgöra ett ofredande, jämfört med till innehållet harmlösa eller innehållslösa kontakter. Slutligen kan ofredande begås genom annat hänsynslöst agerande. Ett sådant agerande kan ske såväl genom direkta angrepp på sinnena som genom angrepp via internet eller andra kommunikationsformer. För att agerandet ska vara straffbart krävs att det kan beskrivas och upplevas som hänsynslöst. Exempel på sådana hänsynslösa ageranden kan vara att allvarligt skrämma eller störa någon genom t.ex. höga ljud eller pyroteknik, att filma någon på ett påträngande sätt eller att filma en naken person så att denne märker det. Även mer subtila kontakter som t.ex. att någon följer efter någon annan eller återkommande står utanför någons bostad omfattas, förutsatt att förföljandet uppfattas av den som förföljs och har viss varaktighet eller frekvens. Den praxis som utbildats kring ofredande genom hänsynslöst beteende bör i stor utsträckning kunna vara vägledande för vad som utgör ett hänsynslöst agerande. I viss begränsad utsträckning bör även enstaka yttranden på grund av sitt innehåll kunna anses ge uttryck för ett hänsynslöst agerande. Förutom framförande av falska dödsbud kan det vara fråga om yttranden som ligger nära hot eller som annars allvarligt kränker människovärdet eller rubbar tryggheten och tilliten till andra människor eller på annat sätt ger uttryck för hat mot någon. Exempel på sådana yttranden kan, under förutsättning att gärningen också är ägnad att kränka den utsattes frid på ett kännbart sätt, vara att med emfas uppmana någon att ta livet av sig eller att framföra grova och detaljerade kränkningar av sexualiserad eller våldsam natur. Det straffbara handlandet består i att utsätta någon annan för ett hänsynslöst agerande. Kriminaliseringen förutsätter att det är en identifierad persons frid som har blivit kränkt. För att utgöra ett straffbart ofredande krävs vidare att gärningen är ägnad att kränka den utsattes frid på ett kännbart sätt. Med det avses att det är tillräckligt att gärningen typiskt sett är sådan att någons frid kränks. Det förutsätts inte för straffansvar att någon fridskränkning uppkommit i det enskilda fallet. Genom en sådan avgränsning till typiska effekter, undantas gärningar som kan vara ovälkomna, otrevliga eller obehagliga men som den enskilde rimligen ska kunna tåla. Bedömningen av om gärningen varit ägnad att kränka någons frid på ett kännbart sätt ska göras utifrån de faktiska förhållandena i det enskilda fallet och med hänsyn till den enskilda målsäganden. Av betydelse blir då förutom angreppet som sådant även omständigheterna kring det. Det innebär t.ex. att ett agerande som sker inom ramen för en hetsig och ömsesidig meningsskiljaktighet inte behöver omfattas av straffansvar medan motsvarande agerande om det sker opåkallat och överraskande i större utsträckning kan vara fridskränkande. Det bör även beaktas om agerandet riktar sig mot en särskilt sårbar person – t.ex. en person som är utsatt för trakasserier och mobbning – eller till någon som befinner sig i en beroendeställning, t.ex. ett barn till den som gör uttalandet. omständigheten att agerandet sker inför publik på ett sätt som kan sägas förvärra kränkningen bör beaktas. En straffbar handling förutsätter att agerandet har utgjort ett angrepp på den privata sfär som varje människa kan sägas ha rätt att hålla fredad. Brottet fullbordas när denna sfär överträds. Angrepp på den fysiska sfären är straffbara även om den angripne inte uppfattar angreppet på grund av exempelvis sömn eller medvetslöshet. För andra ageranden krävs att den utsatte uppfattar angreppet. Angreppet behöver dock inte uppfattas när det företas utan det kan ske . För dessa fall krävs för straffansvar att gärningsmannens uppsåt täcker att den utsatte uppfattar angreppet. I konkurrenshänseende bör olaga integritetsintrång ha företräde framför ofredande. Om en gärning utgör såväl ofredande som överträdelse av kontaktförbud bör dömas för båda brotten i konkurrens (jfr prop. 1993/94:141 om ändring i m.m. s. 32). Som regeringen uttalat bör vid konkurrens mellan olovlig identitetsanvändning och ofredande endast dömas för det brott som framstår som det huvudsakliga (se prop. 2015/16:150 Straffrättsligt skydd mot olovlig identitetsanvändning s. 31). Skulle konkurrensfrågor uppkomma i förhållande till andra brott får sådana frågor hanteras i varje enskilt fall utifrån sedvanliga regler om brottskonkurrens (jfr t.ex. NJA 2013 s. 397 p. 11 § Hemfridsbrott eller olaga intrång som inte är grovt, kränkande fotografering eller förberedelse till sådant brott, olovlig identitetsanvändning, olaga integritetsintrång, ofredande som inte förövats på allmän plats, intrång i förvar, olovlig avlyssning som inte förövats på allmän plats eller förberedelse till sådant brott får åtalas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Detsamma gäller olaga tvång genom hot att åtala eller ange annan för brott eller att om annan lämna menligt meddelande samt försök eller förberedelse till sådant brott. I paragrafen anges vissa begränsningar för åklagarens åtalsrätt gällande några särskilt angivna straffbestämmelser i 4 kap. Paragrafen ändras genom att den föreskrivna begränsningen i åtalsrätten utvidgas till att omfatta även olaga integritetsintrång enligt 6 c §. Övervägandena finns i avsnitt 5.7. 2 § Om brott som avses i 1 § är grovt döms för grovt förtal till böter eller fängelse i högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen med hänsyn till uppgiftens innehåll eller sättet för eller omfattningen av spridningen eller annars var ägnad att medföra allvarlig skada. I paragrafen regleras straffansvar för grovt förtal. En justering görs i beskrivningen av de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett förtalsbrott är grovt. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Första stycket moderniseras endast språkligt. I andra stycket anges att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om gärningen med hänsyn till uppgiftens innehåll, sättet för eller omfattningen av spridningen var ägnad att medföra Prop. 2016/17:222 allvarlig skada. En helhetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet ska göras. Ändringen innebär ett förtydligande av att, förutom uppgiftens innehåll och omfattningen av spridningen, även sättet för spridningen särskilt ska tillmätas betydelse. Det innebär att det – utöver det antal personer som uppgiften har gjorts tillgänglig för – även ska beaktas om spridningen skett på ett sätt som syftat till att ett stort antal personer verkligen skulle ta del av uppgiften, t.ex. genom att den lämnats via en tjänst eller webbplats som är välkänd och har ett stort antal besökare eller om publiceringen i sig görs på ett sätt som ägnat att bli uppmärksammat. Det ska vidare beaktas om spridningen varit riktad till närstående eller bekanta till den utpekade personen. Ytterligare en omständighet som kan vara relevant är om spridningen skett på ett sådant sätt att den utpekade med lätthet kan identifieras och återfinnas av den som söker information om personen. 3 § Den som, i annat fall än som avses i 1 eller 2 §, riktar beskyllning, nedsättande uttalande eller förödmjukande beteende mot någon annan döms, om gärningen är ägnad att kränka den andres självkänsla eller värdighet, för förolämpning till böter. Om brottet är grovt, döms till böter eller fängelse . Paragrafen, som straffbelägger förolämpning, ändras såväl språkligt som Ändringarna innebär bl.a. att beskrivningen av de tillvägagångssätt som kan innebära en förolämpning moderniseras. brottskonstruktionen så att gärningar som är ägnade att kränka självkänslan eller värdigheten omfattas av straffansvar. finns i avsnitt 9.2. I första stycket anges i en moderniserad uppräkning att det straffbara handlandet består i att rikta beskyllning, nedsättande uttalande eller förödmjukande beteende mot någon annan. Någon ändring i sak är inte En straffbar förolämpning kan därmed uttryckas både genom ord och genom andra handlingar (t.ex. tecken, gester eller imitationer). För straffansvar förutsätts vidare att gärningen är ägnad att kränka den andres självkänsla eller värdighet. Att gärningen ska vara ägnad att kränka den angripnes självkänsla eller värdighet innebär inte att en kränkning behöver ha uppkommit i det enskilda fallet. Det avgörande är i stället om gärningen typiskt sett var sådan att den kunnat orsaka en kränkning av sådant slag. Det kan t.ex. vara fråga om kränkande uttalanden som anspelar på någons etniska ursprung, sexuella läggning, könstillhörighet eller på något funktionshinder eller särpräglat drag i Bedömningen av om gärningen var ägnad att kränka självkänslan eller värdigheten ska göras utifrån de faktiska förhållandena i det enskilda fallet och med hänsyn till den enskilda målsäganden. Av betydelse är då utöver själva uttalandet bl.a. sådant som parternas relation och normala språkbruk mellan varandra och om ett kränkande uttalande framstår som ett opåkallat angrepp på mottagaren. Uttalandet måste alltså på ett mer personligt plan kunna träffa den angripne, inte bara vara något som enligt en social norm rent allmänt kan anses som förargande och därför olämpligt att uttala till andra. 2016/17:222 Av första stycket framgår vidare att förolämpningsbrottet liksom är subsidiärt till förtal och grovt förtal. Andra stycket moderniseras endast språkligt. 14.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:112) om ansvar för eletroniska anslagstavlor 5 § Om en användare sänder in ett meddelande till en elektronisk anslagstavla ska den som tillhandahåller tjänsten ta bort meddelandet från tjänsten eller på annat sätt förhindra vidare spridning av meddelandet, om 1.meddelandets innehåll uppenbart är sådant som avses i bestämmelserna i 4 kap. 5 § om olaga hot, 4 kap. 6 c § om olaga integritetsintrång, 16 kap. 5 § om uppvigling, 16 kap. 8 § om hets mot folkgrupp, 16 kap. 10 a § om barnpornografibrott eller 16 kap. 10 c § om olaga våldsskildring, eller 2.det är uppenbart att användaren har gjort intrång i upphovsrätt eller i rättighet som skyddas genom föreskrift i 5 kap. lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk genom att sända in meddelandet. För att kunna fullgöra sin skyldighet enligt första stycket har den som tillhandahåller tjänsten rätt att ta del av meddelanden som förekommer i tjänsten. Skyldigheten enligt första stycket och rätten enligt andra stycket gäller också den som på tillhandahållarens uppdrag har uppsikt över tjänsten. Paragrafen reglerar den skyldighet som finns för den som tillhandahåller en elektronisk anslagstavla att ta bort vissa meddelanden med brottsligt innehåll som sänds in till tjänsten. Ändringarna innebär att skyldigheten vidgas till att omfatta även meddelanden vars innehåll uppenbart är sådant som avses i bestämmelserna om olaga hot eller olaga Övervägandena finns i avsnitt 10.2. Utvidgningen av tillhandahållarens ansvar enligt första stycket 1 innebär att denne är skyldig att ta bort eller förhindra vidare spridning av meddelanden vars innehåll uppenbart är sådant som avses i bestämmelserna om olaga hot och olaga integritetsintrång. grovt olaga hot och grovt olaga integritetsintrång är kvalificerade former av normalgradsbrotten omfattar tillhandahållarens ansvar även meddelanden vars innehåll uppenbart är sådant som avses i straffbestämmelserna för de grova brotten. Beträffande olaga hot innebär det förhållandet att skyldigheten att ta bort meddelanden från tjänsten är knuten till meddelandets innehåll att tillhandahållarens ansvar att ta bort ett uppenbart hotfullt meddelande gäller oberoende av om hotet har fullbordats genom att det kommit till den hotades kännedom. Utöver meddelandets innehåll ska också omständigheterna kring meddelandet beaktas (jfr NJA 2007 s. 805 I). Det innebär i fråga om olaga integritetsintrång att skyldigheten för tillhandahållaren förutsätter, utöver att meddelandets innehåll är sådant som avses i 4 kap. 6 c § , att det står klart att spridningen utgör ett intrång i någons privatliv och att den är ägnad att medföra allvarlig skada för den som Så är normalt inte fallet om det av omständigheterna framgår att den som uppgiften rör har samtyckt till spridningen. föreligger sådana omständigheter som kan göra spridningen försvarlig, Prop. 2016/17:222 t.ex. att spridningen kan motiveras av ett legitimt samhällsintresse, inträder heller inte någon skyldighet för tillhandahållaren att ta bort meddelandet. 7 § Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot 5 § första stycket döms till böter eller fängelse , eller om brottet är grovt, till fängelse i högst . I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Första stycket tillämpas inte, om det för gärningen kan dömas till ansvar enligt eller lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Brott enligt första stycket får i de fall meddelandets innehåll är sådant som avses i bestämmelsen i 4 kap. 6 c § om olaga integritetsintrång åtalas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Paragrafen reglerar straffansvar för den som bryter mot skyldigheten i 5 § att ta bort vissa meddelanden. Ett nytt stycke med en särskild åtalsprövningsregel införs i paragrafen. Stycket har utformats huvudsakligen i enlighet med Lagrådets förslag. Straffbestämmelsen justeras även språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. I det nya tredje stycket anges att i de fall då meddelandets innehåll är sådant som avses i bestämmelsen i 4 kap. 6 c § om olaga integritetsintrång, får brottet åtalas av åklagare endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Åtalsprövningsregeln är tillämplig även om meddelandet skulle utgöra ett grovt olaga integritetsintrång. Att meddelandets innehåll är sådant att det olaga integritetsintrånget bedöms som ett grovt brott kan dock ha betydelse för bedömningen av om åtal är påkallat från allmän synpunkt. 14.4Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 12 § Sekretess gäller hos domstol för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i mål om ansvar för 3.brytande av post- eller telehemlighet, 4.intrång i förvar, 7.brott mot tystnadsplikt, 8.brott genom vilket infektion av HIV har eller kan ha överförts, Motsvarande sekretess gäller i mål om ersättning för skada med anledning av brott som anges i första stycket.