prop · H403218 · 2017-08-30 00:00:00 — 4 § En utredningsorder för en åtgärd som avses i 1 kap. 4 § 6, 9, 10 eller 11 får erkännas och verkställas endast om den gärning som avses i utredningsordern motsvarar ett brott enligt svensk lag och om övriga för- utsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd i en svensk förunder- sökning eller rättegång i brottmål är uppfyllda. Hinder mot erkännande och verkställighet 5 § En utredningsorder får inte erkännas och verkställas i om 1. det skulle strida mot bestämmelser om immunitet och privilegier eller om skydd för uppgifter som avses i 36 kap. 5 och 5 a §§ rättegångs- balken, 2. ordern avser beslag av en skriftlig handling eller ett skriftligt Prop. 2016/17:218 meddelande och det enligt 27 kap. 2 § finns hinder mot att ta handlingen eller meddelandet i beslag, 3.det skulle medföra fara för säkerhet, äventyra enskilda personers säkerhet eller medföra risk för röjande av uppgifter som rör underrättelseverksamhet, 4.den gärning som avses i utredningsordern har begåtts utanför den utfärdande medlemsstatens territorium och helt eller delvis i , och gärningen inte motsvarar ett brott enligt svensk lag, eller 5.utredningsåtgärden inte motsvarar en åtgärd som anges i 1 kap. 4 §. En utredningsorder får inte vägras enligt första stycket 5, om en annan utredningsåtgärd kan vidtas som ger motsvarande resultat som den åtgärd som utredningsordern avser. 6 § Erkännande och verkställighet av en utredningsorder får vägras om det för samma gärning som avses i utredningsordern har meddelats dom i eller i en annan stat och domen har fått laga kraft samt, vid en fällande dom, påföljden har avtjänats, är under verkställighet eller kan verkställas enligt lagen i den stat som har meddelat domen. 7 § Erkännande och verkställighet av en utredningsorder för en åtgärd som avses i 1 kap. 4 § 4, 5 eller 8 får vägras om 1.den gärning som avses i utredningsordern inte motsvarar ett brott enligt svensk lag och det inte är fråga om en sådan gärning som finns angiven i bilagan till denna lag och för vilken det i den andra medlems- statens lagstiftning är föreskrivet en frihetsberövande påföljd , eller 2.det, för att vidta en motsvarande åtgärd i en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål, krävs att det rör sig om ett brott på vilket det kan följa fängelse eller fängelse eller för vilket det inte är före- skrivet lindrigare straff än fängelse , och det kravet inte är uppfyllt. Handläggande och beslutande myndigheter 8 § Ett ärende om erkännande och verkställighet av en utredningsorder för en utredningsåtgärd som avses i 1 kap. 4 § 2 handläggs av domstol. Detsamma gäller för en utredningsorder för en åtgärd som avses i 1 kap. 4 § 3, om förhöret ska ske i domstol. Ett ärende om erkännande och verkställighet av en utredningsorder för övriga utredningsåtgärder handläggs av åklagare. I 9 § anges i vilka fall domstol ska pröva om utredningsordern ska erkännas och verkställas. 9 § Om utredningsordern avser en utredningsåtgärd som i en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål endast kan vidtas efter rättens tillstånd, ska åklagaren överlämna till domstol att pröva om utred- ningsordern ska erkännas och verkställas. Detsamma gäller om utred- ningsordern avser en åtgärd som åklagaren i en svensk förundersökning 2016/17:218 eller rättegång i brottmål skulle ha inhämtat rättens tillstånd till enligt 28 kap. 4 § första stycket eller 13 § första stycket . Första stycket gäller inte om åklagaren vägrar erkännande och verk- ställighet av utredningsordern. 10 § I avvaktan på domstolens beslut enligt 9 § första stycket får åklagaren, enligt de förutsättningar som anges i 27 kap. 9 a och 21 a §§ , besluta att erkänna och verkställa en utredningsorder för kvarhållande av försändelse enligt 27 kap. 9 § eller för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervak- ning av elektronisk kommunikation eller hemlig kameraövervakning. 11 § Behörig domstol enligt 8 och 9 §§ är den tingsrätt inom vars dom- krets utredningsåtgärden eller någon av utredningsåtgärderna ska verk- ställas. Om behörig domstol inte går att fastställa, är behörig domstol den tingsrätt där den åklagare som handlägger ärendet för talan i brottmål i allmänhet. Om det kommer fram att en tingsrätt inte är behörig att handlägga ärendet, ska ärendet överlämnas till behörig tingsrätt. Efter samråd får ett ärende även överlämnas i annat fall om det är lämpligt. I 32 § finns bestämmelser om behörig domstol vid prövning av ett verkställt beslag. 12 § Vid prövningen av om en utredningsorder ska erkännas och verkställas tillämpas samma förfarande som när en motsvarande utredningsåtgärd som den som utredningsordern avser beslutas i en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål, om inte annat anges i 13–20 §§. 13 § En utredningsorder ska sändas skriftligen till behörig åklagare eller tingsrätt och vara upprättad i enlighet med formuläret i bilaga A till Europarlamentets och rådets direktiv /41/EU, i den ursprungliga lydelsen. Utredningsordern ska vara skriven på eller översatt till svenska. Om den åklagare eller tingsrätt som handlägger ärendet bedömer att det är lämpligt i det enskilda fallet, får utredningsordern vara skriven på eller översatt till engelska. 14 § Om utredningsordern till form eller innehåll är så bristfällig att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om erkännande och verkställighet, ska den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten ges möjlighet att inom komma in med komplettering. Om bristerna kvarstår efter den angivna tiden, får beslut fattas om att Prop. 2016/17:218 inte erkänna och verkställa utredningsordern. Särskilda formkrav eller förfaranden 15 § Om det i utredningsordern anges att något särskilt formkrav eller särskilt förfarande ska iakttas vid verkställigheten av utredningsordern, ska det tillgodoses om det inte strider mot grundläggande principer i den svenska rättsordningen. 16 § Ett beslut i fråga om erkännande och verkställighet ska meddelas skyndsamt och efter det att behörig åklagare eller tingsrätt tog emot utredningsordern. Om det finns särskilda skäl får beslut medde- las senast efter mottagandet. 17 § Om en utredningsorder översänds enligt artikel 32 i Europa- parlamentets och rådets direktiv /41/EU, i den ursprungliga lydel- sen, ska beslut om möjligt meddelas efter mottagandet. 18 § Vid prövningen av om en utredningsorder ska erkännas och verk- ställas får den utredningsåtgärd som anges i utredningsordern ersättas med en annan åtgärd som ger motsvarande resultat. 19 § Om utredningsordern kan erkännas och verkställas i , ska beslut meddelas om att verkställighet ska äga rum (verkställbarhetsför- ). Verkställbarhetsförklaringen ska innehålla uppgift om den eller de utredningsåtgärder som ska verkställas. Av förklaringen ska det i före- kommande fall även framgå om ett särskilt formkrav eller särskilt för- farande ska iakttas enligt 15 §, andra uppgifter av betydelse för verk- ställigheten av åtgärden och hur en verkställbarhetsförklaring överklagas. 20 § Beslut i fråga om erkännande och verkställighet ska innehålla skälen för beslutet. Verkställigheten av en utredningsorder 21 § Vid verkställighet av en utredningsorder för en viss utrednings- åtgärd tillämpas samma bestämmelser som när en motsvarande åtgärd verkställs i en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål, om inte annat anges i 22–41 §§. 22 § Vid verkställigheten av en utredningsorder får åklagaren eller tingsrätten, om det är lämpligt, bestämma att handläggningen helt eller delvis ska äga rum på ett annat språk än svenska. 23 § En utredningsåtgärd ska verkställas skyndsamt och efter det att verkställbarhetsförklaringen meddelades enligt 19 §. Om det inte är praktiskt möjligt, får verkställigheten ske . Om en utredningsorder översänds enligt artikel 32 i Europaparla- mentets och rådets direktiv /41/EU, i den ursprungliga lydelsen, ska verkställighet om möjligt ske efter det att verkställ- barhetsförklaringen meddelades enligt 19 §. 24 § Åklagaren får besluta om uppskov med verkställigheten av utredningsordern, om verkställigheten skulle kunna skada en pågå- ende utredning eller lagföring eller om utredningsordern avser bevis- material som används i ett annat förfarande i . Tingsrätten får besluta om sådant uppskov om det rör sig om en utredningsorder som anges i 8 § första stycket. Tiden för uppskov enligt första stycket får förlängas. När skälen för uppskov har upphört ska verkställigheten av utredningsordern återupptas. Beslut i fråga om uppskov och förlängning av uppskov ska innehålla skälen för beslutet. Offentlig försvarare, målsägandebiträde och stödperson 25 § En misstänkt, tilltalad eller målsägande som ska höras eller annars drabbas av en utredningsåtgärd som ska verkställas har samma rätt till offentlig försvarare, målsägandebiträde eller stödperson som vid en svensk förundersökning eller rättegång i brottmål. Om det finns särskilda skäl, får en offentlig försvarare utses för en misstänkt eller tilltalad även när det inte är den misstänkte eller tilltalade som drabbas av åtgärden. Rätt för en enskild att vägra medverka 26 § Den som ska höras eller annars fullgöra något vid verkställigheten av en utredningsorder har rätt att vägra, om stöd finns för det i svensk lag eller i den andra medlemsstatens lag. Deltagande av utländska tjänstemän vid verkställigheten 27 § Tjänstemän från den andra medlemsstaten får delta vid verk- ställigheten av en utredningsorder i om ett sådant deltagande inte strider mot grundläggande principer i den svenska rättsordningen och inte medför fara för säkerhet. Utländska tjänstemän som deltar vid verkställigheten av en utrednings- order får inte vidta åtgärder på svenskt territorium som innebär myndig- hetsutövning. Bevisupptagning vid svensk domstol 28 § Vid verkställighet av en utredningsorder för bevisupptagning vid svensk domstol genom förhör, skriftligt bevis eller syn ska bestämmel- serna i om bevisupptagning utom huvudförhandling tillämpas. Den som ska höras eller annars fullgöra något ska kallas till bevisupp- Prop. 2016/17:218 tagningen. 29 § Om den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten har begärt det, får en svensk åklagare delta vid bevisupptagningen vid dom- stolen för att bevaka den andra statens intressen. Förhör genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring 30 § Vid verkställighet av en utredningsorder för förhör genom ljud- överföring eller ljud- och bildöverföring ska förhöret hållas direkt eller under ledning av företrädare för den andra medlemsstatens behöriga myndighet. Tidpunkten för förhöret och övriga praktiska frågor med anledning av förhöret beslutas av åklagaren eller tingsrätten efter samråd med myndig- heten i den andra staten. Om förhöret ska ske i domstol ska även 28 § tillämpas. 31 § När en åklagare handlägger en utredningsorder för förhör genom ljudöverföring får åklagaren, om det är lämpligt, besluta att den andra medlemsstatens myndigheter får hålla förhöret utan bistånd från svensk myndighet. Åklagaren ska i sådant fall underrätta den som ska höras om tid och plats för förhöret. 32 § När en utredningsorder för beslag har verkställts, får den som har drabbats av beslaget begära prövning av verkställbarhetsförklaringen i domstol. En utredningsorder för beslag som har verkställts med stöd av 27 kap. 2 § andra stycket 2–8 ska av åklagaren anmälas till domstolen för prövning av verkställbarhetsförklaringen. Bestämmelserna i 27 kap. 7 § om tid för väckande av åtal ska inte tillämpas. Behörig domstol enligt första och andra styckena är den tingsrätt inom vars domkrets beslaget har verkställts. Om domstolen vid sin prövning enligt första eller andra stycket finner att verkställbarhetsförklaringen ska upphävas, ska de verkställighets- åtgärder som vidtagits återgå, så långt det är möjligt. Avspärrning och tillträdesförbud m.m. 33 § När en utredningsorder för en åtgärd som avses i 27 kap. 15 § har verkställts, tillämpas 32 § första och tredje–femte styckena. Hemlig avlyssning och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation 34 § Åklagaren ska, efter samråd med behörig myndighet i den andra medlemsstaten, besluta om huruvida en utredningsorder för hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation eller, i tillämpliga fall, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation ska verkställas 2016/17:218 1. genom omedelbar överföring till den andra medlemsstaten av meddelanden eller uppgifter om meddelanden, eller 2. genom upptagning eller uppteckning i av meddelanden eller uppgifter om meddelanden. 35 § Vid verkställighet enligt 34 § 1 får upptagning eller uppteckning inte göras i och 27 kap. 31–33 §§ ska inte tillämpas. Om åklagaren med stöd av 10 § har meddelat en verkställbarhets- förklaring, får verkställighet enligt 34 § 1 ske först efter det att domstolen har fastställt förklaringen. 36 § Vid verkställighet enligt 34 § 2 och i andra fall av verkställighet av en utredningsorder för hemlig övervakning av elektronisk kommuni- kation behöver upptagningar eller uppteckningar inte granskas enligt 27 kap. 24 § . Upptagningar och uppteckningar som finns kvar i efter det att ärendet har avslutats hos åklagaren och bevismaterialet har överlämnats med stöd av 38 eller 40 §, får bevaras endast om detta är tillåtet enligt 27 kap. 24 § . I fråga om underrättelse till enskild enligt 27 kap. 31–33 §§ rättegångs- balken ska 27 kap. 31 § fjärde stycket och 33 § andra och tredje styckena samma balk inte tillämpas. Underrättelse ska lämnas så snart det kan ske sedan avlyssningen eller övervakningen har avslutats. Underrättelse ska, utöver vad som följer av 27 kap. 33 § första stycket , skjutas upp om sekretess gäller enligt 18 kap. 17 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Om det på grund av sekretess inte har kunnat lämnas någon underrättelse från det att verkställigheten avslutades, behöver underrättelse inte lämnas. Underrättelse ska inte lämnas om utredningen gäller gärning som motsvarar brott som anges i 27 kap. 33 § tredje stycket . Hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning 37 § Vid verkställighet av en utredningsorder för hemlig kameraöver- vakning och hemlig rumsavlyssning ska 36 § tillämpas. 38 § Bevismaterial som har inhämtats vid verkställighet av en utred- ningsorder ska överlämnas till den andra medlemsstatens myndighet utan onödigt dröjsmål, om inte annat anges i 40 eller 41 §. Den tingsrätt eller åklagare som handlägger utredningsordern ansvarar för att bevismateria- let överlämnas. 39 § Ett överlämnande får, om det är motiverat med hänsyn till en- skilds rätt eller är nödvändigt från allmän synpunkt, förenas med villkor om att bevismaterialet ska återlämnas till när det inte längre behövs för det förfarande som utredningsordern avser eller som åklagaren eller domstolen efter samråd med myndigheten i den andra medlemsstaten bestämmer. 40 § Ett överlämnande av inhämtat bevismaterial ska skjutas upp i avvaktan på domstolens prövning, om 1.en sådan prövning har begärts enligt 32 § första stycket, 2.åklagaren ska anmäla ett verkställt beslag till domstolen enligt 32 § andra stycket, eller 3.åklagaren har meddelat en verkställbarhetsförklaring med stöd av 10 § och domstolen inte har fastställt förklaringen. Trots första stycket ska bevismaterialet överlämnas om det finns särskilda skäl. Detta gäller inte om överlämnandet skulle medföra allvarlig skada för den som drabbas av åtgärden. 41 § Om den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten, med anledning av en utredningsorder för beslag, har begärt att det bevismate- rial som har inhämtats ska vara kvar i , ska åklagaren eller, om verkställbarhetsförklaringen fastställs av domstolen enligt 32 §, dom- stolen bestämma hur länge verkställigheten av utredningsordern ska bestå. Tiden för verkställigheten av utredningsordern får förlängas. Upphävande av en verkställbarhetsförklaring 42 § En verkställbarhetsförklaring ska utan dröjsmål upphävas, om 1.det framkommer omständigheter som medför att utredningsordern inte skulle ha erkänts om omständigheterna hade förelegat eller varit kända när verkställbarhetsförklaringen meddelades, 2.det inte finns tillräckliga skäl för att verkställigheten av en utred- ningsorder ska bestå enligt 41 §, 3.den utredningsåtgärd som utredningsordern avser inte kan verk- ställas i , eller En verkställbarhetsförklaring som avser en utredningsorder som hand- läggs av domstol enligt 8 § första stycket upphävs av domstolen. Det- samma gäller vid upphävande enligt första stycket 2 om domstolen har bestämt tiden för verkställigheten enligt 41 §. I övriga fall upphävs verk- ställbarhetsförklaringen av åklagare. Åklagaren får begära att domstolen prövar frågan om upphävande i de fall domstolen har meddelat eller fastställt verkställbarhetsförklaringen och upphävandet ska ske med stöd av första stycket 1. Beslut om att upphäva en verkställbarhetsförklaring ska innehålla skälen för beslutet. När bevismaterial, som har överlämnats till en behörig myndighet i den andra medlemsstaten med anledning av en utredningsorder för beslag, återlämnas till med stöd av 39 §, ska åklagaren upphäva verk- ställbarhetsförklaringen. Om en verkställbarhetsförklaring upphävs, ska de verkställighets- åtgärder som vidtagits återgå, så långt det är möjligt. 4 kap. Övriga bestämmelser 1 § Domstolens beslut enligt 2 kap. 5, 14 och 16 §§ får överklagas. Vid överklagande gäller vad som är föreskrivet i eller annan författning för beslut angående den åtgärd som avses i utredningsordern. Ett beslut i fråga om att utfärda en utredningsorder får inte överklagas. 2 § Domstolens beslut enligt 3 kap. 9, 32 och 33 §§ får överklagas. Vid överklagande gäller vad som är föreskrivet i eller annan författning för beslut angående en åtgärd som motsvarar den åtgärd som avses i utredningsordern. Domstolens beslut enligt 3 kap. 25 § får över- klagas på det sätt som gäller enligt . Övriga beslut i fråga om erkännande och verkställighet av en utred- ningsorder får inte överklagas. 3 § Om en behörig myndighet i en annan medlemsstat enligt denna lag har överlämnat bevismaterial eller andra uppgifter på villkor som be- gränsar möjligheterna att använda bevismaterialet eller uppgifterna, ska svenska myndigheter följa villkoren oavsett vad som annars är före- skrivet i lag eller annan författning. 4 § Överlämnande av bevismaterial eller andra uppgifter till en myndighet i en annan medlemsstat enligt denna lag, får förenas med vill- kor som begränsar möjligheterna att använda bevismaterialet eller upp- gifterna, om det är motiverat med hänsyn till enskilds rätt eller är nödvändigt från allmän synpunkt. I 3 kap. 39 § finns särskilda bestämmelser om uppställande av villkor. 5 § På begäran av en behörig myndighet i den andra medlemsstaten får undantag medges från villkor i 4 §. Undantag medges av den domstol som har ställt upp eller fastställt villkoren. I övriga fall medger åklagare undantag från villkoren. Gemensamma bestämmelser om tillfälligt överförande av en frihetsberövad person 6 § En frihetsberövad person som med stöd av denna lag tillfälligt förs över till får inte lagföras eller berövas sin frihet eller på annat sätt underkastas inskränkning i denna på grund av handling, under- låtenhet eller dom som härrör från tiden före inresan till och som inte har angetts i utredningsordern. Om någon som har överförts till enligt första stycket släpps fri efter en begäran från behörig myndighet i den andra medlemsstaten, upphör immuniteten enligt första stycket, om personen stannar kvar i . Detsamma gäller om han eller hon återvänder hit efter att ha lämnat landet. 7 § Om det begärs ska bevilja tillstånd till transite- ring genom av en frihetsberövad person som ska föras över från en medlemsstat till en annan medlemsstat med stöd av en europeisk utredningsorder. ska ange under vilka villkor transi- tering får ske. 8 § En frihetsberövad person som med stöd av denna lag tillfälligt förs över till ska hållas i förvar av . Vid en transitering genom enligt 7 § får hålla den som överförs i förvar, dock längst , om det är nödvändigt för att transiteringen ska kunna genomföras. 9 § Vid ett överförande av en frihetsberövad person enligt denna lag ska se till att personen förs över till den andra medlemsstaten och ansvara för de transporter som behöver ske i . 10 § Om en utländsk tjänsteman vid verkställigheten av en utrednings- order utför uppgifter i , ska svenska staten, i stället för den andra medlemsstatens myndighet eller tjänstemannen, ersätta skada som uppkommer i samband med verkställigheten i och som den andra medlemsstatens myndighet eller tjänstemannen skulle ha varit skyldig att ersätta enligt svensk lag. Svenska staten ska dock inte ersätta skada som drabbar den andra medlemsstatens myndighet eller tjänstemannen. 11 § Bestämmelser om svenska statens skyldighet att ersätta skador som svenska tjänstemän vållar ska inte vara tillämpliga när skadorna vållas i en annan medlemsstat i samband med verkställighet av en utred- ningsorder i den staten. Underrättelse om hemlig avlyssning eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation Underrättelse till en annan medlemsstat 12 § Om beslut har meddelats i om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation i en annan medlemsstat från vilken det inte behövs något bistånd för att genomföra åtgärden, ska åklagaren underrätta den medlemsstaten om beslutet. Underrättelsen ska lämnas innan avlyssningen eller övervakningen påbörjas, om det är känt att telefonnumret, adressen eller den elektroniska kommunikationsutrustningen kommer att användas eller finnas i den andra medlemsstaten. I annat fall ska underrättelse lämnas så fort åklagaren får kännedom om detta, även om det sker efter det att avlyssningen eller övervakningen är avslutad. 2016/17:218 Om den andra medlemsstaten, efter det att dess behöriga myndighet tog emot en underrättelse enligt första stycket, har anmält att avlyssningen eller övervakningen inte får utföras eller att den ska avslutas, ska åklagaren utan dröjsmål upphäva det beslut som avses i första stycket. Villkor som den andra medlemsstaten i en sådan anmälan ställer upp för användningen av uppgifter som har inhämtats, ska svenska myndigheter följa, oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning. 13 § En underrättelse från en behörig myndighet i en annan medlems- stat om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation i , utan bistånd av en svensk myndighet, ska lämnas till behörig åklagare. Underrättelsen ska vara upprättad i enlighet med formuläret i bilaga C till och rådets direktiv /41/EU, i den ursprung- liga lydelsen. Med anledning av underrättelsen ska ställning tas till om tillstånd till avlyssningen eller övervakningen ska meddelas. Ärendet om tillstånd handläggs av åklagare enligt 14 och 15 §§. 14 § För ett tillstånd till hemlig avlyssning av elektronisk kommunika- tion eller hemlig övervakning av elektronisk kommunikation med anledning av en underrättelse enligt 13 § krävs att den gärning som avses i underrättelsen motsvarar ett brott enligt svensk lag och att övriga för- utsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd i en svensk förunder- sökning eller rättegång i brottmål är uppfyllda. Åklagaren ska pröva om förutsättningarna enligt första stycket är upp- fyllda och, om så är fallet, överlämna ärendet till domstolen för prövning av frågan om tillstånd till avlyssningen eller övervakningen. Åklagaren eller domstolen ska i förekommande fall även pröva om villkor ska ställas upp enligt 15 § andra stycket. Domstolens beslut får inte över- klagas. I fråga om behörig domstol och handläggningen av ett ärende enligt andra stycket tillämpas 3 kap. 11 och 12 §§. Beslut om att inte tillåta avlyssningen eller övervakningen och om att ställa upp villkor ska inne- hålla skälen för beslutet.