prop · H403171 · 2017-04-11 00:00:00 — 8.folkomröstning i kommunen eller , och 9.extra val till fullmäktige. Fullmäktige beslutar också i andra ärenden som anges i denna lag eller i andra författningar. I paragrafen anges fullmäktiges huvudsakliga uppgifter. motsvarar huvudsakligen 3 kap. 9 § KL (prop. 1990/91:117 s. 157 f., prop. 2005/06:55 s. 54 och prop. 2009/10:80 s. 319). Denna paragraf preciserar innebörden av att fullmäktige är beslutande församling i kommuner och landsting. Fullmäktige ska besluta i alla ärenden av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. Fullmäktiges beslut gäller i huvudsak beslut av mera grundläggande natur eller av generell räckvidd. Det ska vara fråga om avgöranden där det politiska momentet, allmänt sett, är dominerande (prop. s. 231). Den uppräkning som görs i paragrafen är exempel på sådana betydelsefulla ärenden som ankommer på fullmäktige. Den är dock inte uttömmande, vilket innebär att även andra ärenden kan ligga inom De ärendegrupper som anges i paragrafen kan inte bli föremål för delegering, enligt 2 §. Av första punkten framgår att fullmäktige beslutar om mål och riktlinjer för verksamheten. Med detta avses beslut i sådana övergripande 2016/17:171 frågor som har betydelse för den kommunala verksamheten i stort. Det gäller t.ex. finanspolitiska riktlinjer och beslut om verksamhets- inriktningen på olika områden. Detta hindrar inte att de nämnder som har ansvaret för ett visst område också har till uppgift att formulera mål för verksamheten. Det som förbehålls fullmäktige är de övergripande frågorna. Andra punkten ger uttryck för fullmäktiges finansmakt. I begreppet andra viktiga ekonomiska frågor ligger ett allmänt krav på att fullmäktige ska besluta i sådana ärenden som, liksom budgeten och skatten, har avgörande betydelse för den kommunala ekonomin. Det kan t.ex. handla om graden av avgiftsfinansiering och viktiga beslut om förmögenhetstillgångar. Beslut om taxor är ett annat exempel på en finansiell åtgärd som regelmässigt har sådan kommunalekonomisk betydelse att den ankommer på fullmäktige. Till "viktiga ekonomiska frågor" hör generellt sett beslut om avgifter. Det innebär dock inte att fullmäktige måste avgöra avgiftssättningen i varje enskilt fall (prop. 1990/91:117 s. 159). Om fullmäktige har antagit riktlinjer för avgiftsuttagen bör det vara möjligt att delegera frågan till en nämnd, t.ex. en nämnd som närmare svarar för en viss anläggning att bestämma avgifter för nyttjandet av anläggningen. Även sådana avgiftsuttag som inte har någon direkt betydelse för kommunalekonomin i stort kan anses falla utanför gruppen ”viktiga ekonomiska frågor”. Beslut om kortsiktig upplåning, dvs. i regel lån som har en löptid som understiger , tillhör normalt det delegeringsbara området. I vissa fall kan en fråga om en långsiktig upplåning, som ligger inom ramen för finansieringsbudgeten, vara att betrakta som en ren förvaltningsuppgift för styrelsen. I ett sådant fall är frågan om upplåning inte heller en sådan viktig ekonomisk fråga som är förbehållen fullmäktiges beslut. Av tredje punkten framgår att fullmäktige beslutar om den kommunala nämndorganisationen. I detta innefattas att fullmäktige utfärdar reglementen för styrelsen och nämnderna, detta framgår också uttryckligen av 6 kap. 44 §. I punkterna 4–6 anges uppgifter som fullmäktige har enligt särskilda regler i lagen. Av dessa framgår att fullmäktige förrättar val av nämnder och revisorer samt beslutar om grunderna för de förtroendevaldas ekonomiska förmåner. Av sjunde punkten framgår att till fullmäktiges beslutsområde hör ärenden om årsredovisning och ansvarsfrihet. Detta är en följd av fullmäktiges ansvar för uppföljning och kontroll av hela den kommunala verksamheten. Bestämmelser om ansvarsprövning finns i 24 §, och att fullmäktige ska godkänna årsredovisningen anges i 11 kap. 21 §. Åttonde punkten innebär att det är exklusivt förbehållet fullmäktige att ta ställning till om folkomröstning ska hållas i en viss fråga. Det gäller oavsett om initiativet till folkomröstning har väckts genom folkinitiativ eller av en behörig initiativtagare inom den kommunala organisationen. Bestämmelser om folkinitiativ finns i 8 kap. 2 §, och bestämmelser om folkomröstning finns 37 § och i lagen (1994:692) om kommunala folkomröstningar. Nionde punkten innebär att det är förbehållet fullmäktige att ta Prop. 2016/17:171 ställning till om extra val ska hållas. Bestämmelser om extra val finns i Av andra stycket framgår att fullmäktige också beslutar i andra ärenden som anges i denna lag eller i andra författningar. Om fullmäktige enligt en sådan bestämmelse ska fatta beslut kan en sådan uppgift inte delegeras, se även 2 §. 2 § Fullmäktige får uppdra åt en nämnd att i fullmäktiges ställe besluta i ett visst ärende eller en viss grupp av ärenden. Ärenden som anges i 1 § första stycket eller som enligt lag eller annan författning ska avgöras av fullmäktige får dock inte delegeras till nämnderna. Paragrafen reglerar möjligheterna för fullmäktige att delegera ärenden eller ärendegrupper till nämnderna. Paragrafen motsvarar 3 kap. 10 § första stycket KL (prop. 1990/91:117 s. 158 f.). Reglerna innebär att det är upp till fullmäktige att avgöra i vilken omfattning delegering bör äga rum. Både grupper av ärenden och ett visst utpekat ärende kan delegeras. Fullmäktige kan när som helst återta sin delegation. Om det anges i en författning att en viss uppgift ankommer på fullmäktige, får en sådan uppgift inte delegeras. Det kan exempelvis gälla beslut om att anta vissa planer, program om mål och riktlinjer och beslut om lokala föreskrifter. De ärendegrupper som anges i 1 § första stycket faller också utanför möjligheten att delegera. 3 § Fullmäktige ska för varje mandatperiod anta ett program med mål och riktlinjer för sådana kommunala angelägenheter som utförs av privata utförare. I programmet ska det också anges hur fullmäktiges mål och riktlinjer ska följas upp och hur allmänhetens insyn ska tillgodoses. Paragrafen innehåller bestämmelser om det program med mål och riktlinjer som fullmäktige ska anta för sådana kommunala angelägenheter som utförs av privata utförare. Paragrafen motsvarar huvudsakligen 3 kap. 19 b § KL (prop. 2013/14:118 s. 95). Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Paragrafen har fått sin utformning efter synpunkter från I paragrafens första stycke behandlas det program med mål och riktlinjer som fullmäktige ska anta för sådana kommunala angelägenheter som utförs av privata utförare. Vad som avses med privata utförare framgår av 10 kap. 7 §, se även kommentaren till denna bestämmelse. Fullmäktige ska anta program för varje mandatperiod. Kravet på att anta ett program för varje mandatperiod innebär att fullmäktige ska ta minst ett formellt beslut varje mandatperiod. Det är dock möjligt att enbart fastställa ett befintligt program om fullmäktige inte finner skäl att ändra programmet. Det är övergripande mål och riktlinjer som fullmäktige ska anta i programmet. Privata utförare kan finnas inom många områden varför det kan vara svårt att i ett enda dokument utforma riktlinjer för samtliga verksamhetsområden. Kommunen eller får självt besluta om programmet ska omfatta alla kommunala verksamheter eller om det ska vara olika program för olika verksamhetsområden. 2016/17:171 Att fullmäktige ska anta mål innebär att varje kommun och landsting ska formulera tydliga mål för sina privata utförare utifrån exempelvis effektivitets- och kvalitetssynpunkt. Finns andra krav som t.ex. miljö-, jämställdhets- eller integrationskrav kan dessa anges. I kravet att anta riktlinjer ligger att ange tydliga kriterier för hur uppgiften ska utföras för att uppnå de mål som fullmäktige angivit. En fråga som kan uppmärksammas i kriterierna är om verksamheten ska upphandlas eller om ett valfrihetssystem ska inrättas. Av andra stycket framgår att det i programmet ska anges hur fullmäktiges mål och riktlinjer ska följas upp. Det kan exempelvis anges om det vilar ett särskilt ansvar på en speciell nämnd i något avseende vad gäller uppföljning eller om det finns behov av att tillföra särskilda resurser för uppföljning. Om nämnderna förväntas göra särskilda risk- och sårbarhetsanalyser i något avseende är detta också något som kan anges. Av 6 kap. 6 § framgår att nämnderna inom sitt ansvarsområde ska se till att verksamheten bedrivs i enlighet för att med de mål och riktlinjer som fullmäktige har bestämt samt de bestämmelser i lag eller annan författning som gäller för verksamheten. Detta ansvar innefattar verksamhet som utförs av privata utförare. 4 § I samband med att budgeten fastställs eller anslag annars beviljas får fullmäktige uppdra åt en nämnd att genomföra en viss verksamhet inom ramen för de riktlinjer om verksamheten som fullmäktige har fastställt, om inte något annat följer av lag eller annan författning. I paragrafen klargörs fullmäktiges möjligheter att ge s.k. finansbemyndiganden. Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 kap. 12 § KL (prop. 1990/91:117 s. 159). Med stöd av regeln kan fullmäktige bevilja nämnderna ett ramanslag för en hel verksamhet eller för en hel nämnd. En förutsättning är dock att fullmäktige fastställt verksamhetens omfattning och inriktning genom riktlinjer. Riktlinjerna bör vara sådana att fullmäktiges prioriteringar respekteras. Bestämmelsen får inte tillämpas om annat följer av lag eller annan författning. Inom vissa områden, t.ex. , finns obligatoriska uppgifter med lagfästa mål. Antalet ledamöter och ersättare 5 § Fullmäktige bestämmer hur många ledamöter som fullmäktige ska ha. Antalet ska bestämmas till ett udda tal och till minst 1.21 i kommuner med högst 8 000 röstberättigade, 2.31 i kommuner med över 8 000 röstberättigade och i landsting med högst 140 000 röstberättigade, 3.41 i kommuner med över 16 000 röstberättigade, 4.51 i kommuner med över 24 000 röstberättigade och i landsting med över 140 000 röstberättigade, 5.61 i kommuner med över 36 000 röstberättigade, 6.71 i landsting med över 200 000 röstberättigade, och 7.101 i kommuner med över 600 000 röstberättigade och i landsting med över 300 000 röstberättigade. I paragrafen regleras antalet fullmäktigeledamöter. Paragrafen motsvarar Prop. 2016/17:171 delvis 5 kap. 1 § KL (prop. 1990/91:117 s. 175 och prop. 2013/14:5 s. 97). Övervägandena finns i avsnitt 7.3.1. Av bestämmelsen framgår att det ankommer på fullmäktige att avgöra hur många ledamöter som ska finnas. Antalet ska dock vara udda och får inte understiga de i bestämmelsen angivna talen beroende på antalet röstberättigade. Syftet med dessa begränsningar är att säkra en god medborgerlig förankring och säkerställa att beslut kan fattas av fullmäktige (prop.1975/76:187 s. 346). 6 § Vid tillämpningen av 5 § ska antalet röstberättigade beräknas på grundval av uppgifterna i folkbokföringsdatabasen enligt lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet året före valåret. I paragrafen anges hur antalet röstberättigade invånare ska beräknas vid tillämpningen av 5 §. Paragrafen motsvarar 5 kap. 2 § KL (prop. 1990/91:117 s. 175, prop. 1996/97:70 s. 253 och prop. 2008/09:42 s. 16). Bestämmelsen innebär att beräkningen av de röstberättigade görs på grundval av uppgifterna i folkbokföringen. Bestämmelsen överensstämmer med vad som gäller enligt 4 kap. 1 § andra stycket vallagen (2005:837). 7 § Om fullmäktige beslutar att antalet ledamöter i fullmäktige ska ändras, ska beslutet tillämpas först när val av fullmäktige hålls nästa gång i hela landet. Beslutet ska fattas före utgången av februari månad valåret. ska genast underrättas om beslutet. I paragrafen regleras när ett beslut om förändrat antal ledamöter ska fattas och när det kan tillämpas. Paragrafen motsvarar huvudsakligen 5 kap. 3 § KL (prop. 1990/91:117 s. 175 och prop. 2008/09:42 s. 16). Övervägandena finns i avsnitt 14.2. Om fullmäktige fattar beslut om att antalet ledamöter ska ändras, ska ett sådant beslut tillämpas efter nästa ordinarie val. Beslutet måste dock fattas före utgången av februari under valåret. Anledningen till det är att de fasta valkretsmandaten fördelas med ledning av uppgifter i folkbokföringen valåret. Om fullmäktige efter det skulle besluta att ändra antalet ledamöter i fullmäktige kan fördelningen i viss mån bli felaktig. Det är som ansvarar för fördelningen av mandat mellan valkretsarna och denna ska därför underrättas om ett beslut fattas enligt 5 §. 8 § För ledamöter i fullmäktige ska det finnas ersättare. Fullmäktige bestämmer hur många ersättarna ska vara. Antalet ska utgöra en viss andel, dock högst hälften, av det antal platser som varje parti får i fullmäktige. Beslutet ska fattas före utgången av februari månad valåret. ska genast underrättas om beslutet. I paragrafen regleras antalet ersättare i fullmäktige. Paragrafen motsvarar 5 kap. 4 § KL (prop. 1990/91:117 s. 175, prop. 1996/97:70 s. 253, prop. 2004/05:163 s. 138 och prop. 2008/09:42 s. 16). 2016/17:171 avsnitt 14.2. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Av bestämmelsen framgår att det ska finnas ersättare för fullmäktigeledamöterna och att det ankommer på fullmäktige att avgöra hur många ersättare som ska finnas. Antalet får högst vara hälften av de antal platser som varje parti fått i fullmäktige. Beslutet ska fattas före utgången av februari under valåret, se kommentaren till 7 §. Bestämmelserna om att utse ersättare finns i 14 kap. vallagen (2005:837), av 14 kap. 17 § vallagen framgår att det för ett parti med en eller två ledamöter i kommunfullmäktige alltid kommer utses två ersättare. 9 § Ledamöterna och ersättarna i fullmäktige ska väljas räknat valåret. har beslutat om omval enligt 14 kap. 27 § vallagen (2005:837), ska dock mandattiden förlängas till dess omvalet har avslutats. Paragrafen innehåller bestämmelser om fullmäktiges mandattid. Paragrafen motsvarar 5 kap. 5 § KL (prop. 1990/91:117 s. 175, prop. 1996/97:70 s. 253 och prop. 2013/14:5 s. 98). Angående valperioden se prop. 1993/94:115. Av paragrafen framgår att de nyvalda ledamöterna och ersättarna tillträder sina förtroendeuppdrag valåret. 10 § Fullmäktige får besluta om extra val till fullmäktige mellan ordinarie val. Extra val ska hållas om minst två tredjedelar av de närvarande ledamöterna röstar för det. Ett beslut om extra val får dock inte fattas förrän har gått från det nyvalda fullmäktiges första sammanträde. I paragrafen regleras att fullmäktige får besluta om extra val till fullmäktige mellan ordinarie val. Paragrafen motsvarar huvudsakligen 5 kap. 5 a § KL (prop. 2009/10:80 s. 319 f.). Enligt första meningen får fullmäktige besluta om extra val till fullmäktige mellan ordinarie val. Av detta följer att det efter extra val inte löper någon fullständig mandattid. Det innebär att mandattiden begränsas till den tid som återstår av det avgående fullmäktiges mandattid. Enligt andra meningen ska extra val hållas om en kvalificerad majoritet av minst två tredjedelar av de närvarande ledamöterna röstar för det. För att förhindra att extra val utlyses innan alla möjligheter att finna fungerande lösningar för styret i kommunen eller inom ramen för det resultat som det ordinarie valet inneburit är uttömda får, enligt tredje meningen, ett beslut om extra val inte fattas förrän har förflutit från det nyvalda fullmäktiges första sammanträde. Ordförande och vice ordförande (fullmäktiges presidium) 11 § Fullmäktige väljer bland sina ledamöter en ordförande och en eller flera vice ordförande som tillsammans utgör fullmäktiges presidium. bestämmer tiden för uppdragen. I paragrafen anges att fullmäktige ska välja ordförande och vice ordföranden samt att dessa utgör fullmäktiges presidium. Paragrafen motsvarar huvudsakligen 5 kap. 6 § KL (prop. 1990/91:117 s. 176 och prop. 2013/14:5 s. 98). Paragrafens rubrik har utformats i enlighet med Av bestämmelsen framgår att fullmäktige ska ha en ordförande och så många vice ordföranden som fullmäktige bestämmer. tillsammans fullmäktiges presidium som är ett kommunalt organ, se De regler som behövs om hur ordförandeskapet ska utövas i olika situationer kan tas in i arbetsordningen för fullmäktige. I 72 § anges att det i arbetsordningen ska regleras vem som ska föra ordet, tills en Om ordförande eller vice ordförande skulle avgå eller deras uppdrag upphöra, kan ny ordförande väljas för den tid som återstår Fullmäktige kan besluta att tiden för uppdragen ska överensstämma med fullmäktiges mandatperiod eller avse . 12 § Fullmäktige bestämmer när ordinarie sammanträden ska hållas. Sammanträde ska hållas också om styrelsen eller minst en tredjedel av fullmäktiges ledamöter begär det eller om ordföranden anser att det behövs. I paragrafen behandlas när fullmäktiges sammanträden ska hållas. Paragrafen motsvarar 5 kap. 7 § KL (prop. 1990/91:117 s. 176). I paragrafens första stycke anges huvudregeln att fullmäktige ska bestämma när ordinarie sammanträden ska hållas. Det innebär även att fullmäktige ska bestämma antalet sammanträden. ordning ska enligt 72 § reglera när sammanträdena ska hållas. regler som behövs i övrigt, t.ex. när sammanträden får ställas in, kan tas in i arbetsordningen. Av andra stycket framgår att sammanträde måste hållas om styrelsen eller minst en tredjedel av fullmäktiges ledamöter begär det och om ordföranden anser att det behövs. 13 § Ordföranden ska tillkännage tid och plats för varje sammanträde med fullmäktige och uppgifter om de ärenden som ska behandlas. Fullmäktiges sammanträden ska tillkännages på kommunens eller anslagstavla minst före sammanträdesdagen. I paragrafen regleras hur sammanträden tillkännages. motsvarar huvudsakligen 5 kap. 8 § och 5 kap. 9 § första stycket KL 1990/91:117 s. 177). Övervägandena finns i avsnitt 10.2.2 och 14.2. Av första stycket framgår att det ankommer på ordföranden att tillkännage tid och plats för varje sammanträde och uppgifter om de ärenden som ska behandlas. De i tillkännagivandet upptagna ärendena måste vara tydligt och fullständigt angivna. I annat fall kan följden bli att vid sammanträdet fattade beslut upphävs efter överklagande, se t.ex. RÅ83 2:32 och RÅ 1990 ref. 18. 2016/17:171 I andra stycket regleras att sammanträden ska tillkännages på kommunens eller anslagstavla minst före sammanträdesdagen. Regler om anslagstavlan finns i 8 kap. 9–11 §§. 14 § Om ett ärende är så brådskande att det inte hinner tillkännages enligt 13 §, ska uppgift om ärendet tillkännages på anslagstavlan senast vardagen närmast före sammanträdesdagen. I paragrafen behandlas tillkännagivanden av brådskande ärenden. Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 kap. 11 § första stycket KL (prop. 1990/91:117 s. 177). Övervägandena finns i avsnitt 10.2.2 och 14.2. Ett brådskande ärende, som inte kan tillkännges enligt huvudregeln i 13 §, får i stället tillkännages senast vardagen före sammanträdesdagen. I 52 § regleras möjligheten att behandla ärenden som inte har tillkännagetts. 15 § Varje ledamot och ersättare ska kallas till sammanträde minst före sammanträdesdagen. Kallelsen ska innehålla uppgift om tid och plats för sammanträdet och om de ärenden som ska behandlas. Information om sådana ärenden som tillkännagetts enligt 14 § ska lämnas till varje ledamot och ersättare så att den kan antas nå dem senast vardagen närmast före sammanträdesdagen. I paragrafen regleras kallelse av ledamöter och ersättare. Paragrafen motsvarar delvis 5 kap. 9 § andra stycket och 5 kap. 11 § andra stycket (prop. 1990/91:117 s. 177 och prop. 1993/94:188 s. 97). Övervägandena finns i avsnitt 10.3.1. Första stycket anger att varje ledamot och ersättare ska kallas till fullmäktiges sammanträde minst före sammanträdesdagen. Kallelsen ska innehålla samma uppgifter som tillkännagivandet. Kallelse kan t.ex. ske skriftligen, via e-post eller via en annan teknisk lösning som kommunen eller bestämmer. I andra stycket anges att om ett ärende tillkännages enligt 14 § så ska information om ärendet lämnas till varje ledamot och ersättare så att den kan antas nå dem senast vardagen närmast före sammanträdesdagen. Även sådan information kan ske skriftligen, via e-post eller via en annan teknisk lösning som kommunen eller bestämmer. 16 § Ledamöter får delta i fullmäktiges sammanträden på distans om fullmäktige har beslutat det. Deltagandet ska i sådant fall ske genom ljud- och bildöverföring i realtid samt på ett sådant sätt att samtliga deltagare kan se och höra varandra och delta på lika villkor. En ledamot som deltar på distans ska anses vara närvarande vid fullmäktiges sammanträde. Paragrafen innehåller de grundläggande bestämmelserna om beslutsfattande på distans i fullmäktige. Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 kap. 38 a § KL (prop. 2013/14:5 s. 98 f.). Första stycket anger att ledamöter får delta i fullmäktiges sammanträden på distans om fullmäktige har beslutat det. Enligt 72 § ska arbetsordningen i så fall reglera i vilken utsträckning sådant deltagande får ske. Bestämmelsen anger ett antal krav som måste vara uppfyllda för att en ledamot som inte befinner sig i sammanträdeslokalen ska kvalificeras som deltagande på distans i lagens mening. Deltagandet ska ske genom ljud- och bildöverföring i realtid och på ett sådant sätt att samtliga deltagare kan se och höra varandra och delta på lika villkor. För det första måste det alltså ske en överföring av både ljud och bild i Bild- och ljudöverföring måste även ske på ett sådant sätt att samtliga deltagare kan se och höra varandra. Det är således inte tillräckligt att de som är närvarande i sammanträdeslokalen kan se den Den distansdeltagande måste även kunna se samtliga andra deltagare. Om flera ledamöter deltar på distans måste även de kunna se varandra. Ytterligare ett krav är att samtliga deltagare kan delta på lika villkor. Det innebär att ljud- och bildöverföringen måste vara stabil och av hög Om bild- eller ljudkvaliteten försämras eller förbindelsen bryts måste sammanträdet avbrytas tills en förbindelse av sådan kvalitet har återupprättats att alla åter kan sägas delta på lika villkor. Den som deltar på distans måste även ha möjlighet att ta del av handlingar som delas ut vid sammanträdet och delta i avgörandet av ärendena, även i de fall avgörandet sker genom omröstning. Öppna omröstningar förutsätter ingen annan teknisk lösning än den redan nämnda bild- och ljudöverföringen. Den tekniska lösning som används måste säkerställa att valhemligheten bevaras, att alla de beslutandes röster kommer med i rösträkningen och att alla ges möjlighet till insyn i förfarandet så att omröstningen inte kan manipuleras. Om inte alla dessa krav kan tillgodoses får distansdeltagande inte ske vid sammanträden då sluten omröstning kan komma att tillämpas, dvs. då ärenden som gäller val eller anställning av personal ska avgöras. I andra stycket anges att en ledamot som deltar på distans ska anses vara närvarande vid sammanträdet. Det innebär bl.a. att en ledamot som deltar på distans kan delta i avgörandet av ärendena. deltar på distans ska naturligtvis även antecknas som närvarande i 17 § Om en ledamot är förhindrad att inställa sig till ett sammanträde eller att fortsätta delta i ett sammanträde, ska en ersättare tjänstgöra i ledamotens ställe. Paragrafen innebär att när en ledamot är förhindrad att delta eller måste avbryta sitt deltagande i ett sammanträde så ska en ersättare tjänstgöra i Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 kap. 12 § KL 1990/91:117 s. 178). Om ett hinder objektivt sett föreligger eller inte behöver inte prövas. Det får anses tillräckligt att ledamoten anmäler förhinder eller uppger sig behöva lämna ett pågående sammanträde. Arbetsordningen ska enligt 72 § reglera inkallande av ersättare och deras tjänstgöring utöver vad som framgår av 17–21 §§. 18 § Ersättarna ska tjänstgöra enligt den ordning som är bestämd mellan dem. En ersättare som har börjat tjänstgöra har dock alltid företräde oberoende av turordningen. En ersättare som avbryter tjänstgöringen på grund av jäv i ett ärende får åter tjänstgöra, sedan ärendet har handlagts. I paragrafen regleras i vilken ordning ersättare ska tjänstgöra.