prop · H403115 · 2017-03-14 00:00:00 — Regeringen anser att det finns ett behov av stärkt delaktighet, kunskapshöjande insatser och förbättrad dialog om EU- politiken. Medborgare och civilsamhälle ska på ett bättre sätt kunna förstå och påverka de beslut som fattas på EU-nivå. Detta arbete inleddes med ett EU-handslag mellan EU-ministern och arbetsmarknadens parter samt med och kommissionens kontor i . 10Unionsrättsakten om val till förslag till reform av Europeiska unionens valrättsakt (se faktapromemoria 2015/16:FPM28) har behandlats på rådsarbetsgruppsnivå vid ett flertal tillfällen . Det huvudsakliga syftet med förslag är att öka den demokratiska dimensionen i valen till och den demokratiska legitimiteten för unionens beslutsprocess. En grundläggande och helt avgörande förutsättning i förhandlingsarbetet har varit att tillförsäkra att ändringar i valrättsakten inte kommer i konflikt med grundlagar. En annan viktig fråga har varit att ändringarna inte ska rubba den nuvarande institutionella balansen och maktfördelningen mellan EU:s institutioner och medlemsstater. Information lämnades till och överläggning med ägde rum . Interinstitutionellt avtal om bättre Det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (IIA) trädde i kraft (se faktapromemoria 2014/15:FPM39). IIA behandlar bl.a. frågor som rör institutionernas samarbete i lagstiftningsprocessen, metoder för bättre lagstiftningskvalitet, delegerade akter och genomförandeakter samt bättre genomförande av 2016/17:115 lagstiftning. Regeringen har i förhandlingen verkat för ett öppet och effektivt beslutsfattande som främjar demokratisk legitimitet. Det slutliga avtalet kan sägas motsvara rådets och regeringens prioriteringar och ståndpunkter. Frågan har tagits upp vid rådet för allmänna frågor vid ett flertal tillfällen . Dessa möten har föregåtts av samråd med . Institutionerna kommer att arbeta vidare i syfte att genomföra vissa delar av avtalet, detta gäller bl.a. informationsutbyte i samband med förhandlingar om internationella avtal, en gemensam databas med information om lagstiftningsärenden samt ett gemensamt register över delegerade akter. 12Delegerade akter och genomförandeakter (kommittéförfarande) Den horisontella diskussionen om delegerade akter och genomförandeakter har framför allt handlat om att hitta en tillfredsställande lösning för en förstärkt roll för konsultation av medlemsstaternas experter i samband med antagandet av delegerade akter. Frågan diskuterades inom ramen för ett nytt interinstitutionellt avtal om bättre lagstiftning (IIA) som trädde i kraft (se avsnitt 11). Regeringen verkade för att antagandet av en delegerad akt blir mer öppet och konsekvent. Regeringen värnade i detta sammanhang bl.a. om ökad insyn i kommissionens förslag till delegerade akter och sammankallande av samråd med medlemsstaternas experter, notering av experters åsikter och återkoppling av kommissionens slutsatser av samrådet samt införandet av ett särskilt register med förslag till delegerade akter. Sammantaget kan överenskommelsen sägas motsvara regeringens ståndpunkter. Institutionerna har åtagit sig att, senast vid utgången av 2017, upprätta ett gemensamt funktionellt register över delegerade akter. Regeringen verkade också för att vägledande kriterier för tillämpningen av delegerade akter och genomförandeakter ska tas fram. Institutionerna har åtagit sig att inleda förhandlingar om denna fråga efter att IIA trätt i kraft. Frågan om IIA har tagits upp vid rådet för allmänna frågor vid ett flertal tillfällen , främst som informationspunkt. Dessa möten har föregåtts av samråd med . Överläggning med ägde rum . I enlighet med IIA avser också kommissionen föreslå en anpassning av alla rättsakter som fortfarande hänvisar till det kommittéförfarande som kallas föreskrivande förfarandet med kontroll, det s.k. PRAC-förfarandet. DEL 3 EU:S FÖRBINDELSER MED OMVÄRLDEN 13 Utrikes- och säkerhetspolitik Målet med den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken är att värna unionens gemensamma värden och intressen, stärka unionens säkerhet och främja internationellt samarbete. EU:s utrikestjänsts (EEAS) sjätte verksamhetsår har präglats av utvecklingen i EU:s närområde och dess konsekvenser, inte minst flyktingkrisen. I EU:s ansträngningar att möta dessa utmaningar framgår tydligt behovet av att i nära samarbete mellan EEAS, medlemsstaterna och kommissionen ta ett samlat grepp om de olika instrument och politikområden som står till unionens förfogande. Arbetet med den globala strategin för EU:s utrikes- och säkerhetspolitik och dess genomförande är ett viktigt led i detta arbete. När det gäller EEAS personal visar statistik från (per ) att målet om att diplomater från medlemsstaternas utrikesförvaltningar ska representera minst en tredjedel av EEAS- personal på chefs- och handläggarnivå i stort sett uppfylls. När det gäller fördelningen kvinnor–män är kvinnor av den samlade EEAS-personalen (i och på EU- delegationerna) på chefs- och handläggarnivå. På chefsnivå är andelen kvinnor . har en dialog förts mellan EEAS- företrädare och representanter för medlemsstaterna om bland annat behovet av ansträngningar för att uppnå en jämnare könsfördelning och förstärka jämställdhetsarbetet i vidare bemärkelse. 13.2 En global strategi för EU:s utrikes- och säkerhetspolitik välkomnade den höga representantens presentation av en ny och bred global strategi för EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, och gav henne i uppdrag att i nära samarbete med medlemsstaterna inleda dess genomförande. stora delar på ett initiativ från tillsammans med , och , och bör ses i ljuset av de mycket stora förändringar såväl utom som inom EU sedan den s.k. säkerhetsstrategin antogs 2003. globala strategin tar som sin utgångspunkt att världen mer än någonsin tidigare behöver ett starkt EU, som i en värld fylld av utmaningar tänker strategiskt, delar samma vision och agerar samfällt. frågor antog rådsslutsatser som slår fast färdriktning och 2016/17:115 prioriteringar inom den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken och försvarsfrågor som en del av uppföljningen av den globala strategin. Även antog slutsatser om säkerhet och försvar. Den höga representanten aviserade en avrapportering till om hur uppföljningen av den globala strategin fram till dess omhändertagits i olika tematiska delar. Detta noterades i rådsslutsatser . 13.3Den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken I uppföljningen av den globala strategin konstaterade rådet för utrikes frågor att strategin ska tjäna som vägledning för EU:s yttre åtgärder , och underströk medlemsstaternas ägarskap och medverkan i genomförandet. Vidare slogs det fast att strategin representerar EU:s samlade vision och ramverk för ett enat och ansvarsfullt yttre åtagande i partnerskap med andra. Rådet lyfte också fram fem särskilt prioriterade områden i genomförandet av strategin: stärkande av säkerhets- och försvarssektor; staters och samhällens motståndskraft i östra och södra grannskap; utarbetande av en integrerad strategi för konflikter och kriser; främjande av samarbetsgrundande regionala ordningar; och stärka ett globalt ansvarstagande som bygger på folkrätten. bidrog aktivt till att rådsslutsatserna också inkluderade bland annat förväntningar på höjd ambitionsnivå och förmågeutveckling inom EU:s civila och militära krishantering. Rådet underströk att den europeiska försvarsindustrin, inklusive små och medelstora företag, måste stärkas och betonade vikten av framtida program inom försvarsindustriell forskning och utveckling. Rådet betonade också det akuta behovet av att fokusera på migration samt terrorismbekämpning och hybridhot, och behovet av att stödja medlemsstaterna på dessa områden. Målet för hållbar utveckling skulle utgöra en övergripande aspekt i detta arbete, och mänskliga rättigheter liksom kvinnor, fred och säkerhet, jämställdhet mellan könen och kvinnors egenmakt skulle även i fortsättningen integreras i alla politikområden. Vid rådet för utrikes frågor var frågor om EU:s säkerhet och försvar särskilt i fokus. Rådet slog fast att EU måste kunna främja fred och garantera sina medlemsstaters och medborgares säkerhet. Detta kräver en samfälld och samarbetsinriktad insats från EU och dess medlemsstater för att ta itu med nya hot och utmaningar, med fullt utnyttjande av fördragen. I detta avseende ansågs den globala strategin tillhandahålla en gemensam vision och bjuda till gemensam handling. Rådet sade sig vara fast beslutet att öka unionens kapacitet att verka som en säkerhetsgarant och att stärka den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP) som en väsentlig del av unionens yttre åtgärder. Rådsslutsatserna behandlar en lång rad förslag om åtgärder inom säkerhet och försvar. Rådet slog fast att det regelbundet ska diskutera den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP) och påminde likaså om Europeiska rådets åtagande att regelbundet ha säkerhets- och försvarsfrågor på sin dagordning. diskuterade säkerhet och försvar vid sitt möte och antog rådsslutsatser. tog tillsammans med initiativ till en förmågeökning inom den civila krishanteringen som en del av uppföljningsarbetet inom säkerhet och försvar. Solidaritetsåtgärder enligt artikel 42.7 begärde, efter terroristattackerna , stöd i enlighet med artikel 42.7. bistod med flera åtgärder inom ramen för det substantiella stödpaket som presenterades . Som en ny del av stödet till beslutade regeringen om ett svenskt bidrag till EU:s militära utbildningsinsats i . Insatser i kontinuerlig förändring EU:s militära och civila krishanteringsinsatser inom ramen för GSFP är ett konkret uttryck för unionens vilja och förmåga att bidra till fred och säkerhet. bidrar till utvecklingen av denna förmåga och har engagerat sig i samtliga insatser. Sammanlagt 16 insatser ägde rum i , , och varav sex militära och tio civila. övertogs EU:s militära rådgivningsinsats i (EUMAM RCA) av en militär utbildningsinsats (EUTM RCA). Insatsen är ett stöd till den FN-ledda säkerhetssektorreformen. Som en del av EU:s övergripande Sahelstrategi fortsatte EU:s civila förmågehöjande insats i (EUCAP ) sin verksamhet . Med uppdrag att bidra till reformeringen av landets interna säkerhetsstyrkor är den ett civilt komplement till EU:s militära utbildningsinsats i landet (EUTM ). Tillsammans med EU:s civila förmågehöjande insats i (EUCAP ), som har ett liknande uppdrag, ska regional samverkan inom säkerhetsområdet främjas. På grund av det svåra säkerhetsläget i verkade EU:s utbildnings- och rådgivningsinsats (EUBAM ) även 2016 från med reducerad bemanning och kapacitet. Det pågående engagemanget på fortgick med tre GSFP-insatser som ömsesidigt förstärker varandra. EU:s militära utbildningsinsats för somaliska säkerhetsstyrkor (EUTM ) har arbetat i nära samarbete med främst Afrikanska unionen. Den civila insatsen (EUCAP ), som tidigare haft regionen som arbetsfält har fokuserats till . EUCAP bidrar till att utveckla kustbevakningsförmåga och att motverka sjöröveri. De båda insatserna förlängdes med , till . Detta gjordes i enlighet med rekommendationerna i den strategiska översynen som genomfördes . 2016/17:115 EU:s insats utanför (EU NAVFOR ) har skyddat hjälpleveranser från till , och tillsammans med andra internationella aktörer framgångsrikt motverkat sjöröveri och bidragit till att hålla sjövägar öppna för handelstrafik. Insatsen förlängdes till . Insatsen för säkerhetssektorreform i (EUSEC DR ) avvecklades i och med att mandatet löpte ut . EU:s operation för bekämpning av människosmuggling i (EUNAVFOR MED, Operation ) har fortsatt . beslutade rådet om en förlängning av insatsens mandat t.o.m. . beslutades att utvidga mandatet med två nya tilläggsuppgifter. De nya uppgifterna innefattar kapacitetsbyggande och träning av den libyska och marinen samt upprätthållande av FN:s vapenembargo på fritt hav på basis av säkerhetsrådsresolution (2016). EU:s rådgivande civila insats i (EUAM ) har arbetat med att stödja en reform av civila säkerhetssektorn, inklusive polisen och rättsväsendet. upprättades fältnärvaro i Lviv och Charkiv. Insatsen gav även mer praktiskt stöd som utbildning av ukrainsk polis. bidrog med nio personer i insatsen. EU:s krishanteringsinsats i Kosovo (EULEX Kosovo) har varit EU:s största civila insats och den enda med ett exekutivt mandat. Insatsen har på en bred front, i form av bland annat åklagare, domare och poliser, bidragit till stärkandet av de rättsliga instanserna i Kosovo. Insatsens mandat förlängdes , som innebär en gradvis nedtrappning av insatsens utsträckning. Insatsen har även stöttat den EU- ledda normaliseringsdialogen mellan och Kosovo. Förberedelserna för inrättandet av specialdomstolen i fortsatte. EU:s militära insats i Bosnien och (EUFOR ) bidrog till att stödja reformeringen av den bosniska säkerhetssektorn. Styrkan bestod av ca 600 personer. avslutades det svenska bidraget till EUFOR . I bidrog EU:s civila observatörsinsats (EUMM ) till stabilisering i landet genom sitt uppdrag att övervaka avtalet om eldupphör mellan och från konflikten . Insatsens mandat förlängdes med till . Polisinsatsen i (EUPOL COPPS) fortsatte att fokusera på att bygga upp den palestinska civilpolisen till stöd för en tvåstatslösning. EU utfäste sin beredskap för att återaktivera insatsen i Rafah (EUBAM Rafah) när de politiska förutsättningarna finns och att ta ytterligare ansvar för att bidra till att häva Gazas isolering. De två insatserna förlängdes till . Enligt tidigare beslut fattat av rådet avslutades polisinsatsen i (EUPOL ) den som fungerat som stöd till afghanska regeringen i dess Skr. 2016/17:115 reformarbete med att bygga ett civilt polisväsende. Europeiska försvarsbyrån och kommissionens försvarshandlingsplan Verksamheten inom ramen för den mellanstatliga europeiska försvarsbyrån () syftar till att stärka det europeiska förvarssamarbetet inom bland annat förmågeutveckling, forskning, materielutveckling och den försvarsindustriella basen. EDA:s arbete har präglats av anpassning till arbetet med EU:s globala strategi, dess genomförande och framtagandet av kommissionens försvarshandlingsplan (EDAP). EDAP vilar på tre pelare som omfattar: –Finansiering av förmågor (t.ex. materiel och teknologi men inte insatser) och forskning, bl.a. förslag om kommande forskningsprogram samt inrättandet av en europeisk fond för förmågesamarbete. Forskningssamarbete prövas redan nu genom lanseringen av en s.k. förberedande åtgärd (ett treårigt program 2017– 2019 som syftar till att pröva om det går att bedriva EU-finansierad forskning på försvarsområdet). –Främjande av investeringar i leveranskedjor (bl.a. förslag om att Europeiska investeringsbanken (EIB) bör få låna ut till försvarssektorn samt att EU:s verktyg i högre utsträckning ska bli tillgängliga för försvarssektorn, t.ex. kompetensförsörjning samt stöd till små- och medelstora företag). –Stärkandet av den inre försvarsmarknaden (t.ex. försörjningstrygghet, standardisering och genomförande av direktiven). Kommissionen presenterade meddelandet om EDAP (se faktapromemoria 2016/17:FPM46). antog slutsatser som välkomnande EDAP som kommissionens bidrag till utvecklingen av den europeiska försvars- och säkerhetspolitiken. Inom ramen för har bland annat beslut fattats om att påbörja revideringsprocessen av dess förmågeutvecklingsplan, något som sker ca . Samarbete med andra aktörer EU:s samarbete med internationella och regionala organisationer är av stor betydelse. Samarbetet mellan EU och FN, framför allt på krishanteringsområdet, blir allt viktigare inte minst då organisationerna ofta verkar i samma insatsmiljöer. fortgick genomförandet av det ramavtal om samarbete inom krishantering mellan EU och FN som antogs 2014. har också samarbetet mellan EU och Nato fortsatt att utvecklas, bland annat genom en gemensam deklaration. antog också rådsslutsatser om uppföljningen av deklarationen. verkar för att samarbetet mellan EU och Nato ska utvecklas, inte minst i fråga om att kunna stå emot hybridkrigföring. Samarbetet mellan EU och länderna inom Östliga partnerskapet har utvecklats inom frågor som rör den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken. Samarbetet med den Afrikanska unionen (AU) samt med ett antal subregionala samarbetsorganisationer har spelat en stor roll i EU:s arbete för att stärka fred och säkerhet i . I den globala strategin föreslås att EU ska tillämpa en s.k. integrerad ansats till kris och konflikt, dvs. en samordnad tillämpning av de verktyg EU har för att agera längs hela konfliktfasen från tidig varning och konfliktförebyggande till medling, krishantering och återuppbyggnad efter konflikt. För att samordna detta arbete har Europeiska utrikestjänsten EEAS upprättat en ny sektion som ansvarar för tidig varning, medling, policysamordning av EU:s krishantering och för koordineringen mellan dessa verksamheter. EU har bidragit till konkreta medlingsansträngningar i flera länder, bland annat och . (), som bildades på initiativ av bland annat 2014, ska bidra till och komplettera EU:s globala fredsarbete, framför allt genom medlingsinsatser och dialogarbete. Organisationen har bedrivit viktiga medlings- och dialoginsatser i bland annat , samt i internationella insatser som ska motverka extremism. Kvinnor, fred och säkerhet EU arbetar för att stärka genomförandet av 1325 (2000) och de efterföljande resolutionerna om kvinnor, fred och säkerhet. EU strävar efter att bidra till ett stärkt aktörskap för kvinnor i alla faser av fredsarbetet och till att det internationella samfundet förebygger de särskilda utmaningar som möter kvinnor och flickor i krig och konflikt. presenterade tillsammans med andra medlemsstater förslag för att stärka jämställdhetsperspektivet i EU:s krishanteringsinsatser. har varit den främsta pådrivaren för att öka andelen kvinnor i EU:s civila krishanteringsinsatser. leddes hälften av EU:s civila insatser av kvinnor. har EU:s arbete med utveckling och säkerhet bland annat handlat om finansieringsmekanismer för stabiliseringsinsatser och anpassning till Agenda 2030. EU har internt och i internationella sammanhang även arbetat med bland annat tidig varning och konfliktförebyggande, konflikthantering och fredsbyggande. EU är även en aktiv medlem i Internationella dialogen för fredsbyggande och statsbyggande där innehar ordförandeskapet tillsammans med . Detta arbete har bland annat bidragit till en överenskommelse (New ) om ett bättre fredsbyggande och statsbyggande i sviktande och konfliktdrabbade stater och som bland annat använts på ett positivt sätt i . Därtill har EU arbetat för att skapa effektivare instrument i syfte att stödja partnerländers förmåga att upprätthålla säkerhet och stabilitet, och därmed säkerställa förutsättningarna för hållbar utveckling. välkomnar att det inom European Consensus on Development ingår ett relativt starkt fokus på freds- och statsbyggnad och stöd till sviktande Skr. 2016/17:115 stater. har dock betonat att stöd till militära aktörer måste följa Kommissionen framställde ett förslag till justering av stabilitetsinstrumentets (IcSP) förordning så att det skulle inkludera möjligheten till nya kapacitetsbyggande åtgärder, inklusive utrustning och träning av militära aktörer (CBSD), (se faktapromemoria 2015/16:FPM123). har i förhandlingarna betonat behovet av en effektiv CBSD som komplement till EU:s övriga krishanteringsförmågor, som /DAC:s kriterier om utvecklingssamarbete måste respekteras. Vikten att finna en snabb lösning för genomförandet av CBSD underströks i rådsslutssatser . Informationstillfälle ägde rum i utrikesutskottet . Rådets ståndpunkt om kommissionens CBSD-förslag fastställdes . gjorde då en åsiktsförklaring som beklagade att rådets ståndpunkt går långt utöver ODA-kriterierna när det gäller bistånd till militära aktörer. Den slutliga förordningen väntas beslutas efter förhandlingar med . 13.4EU som aktör i FN EU har med aktiv svensk medverkan spelat en viktig roll i FN:s arbete och varit drivande i flera förhandlingsprocesser, resolutioner och initiativ. Årets gemensamma prioriteringar för EU:s arbete i FN inkluderar bland andra Agenda 2030, Action Agenda och om klimatfrågor. EU har talat i flera debatter i generalförsamlingen och hållit anföranden i öppna tematiska och geografiska debatter i , bland annat de årliga debatterna om resolution , barn i väpnad konflikt och skydd av civila. EU har varit en viktig aktör i FN:s arbete med att genomföra resolution och efterföljande resolutioner om kvinnor, fred och säkerhet (1820, 1888, 1889, 1960, 2106, 2122 och 2242). EU har också stöttat FN:s generalsekreterares särskilda representant för frågor om sexuellt våld i konflikt. FN är EU:s viktigaste partner i fält bland annat i , , och . Samarbete sker även mellan och . Möten har ägt rum mellan säkerhetsrådets medlemmar och för utrikes- och säkerhetspolitik. Inom ramen för partnerskapet EU–FN sker även samarbete med Afrikanska unionen. EU fortsatte att vara en ledande aktör i FN:s olika forum för mänskliga rättigheter. EU har lagt fram resolutioner som tar upp såväl geografiska som tematiska situationer och har arbetat aktivt för att för mänskliga rättigheter – som det huvudsakliga forumet – ska bli verksamt och effektivt i ansträngningarna för att förbättra situationen för de mänskliga rättigheterna globalt. EU har bidragit till fortsatt modernisering av FN:s styrning och förvaltning. En dialogprocess i ekonomiska och sociala rådet (ECOSOC) om den långsiktiga rollen för FN:s utvecklingssystem kulminerade efter 18 2016/17:115 månaders överläggningar. Slutrapporten låg till grund för förhandlingar i generalförsamlingen om en fyraårig översyn och vägledning av FN:s utvecklingsfrämjande verksamhet. EU har förespråkat tydlig styrning av ett mer integrerat FN-system som kan ge olika typer av stöd till skilda kategorier av länder. har haft ett särskilt ansvar inom EU för reformer av FN:s finansiering. Medan EU:s medlemsstater är överens om vikten av att reformera säkerhetsrådet finns ingen gemensam EU-ståndpunkt för hur en sådan reform bör se ut. verksamhet har fortsatt varit dominerad av den ryska aggressionen mot . Detta har genomsyrat även EU:s arbete i organisationen och EU har bland annat drivit frågan om genomförandet av Minsköverenskommelserna. Andra prioriterade frågor har varit mänskliga rättigheter, grundläggande fri- och rättigheter, inklusive mediefrihet och rättsstatlighet i länderna i . EU har varit tydligt i sitt stöd för att bevara såväl oberoende institutioners mandat, som det nuvarande formatet för den årliga översynskonferensen om den mänskliga dimensionen (HDIM) – detta som ett svar på försök från vissa deltagande stater i att göra inskränkningar i dessa. EU har också verkat för att förstärka kapacitet på områdena rustningskontroll och militär transparens, konfliktförebyggande och krishantering. Normativt samarbete, samarbetsprojekt och politisk dialog på alla nivåer utgör pelarna i samarbetet mellan EU och . EU har ett betydande inflytande på projektverksamhet genom sitt stöd till program i flera av organisationens medlemsstater. En viktig prioritering i samarbetet mellan EU och är främjandet av demokratisk utveckling och fred på västra och i södra . Syftet är att ge stöd till länderna i dessa regioner att delta i EU:s stabiliserings- och associeringsavtal och därigenom främja ett närmande till, och integration med, EU. Ett avtal undertecknades om ett tematiskt samarbetsprogram för och länderna i västra 2016–2018, med stöd till rättsliga reformer och bekämpning av korruption och penningtvätt. EU:s anslutning till har lyfts fram som särskilt angelägen och politiskt prioriterad. Det finns ett starkt stöd från EU och dess medlemsstater för Internationella brottmålsdomstolens (ICC) arbete för att förebygga folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser och förhindra Skr. 2016/17:115 att förövarna av dessa brott får straffrihet. har tre statsparter – , och – påbörjat processer för att frånträda Romstadgan för ICC.