prop · H403109 · 2017-02-21 00:00:00 — Andra remissinstanser, såsom och folkminnen, Svenska och , anser att hänsyn bör tas till världsminneslistan och att skyddet inte bara bör begränsas till och bara gälla fast kulturegendom. och och folkminnen lyfter fram det immateriella Skälen för regeringens bedömning: Regeringen bör, i likhet med vad som gäller i frågan om världsarv, fatta beslut om vilken kulturegendom som ska anmälas som kulturegendom med förstärkt skydd. i föreslår att en statlig aktör får i ansvar att skydda kulturegendom med förstärkt skydd. Regeringen avser att ge i uppdrag att förbereda anmälningar. Försvarsmakten anser regeringen att bör i samråd med Försvarsmakten förbereda anmälningar om förstärkt skydd av och Svenska ICOM anser att bör inhämta information från bl.a. Regeringen bedömer att vid behov också bör ge Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Kungl. , och berörda länsstyrelser tillfälle att yttra sig samt inhämta information och underlag från andra berörda institutioner Flera remissinstanser, däribland , lyfter frågan om begreppet kulturegendom och vilken sådan egendom som kan beviljas Begreppet kulturegendom definieras i artikel 1 i 1954 års Av artikeln framgår att med kulturegendom avses fast och lös egendom av stor betydelse för varje folks kulturarv, utan hänsyn till ursprung eller äganderätt. Vidare avses byggnader vars huvudändamål är att vara förvarings- och utställningsplatser för sådan lös kulturegendom som skrivs ovan. Det kan med andra ord vara kultur- egendom som finns inom verksamhet som bedrivs av t.ex. bibliotek, museer och arkiv. för att egendomen utgör kulturarv av största vikt för liknar kriterierna för t.ex. världsarv enligt världsarvskonvention , såvitt avser kulturarv. Egendom som har Prop. 2016/17:109 förts upp på listan för världsarv skulle därmed kunna komma i fråga för det förstärkta skyddet enligt det andra protokollet. Regeringen vill dock peka på att det inte finns någon direkt koppling mellan och världsarvskonventionen. Bestämmelserna är fokuserade på kulturegendom medan världsarvskonventionen har ett mycket vidare tillämpningsområde, och omfattar kulturlandskap, hela städer och naturområden. Därtill kommer att inte skyddar kulturegendom som är uppförd och används för militära ändamål (militära kulturobjekt), medan detta inte utgör ett hinder för att ett objekt ska kunna utgöra världsarv. och folkminnen och Svenska m.fl. anför att skyddet inte bör begränsas till listan över världsarv, utan att hänsyn även bör tas till det skriftliga kulturarvet som förts upp på listan över världsminnen. Den uppfattningen delar regeringen, under förutsättning att villkoren i artikel 10 i det andra protokollet är uppfyllda. har bidragit med sex objekt till listan över världsminnen, bl.a. arkiv (2005), arkiv (2007) och Silverbibeln, codex argentus (2011). Regeringen vill framhålla att kulturegendom med ett förstärkt skydd kan utgöra fast liksom lös kulturegendom av särskild betydelse, men också förvarings- och utställningsplatser för sådan lös egendom. Det innebär att det förstärkta skyddet inte är begränsat till fast kulturegendom, t.ex. byggnader, utan även kan bestå av lös kulturegendom såsom böcker eller andra vetenskapliga och betydande samlingar, men även arkiv av sådana objekt. Regeringen vill framhålla att kulturegendom som uppfyller villkoren enligt artikel 10 i det andra protokollet kan anmälas till listan över egendom med förstärkt skydd. Förfarandet bör ske i enlighet med vad regeringen anfört ovan. Däremot anser regeringen inte, i motsats till och och folkminnen, att det immateriella kulturarvet kan tillerkännas förstärkt skydd enligt det andra protokollet med hänsyn till att det varken utgör fast eller lös kulturegendom eller annan sådan egendom som omfattas av det andra protokollet. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Promemorians behandlar dock inte frågan om övergångsbestämmelser. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inte något att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Det andra protokollet träder i kraft för del efter det att ratifikationsinstrumentet har 2016/17:109 deponerats hos generaldirektör hos (artiklarna 41.2 och 43.2 i det andra protokollet). I och med att protokollet träder i kraft för del följer en skyldighet att tillämpa de regler som införlivar protokollets bestämmelser. De föreslagna lagändringarna bör därför träda i kraft den dag protokollet träder i kraft för del. Av 5 § lagen (1964:163) om införande av följer att ingen får dömas för en gärning som inte var straffbelagd när den begicks. De föreslagna kriminaliseringarna gäller enbart för brott som begås efter att lagändringen har trätt i kraft. Någon särskild övergångsbestämmelse behövs därför inte. 10 Ekonomiska och andra konsekvenser Regeringens bedömning: De kostnader som eventuellt kan uppstå till följd av de föreslagna lagstiftningsåtgärderna och tillträde till det andra protokollet till bör vara marginella och kan hanteras inom befintliga ramar. Promemorians bedömning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: En övervägande del av remissinstanserna invänder inte mot bedömningen. Remissinstanserna , i , och delar dock inte bedömningen i promemorian, utan anser att en ratificering kan komma att kräva resurser och därmed medföra vissa kostnader t.ex. i samband med inventering och urval av kulturegendom samt märkning av sådan egendom, särskilt med tanke på att ett sådant urval ännu inte gjorts enligt bestämmelserna . Extra resurser för uppdraget förespråkas även av Svenska ICOM. Den bedömningen delas dock inte av . Enligt i nämns inte konsekvenserna för länsstyrelserna i promemorian. Myndigheten bedömer att tillträdet kan komma att innebära ett påtagligt merarbete för länsstyrelserna. ifrågasätter om länsstyrelserna har möjlighet att prioritera resurser för att arbetet ska kunna genomföras. konstaterar att förslaget inte får effekter av betydelse för företags arbetsförutsättningar eller konkurrensförmåga. Skälen för regeringens förslag: förbereder ärenden om nominering av världsarv som ska föras upp på listan över världsarv och ingår även i kommittén som föreslår världsminnen som ska ingå i listan över världsminnen. Både världsarv och världsminnen utgör mänsklighetens gemensamma arv, liksom kulturegendom med förstärkt skydd. I avsnitt 8 föreslås att beslut om vilken kulturegendom som ska anmälas för att tillerkännas ett förstärkt skydd enligt det andra protokollet bör fattas av regeringen och att bör förbereda anmälningarna i samråd med Försvarsmakten. Ett antal remissinstanser, bl.a. , Prop. och Svenska ICOM, befarar att ett godkännande av det andra protokollet kan komma att kräva vissa resurser och medföra kostnader. anför att en vidgad syn på vad som anses vara skyddsarbete under fredstid sannolikt inte medför några ökade kostnader, eftersom detta redan kan anses ingå i övriga arbete. Regeringen delar den bedömningen, särskilt mot bakgrund av att t.ex. urval och märkning av kulturegendom följer av och inte av det andra protokollet. i bedömer att godkännande av det andra protokollet kan ge ett påtagligt merarbete. gör bedömningen att inte har möjlighet att prioritera resurser för att arbetet ska kunna genomföras. Som tidigare nämnts i avsnitt 8 torde villkoren för t.ex. världsarv likna kriterierna för förstärkt skydd enligt artikel 10 i det andra protokollet. Kulturegendom som har förts upp på listan över världsarv skulle därmed också kunna komma ifråga för det förstärkta skyddet enligt det andra protokollet. Regeringen gör även här bedömning att eventuella ökade kostnader för länsstyrelserna bör rymmas inom befintliga anslag. Enligt artikel 30 i det andra protokollet ska parterna vidta utbildnings- och informationsinsatser för att göra det andra protokollet känt, särskilt bland civila och militära myndigheter som har ansvar för tillämpningen av det andra protokollet. Insatser av det slaget ingår i berörda myndigheters nuvarande verksamhet och det som krävs vid ett svenskt godkännande av det andra protokollet innebär inte några nämnvärda ytterligare kostnader för myndigheterna. De informations- och utbildningsinsatser som krävs enligt det andra protokollet bedöms därför rymmas inom ramen för befintliga anslag. Några kostnadsmässiga konsekvenser för enskilda torde inte uppkomma till följd av förslagen. Förslagen innebär att det rådande rättsläget blir tydligare för de rättstillämpande myndigheterna avseende vilka förfaranden som är straffbara. Detta bör i någon mån innebära att myndigheternas arbete underlättas. Det är svårt att förutsäga utvecklingen på området och därmed hur många ärenden som kan komma att aktualiseras. En inte osannolik bedömning är dock att det för domstolarnas del blir en mycket begränsad ökning av antalet mål. , de allmänna domstolarna och Kriminalvården bedöms därmed kunna finansiera eventuella kostnadsökningar inom ramen för befintliga anslag. Förslagen bedöms ha viss effekt när det gäller brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet. Förslagen bedöms inte ha några konsekvenser när det gäller det kommunala självstyret, och inte heller för sysselsättningen och offentlig service i olika delar av landet, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen och inte heller ur miljösynpunkt. Regeringen anser, liksom , att förslagen varken får effekter för små företags arbetsförutsättningar eller för företagens administrativa kostnader. Förslaget till lag om ändring i kulturmiljölagen Militär användning av kulturegendom 1 § För militär användning av kulturegendom med förstärkt skydd döms, om gärningen ingår som ett led i eller på annat sätt står i samband med en väpnad konflikt eller ockupation, den som till stöd för militära åtgärder använder kulturegendom som har ett förstärkt skydd enligt det andra protokollet till om skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt eller områden i sådan egendoms omedelbara närhet. Straffet är fängelse i högst . Den föreslagna paragrafen är ny och har ingen motsvarighet i gällande Paragrafen syftar till att genomföra artikel 15.1 punkten b i det andra protokollet till . användning av kulturegendom med förstärkt skydd och behandlas i Paragrafen och kapitlets rubrik har utformats i enlighet med Lagrådets Den kriminaliserar användning till stöd för militära åtgärder av kulturegendom med förstärkt skydd enligt det andra protokollet till 1954 års eller områden i sådan egendoms omedelbara närhet, om gärningen ingår som ett led i eller på annat sätt står i samband med en väpnad konflikt eller ockupation. Den gäller både vid internationella och icke-internationella väpnade konflikter samt under ockupation. Med kulturegendom avses lös och fast egendom av stor betydelse för varje folks kulturarv, utan hänsyn till ursprung eller äganderätt. t.ex. vara minnesmärken, konstverk, manuskript, böcker, arkiv eller grupper av byggnader som i sin helhet har historiskt eller konstnärligt Vidare kan det vara förvarings- och utställningsplats för sådan egendom liksom centra för minnesmärken. Se även avsnitt 4. Straffbudet enligt första stycket omfattar endast gärningar som riktar sig mot kulturegendom som tillerkänts ett förstärkt skydd enligt artikel 11 i det andra protokollet till , dvs. kulturegendom som är av största vikt för mänskligheten. ska sådan egendom vara skyddad av lämpliga inhemska rättsliga och administrativa åtgärder och egendomen får inte användas för militära ändamål eller för att skydda militära platser. En användning till stöd för militära åtgärder avser användning av kulturegendom i samband med stridigheter. Något krav på faktisk förstörelse eller skada av kulturegendom med förstärkt skydd i samband med sådan användning ställs inte. Ledning för tolkning av begreppet användning till stöd för militära åtgärder får hämtas i internationella I artikel 53 punkten b i tilläggsprotokoll I till Genèvekonventioner finns ett förbud mot att använda kulturell egendom som stöd för den militära insatsen (en liknande bestämmelse finns även i artikel 16 i tilläggsprotokoll II till ). Militär insats är i detta fall ett brett begrepp som omfattar allt militärt agerande som har med krigföringen att göra. I 8 § punkten 3 lagen (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser anges att det utgör en krigsförbrytelse att i strid med allmän folkrätt använda vissa internationella kännetecken för militära ändamål. Av förarbetena framgår att det ska vara fråga om användning för ändamål som direkt sammanhänger med stridigheterna (prop. 2013/14:146 s. 170 och 286). Begreppet stöd för militära åtgärder i det andra protokollet till bör tolkas på motsvarande sätt som anges i och lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Vidare straffbeläggs i första stycket även användning av områden i sådan kulturegendoms omedelbara närhet till stöd för militära åtgärder. Vad som utgör omedelbar närhet får bedömas från fall till fall. Här bör hänsyn tas till kulturegendomens egenskaper, läge eller ändamål. Det är dock endast områden i direkt anslutning till kulturegendomen som omfattas av förbudet. Till vägledning i det enskilda fallet kan t.ex. kartor som tillfogas ansökan om förstärkt skydd användas. Sådana kartor ska, enligt allmänna riktlinjer till det andra protokollet, tydligt ange gränserna för en sådan kulturegendoms omedelbara närhet. Vägledningen behandlas kort i avsnitt 4. För straffansvar krävs vidare att gärningen ingår som ett led i eller på annat sätt står i samband med en väpnad konflikt eller ockupation. Vad som avses med detta krav förklaras närmare i förarbetena till lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser (prop. 2013/14:146 s. 122 f. och 259 f.). I princip all militär användning som direkt sammanhänger med stridigheterna omfattas av det straffbara området. Straffansvar kan träffa alla som faktiskt använder kulturegendomen för ett militärt ändamål. Det innebär att inte bara militär personal kan vara gärningsmän, eftersom kriminaliseringen omfattar t.ex. att förlägga tillverkning av vapen eller ammunition som har betydelse för en väpnad strid vid skyddad egendom. Brottet kan alltså också begås av civila. Detta ligger i linje med den internationella straffrätten, dvs. principen om individuellt straffansvar. Däremot omfattar straffansvaret givetvis inte den som har i uppgift, t.ex. polis eller militär, att skydda kulturegendom med förstärkt skydd. Straffbudet omfattar alltså den som genom faktiskt handlande använder egendomen i strid med bestämmelsen. Kulturegendom med förstärkt skydd kan under vissa förutsättningar förlora sin immunitet. Det kan ske antingen om skyddet tills vidare upphävs eller återkallas eller om egendomen genom dess användning har blivit ett militärt mål. Vad som utgör ett militärt mål får avgöras från fall till fall, med stöd av artikel 1 f i det andra tilläggsprotokollet. För straffansvar krävs därmed att egendomen inte utgör ett militärt mål, t.ex. genom att egendomen används i krigsföringen. All användning av kulturegendom med förstärkt skydd till stöd för militära åtgärder innebär en tillräcklig omständighet för att gärningen ska 2016/17:109 anses som straffbar, under förutsättning att övriga förutsättningar för straffbarhet är uppfyllda. Av andra stycket framgår att straffet är fängelse i högst . 11.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser 6 § För krigsförbrytelse döms, om gärningen ingår som ett led i eller på annat sätt står i samband med en väpnad konflikt eller ockupation, den som 2.utan att det är nödvändigt av militära skäl a)i stor omfattning förstör, tillägnar sig eller beslagtar någon annans egendom, eller b)förstör, tillägnar sig eller beslagtar sådan egendom som skyddas enligt om skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt och det andra protokollet till konvention. Straffet är fängelse i högst . Paragrafen, som behandlas i avsnitt 7.3, syftar till att genomföra artikel 15.1 punkterna c och e i det andra protokollet till 1954 års I paragrafen regleras straffansvar för krigsförbrytelse. Paragrafen har i huvudsak utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Första stycket har ändrats redaktionellt genom att delas in i två särskilda Den första punkten reglerar plundring. Det kan avse såväl privat som offentligt ägd egendom. Förbudet mot plundring är absolut och kan aldrig motiveras av militära överväganden. beträffande begreppet plundring ges i förarbetena till lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten eller krigsförbrytelser (samma prop. s. 160). Den andra punkten är uppdelad i två underpunkter (a respektive b) för vilka militära överväganden kan göras. Punkten a reglerar omfattande förstörelse, tillägnelse eller beslagtagande av annans egendom. punkten b regleras samtlig kulturegendom som skyddas enligt 1954 års och det andra protokollet. Det innebär att bestämmelsen utvidgas på så sätt att kravet på att egendomen ska tillhöra någon annan inte gäller i förhållande till sådan kulturegendom som skyddas enligt och dess andra protokoll. paragrafen omfattar straffansvar för t.ex. förstörelse av kulturegendom, oavsett vilken part i konflikten denna kan anses höra till. kulturegendomen som skyddas och inte äganderätten till sådan egendom. Av förklarliga skäl kan dock inte tillägnelse eller beslagtagande av kulturegendom riktas mot annan än annans egendom. även för stöld och plundring i första stycket första punkten. 2013/14:146 s. 160 f.). Med kulturegendom avses lös och fast egendom av stor betydelse för varje folks kulturarv, utan hänsyn till ursprung eller äganderätt. t.ex. vara minnesmärken, konstverk, manuskript, böcker, arkiv eller grupper av byggnader som i sin helhet har historiskt eller konstnärligt Vidare kan det vara förvarings- och utställningsplats för sådan egendom liksom centra för minnesmärken. Se även avsnitt 4. Vidare är förstörelse, tillägnelse eller bortförande av sådan kulturegendom som skyddas enligt och det andra protokollet – även i annat fall än som avses i första stycket andra punkten a – straffbart. Det betyder t.ex. att även förstörelse av kulturegendom som inte sker i stor omfattning är straffbart. Med förstörelse avses alla former av skadegörelse eller vandalism. Att bortföra kulturegendom (artikel 15.1 punkten e) motsvaras av tillägnande eller beslagtagande i bestämmelsens första stycke andra punkten b. Ett tillägnande eller beslagtagande av sådan egendom avser berövande av någon annans ägande- eller dispositionsrätt. Vidare vägledning beträffande begreppen tillägnelse och beslagtagande ges i förarbetena till lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten eller krigsförbrytelser (prop. 2013/14:146 s. 279). Gärningen stöld (artikel 15.1 punkten e) kan motsvaras av tillägnelse och beslagtagande i bestämmelsens första stycke andra punkten b, men även anses som plundring enligt första stycket första punkten. Straffbarhet enligt första stycket andra punkten b avser alltså sådan egendom som skyddas av och dessa andra protokoll. Olika typer av kulturegendom har olika försiktighetsåtgärder kopplade till sig och åtnjuter därmed olika former av skydd mot att förstöras. Gärningar som varit nödvändiga av militära skäl faller utanför bestämmelsen. Vilka åtgärder som kan vara militärt nödvändiga beror på hur skyddet för respektive egendom är utformat. Ytterst avgörs frågan genom en proportionalitetsbedömning i det enskilda fallet. Det straffbara området får därmed avgränsas i varje enskilt fall utifrån det ovan nämnda. Frågan behandlas närmare även i förarbetena till lagen om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser (prop. 2013/14:146 s. 161 och 279). Förhållandet mellan straffstadgandet och åtgärder enligt lagen (1992:1409) om undanförsel och förstöring behandlas särskilt i avsnitt 7.3. Bestämmelsen är tillämplig i såväl internationella som ickeinternationella väpnade konflikter samt under ockupation. Enligt bestämmelsen krävs att gärningen ingår som ett led i eller på annat sätt står i samband med en väpnad konflikt eller ockupation. Det innebär att konflikten ska spela en betydelsefull roll för möjligheten eller beslutet att utföra gärningen, sättet varpå gärningen genomförs eller skälen för att den begås. Kravet på samband är uppfyllt i de fall den väpnade konflikten eller ockupationen utgör själva motivet för gärningen eller när gärningen ingår som ett led i eller bidrar till den väpnade konflikten eller ockupationen (prop. 2013:14/146 s. 122 f. och 259 ff.). Det andra protokollet till om skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt (på svenska) som är medvetna om behovet att förbättra skyddet av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt och att inrätta ett system för förstärkt skydd av särskilt angiven kulturegendom, som återigen bekräftar betydelsen av bestämmelserna i konventionen om skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt, upprättad i , och som understryker att det är nödvändigt att komplettera dessa bestämmelser med åtgärder för att de ska få större genomslag, som önskar ge de höga fördragsslutande parterna i konventionen en möjlighet att bli mer delaktiga i skyddet av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt genom att inrätta lämpliga förfaranden för detta, som anser att de regler som styr skyddet av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt bör återspegla den folkrättsliga utvecklingen, som bekräftar att folkrättens sedvanerättsliga regler kommer att fortsätta att gälla för frågor som inte omfattas av bestämmelserna i detta protokoll, har kommit överens om följande. Kapitel I - Inledning I detta protokoll avses med a)part: en stat som är part i detta protokoll, b)kulturegendom: kulturegendom enligt definitionen i artikel 1 i konventionen, c)konvention: konventionen om skydd av kulturegendom i händelse av väpnad konflikt, upprättad i , d)hög fördragsslutande part: en stat som är part i konventionen, e)förstärkt skydd: det system för förstärkt skydd som inrättas genom artiklarna 10 och 11, f)militärt mål: ett objekt som med hänsyn till dess egenskaper, läge, ändamål eller användning är av väsentlig betydelse för militär verksamhet och vars totala eller delvisa förstörelse, erövring eller oskadliggörande innebär en otvetydig militär fördel under rådande förhållanden, g)olaglig: under tvång eller på annat sätt i strid med tillämpliga regler inationell rätt på det ockuperade området eller i strid med folkrätten, h) lista: den internationella listan över kulturegendom med förstärkt skydd som upprättas i enlighet med artikel 27.1 b, i)generaldirektör: generaldirektör, j): organisation för utbildning, vetenskap och kultur, k)första protokollet: det första protokollet om skydd av kulturegendom ihändelse av väpnad konflikt, upprättat i . Artikel 2 Förhållande till konventionen Detta protokoll kompletterar konventionen i relationer mellan parterna. 1.Utöver de bestämmelser som ska tillämpas i fredstid ska detta protokoll tillämpas i de situationer som avses i artikel 18.1 och 2 i konventionen och i artikel 22.1. 2.Detta protokoll är bindande för parterna i det andra protokollet i sina relationer med varandra även om någon av parterna i en väpnad konflikt inte är bunden av detta protokoll. Parterna ska vidare vara bundna av detta protokoll i förhållande till en stat som är part i konflikten men som inte är bunden av det, om denna stat godtar bestämmelserna i detta protokoll och tillämpar dem. Artikel 4 Förhållandet mellan kapitel 3 och andra bestämmelser i konventionen och detta protokoll Tillämpningen av bestämmelserna i kapitel 3 i detta protokoll påverkar inte a)tillämpningen av bestämmelserna i kapitel I i konventionen och i kapitel 2 i detta protokoll,