prop · H50324 · 2017-10-06 00:00:00 — anser vidare att det är oklart vilken prao som bör ingå i utbildningen för de elever i grundsärskolan som läser ämnen integrerade i . Eftersom de eleverna är mottagna i grundsärskolan gäller ovan nämnda bestämmelser om obligatorisk prao även för dem. Det innebär att den prao som ingår i utbildningen för de eleverna liksom genomförs på en arbetsplats. Det finns dock inget som hindrar att huvudmän erbjuder andra arbetslivsorienterande insatser även för de eleverna. Utredningens föreslår att det i skollagen ska regleras att elever ska ges möjlighet att genomföra prao. Det ska dock enligt regeringen inte vara frivilligt för eleverna att genomföra prao. Vidare anser regeringen, i likhet med () och , att det är viktigt att det är skolan, och inte föräldrarna, som ansvarar för att få fram praoplatser. Om ansvaret ligger på elevernas för- äldrar kan elevernas förutsättningar att göra självständiga val begränsas, t.ex. om eleverna hänvisas till prao vid föräldrarnas arbetsplatser. Regeringen anser därför att det av likvärdighetsskäl bör införas bestämmelser i skollagen som innebär att huvudmannen ansvarar för att prao anordnas för eleverna. Att ansvaret för att anordna prao ligger på huvudmannen innebär att huvudmannen måste vidta egna åtgärder för att hitta praoplatser. Det innebär dock inte att det är uteslutet att en skolhuvudman även tar hjälp av elever eller föräldrar för att hitta praoplatser. anser att detta kan innebära att det blir mer regel än undantag att elever och föräldrar tar över huvudmannens roll i arbetet med att hitta praoplatser. Regeringen anser att det av den föreslagna regleringen tydligt framgår att det är huvudmannens ansvar att anordna prao. Därvid har huvudmannen att beakta vad som anges i t.ex. läroplanen om att alla som arbetar i skolan ska bidra till att elevens studie- och yrkesval inte begränsas av kön eller social eller kulturell bakgrund. Detta måste naturligtvis beaktas även om en huvudman skulle ta hjälp av föräldrar och elever. Exempelvis kan en huvudman, om huvudmannen ber föräldrar att bistå i anskaffandet av praoplatser, avisera att praoplatserna sedan kommer att fördelas mellan eleverna av huvudmannen. Att elever bistår i anförskaffandet av praoplatser kan vidare ha ett pedagogiskt syfte, nämligen att de får en försmak av vad det innebär att söka ett arbete. Att en elev eller förälder bistår med att få fram praoplats innebär dock inte att huvudmannen därmed kan anses ha fullgjort sitt ansvar för att anskaffa praoplats för det fall att eleven eller föräldrarna inte lyckas. Huvudmannen kan inte heller undkomma ansvaret för att den praoplats som en elev eller förälder hittar är lämplig och säker utifrån gällande arbetsmiljöregler. Inför arbetet med att anförskaffa praoplatser vill regeringen därför påtala vikten av att huvudmännen ska genomföra en undersökning och riskbedömning med särskild hänsyn till att arbets- och skoluppgifter kan komma att utföras av minderåriga som ännu inte är fysiskt och psykiskt mogna. Som regeringen återkommer till nedan anser regeringen vidare att prao i första hand bör genomföras på en arbetsplats och först i andra hand på ett yrkesprogram i gymnasieskolan. Vilka åtgärder en huvudman ska ha vidtagit för att denne ska anses ha gjort tillräckliga ansträngningar för att anförskaffa praoplatser på en arbetsplats återkommer regeringen till nedan. För elevernas del framgår det av 7 kap. 17 § skollagen att en elev i bl.a. och specialskolan har en skyldighet att delta i den verksamhet som anordnas för att ge den avsedda utbildningen. Utbildning är ett vidare begrepp än undervisning (1 kap. 3 § skollagen) och innefattar även prao när sådan anordnas. Skyldigheten att delta gäller inte om eleven har giltigt skäl att utebli. Sådana skäl kan t.ex. vara sjukdom eller beviljad ledighet (se 4 kap. 8 § skolförordningen [2011:185] och 7 kap. 18 § skollagen). och SKL anför att införande av obligatorisk prao kan leda till att skolorna inte kommer att erbjuda andra former av arbetslivsorienterande insatser. SKL framför även att den statliga styrningen bättre bör tydliggöra vad som ska åstadkommas för att stödja elevernas studie- och yrkesval, men inte närmare reglera formerna för hur. SKL förordar i stället ett bredare spektrum av utvecklingsinsatser som alternativ till en reglerad traditionell prao på en arbetsplats. utgångspunkt i betänkande konstaterar regeringen att många skolhuvudmän väljer att tillhandhålla prao. Regeringen bedömer att detta inte har hämmat utvecklingen av andra former av arbetslivsorienterande insatser och delar därför inte remissinstansernas farhåga i detta avseende. Regeringen anser att såväl prao som andra former av arbetslivsorienterande insatser är värdefulla för att ge elever erfarenheter av betydelse för elevernas val av fortsatt utbildning och yrkesinriktning. Avsikten är således inte att prao ska ersätta andra former av arbetslivsorienterande insatser utan i stället komplettera sådana insatser. Regeringen anser att det finns ett värde i att det finns en bredd av insatser. På så sätt kan eleverna utveckla kunskaper för att kunna granska olika valmöjligheter och ta ställning till frågor som rör den egna framtiden. För att fylla en viktig funktion inför valet till gymnasieskolan bör praon genomföras i de senare årskurserna Utredningen har föreslagit att prao ska genomföras i årskurs 8 och 9 i samt i årskurs 9 och 10 i specialskolan. anför att ökade möjligheter att möta arbetslivet även bör ges för elever i tidigare årskurser. Utredningens förslag utgör inte något hinder för att huvudmännen erbjuder eleverna sådana möjligheter från en tidigare ålder. Läroplanernas bestämmelser när det gäller rektorns ansvar för samverkan mellan skola och arbetsliv avser inte enbart årskurs 8 och 9 i respektive årskurs 9 och 10 i specialskolan utan hela skolgången. Det står således skolorna fritt att erbjuda prao även i tidigare årskurser. Regeringen anser emellertid att det är lämpligt att obligatorisk prao införs från en ålder då eleverna kan förväntas ha uppnått en viss mognad för att kunna tillägna sig kunskaper om hur det går till på en arbetsplats och delta i vissa arbetsuppgifter. Det torde också vara lättare att hitta arbetsgivare som är beredda att ställa praoplatser till förfogande när elever har uppnått en viss ålder. I rapporten i – ett outnyttjat redskap (Ratio, 2016) anges att prao i oftast erbjuds i årskurs 8 och årskurs 9. Praon kan också, tillsammans med god studie- och yrkesvägledning, fylla en viktig funktion inför valet till gymnasieskolan. Regeringen anser därför att det bör regleras när huvudmännen ska erbjuda prao under de sena åren i grund- och specialskolan. Regeringen anser dock, i likhet med bl.a. , SKL och , att hänsyn måste tas till lokala förutsättningar och att det bör finnas utrymme för viss flexibilitet i planeringen av undervisningen och när praoverksamheten ska förläggas. Regeringen föreslår därför att prao ska genomföras från och med årskurs 8 i samt från och med årskurs 9 i specialskolan. Förslaget innebär att skolhuvudmännen blir skyldiga att erbjuda prao, men att praon kan förläggas när som helst under de angivna årskurserna. Praon bör omfatta minst Utredningen har föreslagit att två veckors prao bör vara en miniminivå. SKL anför att skolan är målstyrd och inte tidsstyrd och att det därmed bör vara upp till varje skola att avgöra hur omfattande praoverksamheten ska vara. Även delar den synpunkten. konstaterar att det inom skolväsendet finns en rättslig reglering av t.ex. miniminivån för omfattningen av arbetsplatsförlagt lärande inom gymnasieskolan (4 kap. 12 § gymnasieförordningen [2010:2039]). Regeringen anser därför att det är lämpligt att även i fråga om obligatorisk prao införa en reglerad miniminivå för omfattningen av den tid som en elev ska genomföra prao. Detta för att säkerställa att alla elever får en reell möjlighet till prao. Utredningens förslag att ange en miniminivå i antal veckor kan emellertid framstå som otydlig då det kan signalera att prao måste organiseras . Regeringen bedömer att det blir tydligare om den minsta tiden i stället anges i antal dagar. Det innebär att huvudmannens flexibilitet när det gäller när praon förläggs ökar. Regeringen anser att det är lämpligt att miniminivån för praons omfattning anges till minst från och med årskurs 8 i och från och med årskurs 9 för de elever som läser enligt specialskolans kursplaner. Skolhuvudmännen har frihet att organisera arbetet och det finns inget som hindrar att en skola erbjuder eleverna prao i högre omfattning än den som regeringen föreslår. Prao bör vara en integrerad del av undervisningen och syftet med praon bör regleras Som anförts ovan är praktisk arbetslivsorientering en värdefull modell för samverkan mellan skola och arbetsliv utanför skolan som kan bidra med viktiga erfarenheter inför kommande val av utbildning eller yrkesinriktning. Regeringen bedömer dock att en förutsättning för att eleverna ska kunna tillgodogöra sig så mycket erfarenheter som möjligt under sin prao är att den integreras i undervisningen och att syfte och mål för praoverksamheten är tydligt för varje elev innan de kommer ut på en arbetsplats. Regeringen delar också synpunkterna från SKL och att det är viktigt att erfarenheterna från prao tas tillvara i undervisningen när eleverna kommer tillbaka till skolan. Utredningen har föreslagit att det av skollagen ska framgå att praon ska ges inom ramen för de ämnen som undervisningen i omfattar. Eftersom det är en förutsättning att prao integreras i undervisningen för att eleverna ska kunna tillgodogöra sig prao anser att det kan övervägas om det bör förtydligas att prao ska integreras i undervisningen. Regeringen anser, till skillnad från utredningen, att det inte är lämpligt att i lag reglera att prao som sådan ska ges inom ramen för de ämnen som undervisningen i eller specialskolan omfattar. Däremot bedömer regeringen, liksom , att såväl planering av som erfarenheter från praon bör integreras i olika ämnen i med utgångspunkt i vad lärare och rektorer lokalt anser vara lämpligast. Undervisningen i samhällskunskap i för årskurserna 7–9 ska enligt kursplanen exempelvis bl.a. omfatta arbetsmarknadens och arbetslivets förändringar och villkor, till exempel arbetsmiljö och arbetsrätt. Vidare ska undervisningen omfatta utbildningsvägar, yrkesval och entreprenörskap i ett globalt samhälle och orsaker till individers val av yrke och till löneskillnader. Praon är således en angelägenhet inte bara för studie- och yrkesvägledningen utan också för lärarna. anser att den föreslagna regleringen bör förtydligas för att säkerställa att syftet med praon uppfylls. 2017/18:24 tionen förlitar sig skolor ofta på praon som studie- och yrkesvägledning. Praon följs dock ofta inte upp och vanligtvis finns inte heller någon systematisk tanke kring var eleverna gör sin prao. Skolinspektionen anser därför att det bör övervägas om inte syftet med prao, dvs. att eleverna ska få en bättre grund för sina framtida val, bör framgå av författning. Även SKL anser att det är viktigt att praon har ett tydligt syfte. SKL anför dock att praon kan ha en rad olika syften och anser att det är ytterst tveksamt om prao kan ge en tillräckligt meningsfull överblick över dagens och morgondagens branscher och yrken. Regeringen delar Skolinspektionens och SKL:s mening att det är viktigt att praon har ett tydligt syfte. Även om prao på enstaka arbetsplatser av naturliga skäl inte kan ge en fullständig överblick över arbetsmarknaden anser regeringen att det är värdefullt att elever ges möjlighet att få en inblick i hur det är att delta i arbetet på en arbetsplats. Regeringen bedömer att prao, i kombination med andra arbetslivsorienterande insatser, kan ge eleverna viktiga kunskaper om arbetslivet för att kunna fatta mer välövervägda beslut inför val av kommande studier och yrke. Syftet med prao är således enligt regeringens mening att eleverna ska få kunskaper om arbetslivet inför kommande studie- och yrkesval. Regeringen föreslår att detta syfte ska framgå av skollagen. En sådan reglering ger också Skolinspektionen en tydligare grund för tillsyn. Regeringen anser, i likhet med bl.a. och , att det är viktigt att huvudmännen strävar efter ett allsidigt urval av praoplatser. Detta är viktigt för att eleverna ska få kunskaper om olika branscher och yrken, men också för att motverka att elevernas studie- och yrkesval begränsas av kön eller av social eller kulturell bakgrund. Det är t.ex. viktigt att skolan uppmuntrar och främjar att flickor ges reell möjlighet att pröva yrken som domineras av män och att pojkar prövar yrken som domineras av kvinnor. Om erfarenheterna av praon tas upp i undervisningen får eleverna även ta del av och kan diskutera varandras erfarenheter av prao, vilket ger ytterligare insikter. Prao bör i första hand genomföras på en arbetsplats och i andra hand på ett yrkesprogram i gymnasieskolan Utredningen har föreslagit att prao ska genomföras på en arbetsplats eller genom att eleven deltar i undervisning på ett yrkesprogram i gymnasieskolan. Det sistnämnda alternativet innebär att eleven kan följa undervisningen i ett eller flera yrkesprogram och få ta del av varierande och typiska yrkesmoment vid skolförlagt lärande eller delta i perioder av arbetsplatsförlagt lärande i gymnasieskolan. Som har nämnts anser SKL att det dock inte alltid är prao som är den bästa metoden för att förbereda eleverna på ett kommande studie- och yrkesval. Förbundet anser dock att om regeringen väljer att gå vidare med det föreliggande förslaget till lagreglering så bör prao vid ett yrkesprogram i gymnasieskolan likställas med prao vid en arbetsplats. En mängd remissinstanser har emellertid ifrågasatt utredningens förslag om att prao på ett yrkesprogram ska ses som ett likvärdigt alternativ till prao på en arbetsplats. Bland annat anför att en institutionell miljö som skolan svårligen kan ersätta arbetslivets miljö och att eleven går miste om möj- ligheten till inblick i arbetslivets tempo, autenticitet i yrket, yrkeskultur, yrkesetik och yrkesspråk. och Region m.fl. anför att det är bra att använda yrkesprogrammen som en del av prao, men att det inte helt bör ersätta tid på riktiga arbetsplatser. anser att elevernas möjligheter att få bilda sig en uppfattning om hur det kan vara att utöva själva yrket sannolikt blir ytterst begränsade vid prao på ett yrkesprogram. Förbundet bedömer att prao på ett yrkesprogram kan riskera att bli en enkel lösning för huvudmän med låg ambitionsnivå. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor anser att praons syfte att öka elevens förståelse för arbetslivet och dess rutiner till viss del riskerar att missas om praon sker på ett yrkesprogram i stället för på en arbetsplats. Regeringen delar remissinstansernas uppfattning att det finns ett sär- skilt värde i att prao genomförs på en arbetsplats och anser att prao på ett yrkesprogram inte kan likställas med prao på en arbetsplats. Regeringen föreslår därför att prao i första hand ska genomföras på en arbetsplats. Regeringen kan dock se fördelar med att prao på ett yrkesprogram införs som ett möjligt andrahandsalternativ till traditionell, arbetsplatsförlagd prao. Prao på ett yrkesprogram kan möjliggöra för elever att prova på arbetsmoment inom branscher där det t.ex. av säkerhetsskäl kan finnas begränsade möjligheter för minderåriga att få utföra arbetsuppgifter. anför kan sådan prao innebära att elever får pröva på ett praktiskt yrke utan att utsättas för de risker som kan finnas ute på en byggarbetsplats. I likhet med utredningen bedömer regeringen vidare att prao på ett yrkesprogram som ett andrahandsalternativ till arbetsplatsförlagd prao kan underlätta för huvudmän att tillhandahålla prao för alla elever. Regeringen anser därför att det bör regleras att prao i första hand ska anordnas på en arbetsplats och i andra hand genom att eleven deltar i undervisning på ett yrkesprogram i gymnasieskolan. Detta innebär att huvudmannen på olika sätt ska ha gjort tillräckliga ansträngningar för att hitta lämpliga praoplatser på en arbetsplats innan prao på ett yrkesprogram kan övervägas. Det kan t.ex. ske genom kontakt med arbetsgivare inom olika yrkesområden. Vid sådana kontakter är det viktigt att huvudmannen är tydlig med att klargöra syftet med praon. För att det ska anses att en huvudman har gjort tillräckliga ansträngningar bör kontakt ha tagits med åtminstone ett flertal arbetsgivare inom olika branscher i kommunen. I stora kommuner bör det vara tillräckligt om kontakt tas inom ett lämpligt geografiskt område. Eftersom praon utgör en del av elevernas utbildning bör i förekommande fall kunna utöva tillsyn av om en huvudman gjort tillräckliga ansträngningar för att hitta praoplatser. Vissa kommuner använder sig av webbaserade verktyg för att samordna och effektivisera anskaffning och förmedling av praoplatser och andra arbetslivskontakter för grundskolor. Ett sådant exempel är som skapats av där det finns cirka 10 000 praoplatser tillgängliga. Sådana, eller liknande tjänster kan effektivisera administration av praoplatser genom att arbetsgivare kan anmäla att de vill tillhandahålla praoplatser. Regeringen föreslår alltså att prao i första hand ska anordnas på en arbetsplats och i andra hand genom att eleven deltar i undervisningen på ett yrkesprogram i gymnasieskolan. Oavsett i vilken form prao genomförs anser regeringen att det är viktigt att huvudmännen strävar efter att elever ges inblick i hur en arbetsplats fungerar. 2017/18:24 blick kan eleverna få på olika sätt. Om praon görs på ett yrkesprogram kan sådan inblick exempelvis ges genom att yrkesläraren förmedlar sina specifika branschkunskaper och diskuterar dessa med eleven. Praon kan också kombineras med att huvudmannen ser till att eleverna genom dialog med yrkesverksamma kan ställa frågor om den konkreta yrkes- miljön och om hur yrket är i praktiken eller genom studiebesök. planering av eventuell prao vid ett yrkesprogram bör ske i nära samverkan med gymnasieskolan så att eleven får möjlighet att delta i relevant undervisning. Några remissinstanser, däribland , , , Teknikföretagen och Elevkårer anser att prao även ska kunna genomföras på högskoleförberedande program i gym- nasieskolan. Sådana program syftar till att eleverna ska fortsätta till vidare studier och innehåller oftast inte delar som är kopplade till ett specifikt yrkesområde. För elever på högskoleförberedande program framträder de olika yrkesområdena som regel först efter senare högskoleutbildning eller annan eftergymnasial utbildning. Syftet med prao är att ge elever så konkreta erfarenheter av arbetslivet som möjligt, företrädesvis genom vistelse på en arbetsplats. På ett yrkesprogram kan eleven som regel tydligare ges möjlighet att ta del av varierande och typiska yrkesmoment än på ett högskoleförberedande program. Regeringen anser därför, i likhet med utredningen, att det inte är lämpligt att grundskoleelever genomför prao på ett högskoleförberedande program. Som framgått anser regeringen att prao ger elever en unik möjlighet till praktisk erfarenhet av ett arbete vilket i normalfallet inte bör kunna ersättas med andra insatser. Det kan dock finnas situationer då det, trots ansträngningar från huvudmannens sida, inte är möjligt att hitta vare sig en praoplats på en arbetsplats eller lämplig plats på ett yrkesprogram för en elev. Det kan t.ex. bero på att det inte finns någon lämplig arbetsgivare att tillgå och att utrymme för deltagande på ett yrkesprogram saknas. Det kan även tänkas finnas enstaka fall där skolhuvudmannen bedömer att det inte är lämpligt att placera en elev på en viss arbetsplats eller på ett yrkesprogram. Som nämnts tidigare ska arbetsgivare och skolhuvudmän genomföra en undersökning och riskbedömning med sär- skild hänsyn till att arbets- och skoluppgifter kan komma att utföras av minderåriga som ännu inte är fysiskt och psykiskt mogna. Undersökningen och riskbedömningen ska ta hänsyn till minderårigas fysiska och psykiska mognad, ålder och förutsättningar i övrigt. En sådan bedömning kan innebära att andra insatser ses som mer lämpade för en enskild elev. Sådana insatser ska på annat sätt ge eleverna kunskaper om arbetslivet inför kommande studie- och yrkesval och kan t.ex. bestå av entreprenörskapsprojekt i skolan, studiebesök på arbetsplatser eller att arbetslivsrepresentanter från olika branscher bjuds in och informerar elever i om yrkesinnehåll och arbetsvillkor för vissa yrken. Andra former av arbetslivsorienterande insatser bör dock bara i undantagsfall få ersätta prao på en arbetsplats eller på ett yrkesprogram. anför är det viktigt att även elever med t.ex. funktionsnedsättningar erbjuds prao. Av dessa skäl bör det i lagtexten anges att andra former av arbetslivsorienterande insatser bara får ersätta prao om det finns synnerliga skäl. Närmare om den riskbedömning som ska göras innan en elev placeras på en arbetsplats och de åtgärder som kan behöva vidtas Regeringen vill understryka vikten av att säkerställa elevernas säkerhet . Elever som genomgår utbildning på en arbetsplats ska likställas med arbetstagare i arbetsmiljöhänseende (1 kap. 3 § första stycket arbetsmiljölagen [1977:1160]). Enligt föreskrifter om minderårigas arbetsmiljö (AFS 2012:3) och allmänna råd om tillämpningen av föreskrifterna ska arbetsgivare, uppdragsgivare, skolhuvudmän och praktikgivare genomföra en undersökning och riskbedömning med särskild hänsyn till att arbets- och skoluppgifter kan komma att utföras av minderåriga som ännu inte är fysiskt och psykiskt mogna (4 §). Innan en elev placeras på en praoplats ska huvudmannen göra en bedömning av om den aktuella arbetsplatsen, utifrån riskbedömningen, är lämplig för en viss elev och vilka eventuella åtgärder som behöver vidtas. Åtgärder som kan bli aktuella är exempelvis att ta fram rutiner eller införskaffa skyddsutrustning. tillhandahåller information om vad föreskrifter om minderårigas arbetsmiljö innebär för eleven, skolan, huvudmannen och arbetsgivaren. Materialet gäller arbetsplatsförlagt lärande för elever inom yrkesutbildning och lärlingsutbildning i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. Den gäller även för elever i yrkesintroduktion oavsett om det rör sig om arbetsplatsförlagt lärande eller praktik. information bör utökas till att också omfatta elever som genomför prao. 5Bestämmelserna om utbildningskontrakten för lärlingar i gymnasieskolan behöver förtydligas 5.1Den tid som en lärling ska vara på arbetsplatsen kan endast regleras i lag Vid lärlingsutbildning i gymnasieskolan ska enligt skollagen ett skriftligt avtal (utbildningskontrakt) upprättas för varje elev och arbetsplats. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om gymnasial lärlingsutbildning och utbildningskontrakt. En elev som utför arbete enligt ett utbildningskontrakt ska i det sammanhanget inte anses som arbetstagare. Detta gäller dock inte om arbetet omfattas av ett avtal om gymnasial lärlingsanställning. Bestämmelser om sådan anställning finns i lagen (2014:421) om gymnasial lärlingsanställning (se även 16 kap. 11 a–c §§ skollagen). I samband med att lagen om gymnasial lärlingsanställning infördes uttalade regeringen att en sådan anställning endast bör kunna komma i fråga när den gymnasiala lärlingsutbildningen bedrivs och inte under någon annan tid. Regeringen bedömde att arbetstidens omfattning bör framgå av utbildningskontraktet så att den ska vara tydlig för parterna. Regeringen aviserade att den avsåg att återkomma till detta i förordning (prop. 2013/14:80 s. 21, bet. 2013/14:UbU18, rskr. 2013/14:265). 2017/18:24 närmare analys har det dock visat sig att detta inte är möjligt med hänsyn till bestämmelserna om normgivningsmakten i 8 kap. regeringsformen. Om det ska införas en reglering som innebär att omfattningen av det arbetsplatsförlagda lärandet ska framgå av utbildningskontraktet måste, som närmare utvecklas nedan, en sådan reglering ske i lag.