rfr · H40WRFR12 · 2017-01-01 00:00:00 — Det är särskilt angeläget att tidigt ge barn och ung- domar goda motionsvanor för framtiden. Staten ska därför aktivt stödja en fri och självständig idrottsrörelse byggd på ideellt engagemang, som bedriver en bred verksamhet, som värnar om god etik, som ger lika förutsättningar för flickor och pojkar, kvinnor och män, som arbetar aktivt för integration samt värnar om demokratisk utveckling och delaktighet. Stöd till barn- och ung- domsidrott ska lämnas till verksamheter som bedrivs ur ett barnrättsperspek- tiv. Den statliga idrottspolitiken innebär att staten anger de mål och syften som man har med sin bidragsgivning. Idrotten lägger själv fast målen för sin verk- samhet, men man ska fördela de statliga bidragen i enlighet med vad har beslutat och vad regeringen bestämmer. Statsmakterna har överlåtit ansvaret att fördela statens bidrag till idrotten till idrottsrörelsen, genom () och . Lagstödet för detta finns i dels lagen (1995:361) om över- lämnande av förvaltningsuppgifter till , dels lagen (1976:1046) om överlämnande av förvaltningsuppgifter inom Utbildningsde- partementets verksamhetsområde. Detta förhållande har kommenterats av bl.a. i en granskning . Revisionen pekade på att det faktum att regeringen har delegerat uppgiften att fördela bidrag till en ideell förening innebär att ett privaträttsligt subjekt ges ansvar för en uppgift som vanligen sköts av myndigheter som lyder under regeringen. RF är en i förhållande till regeringen och staten fri och själv- ständig organisation, vilket innebär att regeringens möjlighet att styra hur de statliga medlen fördelas begränsas. Även forskare har lyft fram de styrnings- problem som finns eftersom det finns en motsättning mellan statens behov av att styra offentliga medel och idrottsrörelsens intresse av självbestämmande. Enligt KrU:s uppföljnings- och utvärderingsgrupp kan inte staten frånhända sig ansvaret för hur de statliga bidragen till idrottsrörelsen används eftersom regeringen har ansvar för en effektiv användning av de statliga medlen. Det är därför viktigt att följa upp att de statliga medlen till idrotten fördelas enligt de syften som anges med statsbidraget. 10.2 Statens bidrag till idrotten Staten ger 2017 i bidrag till idrotten. Anslagen har ökat kraftigt . Den statliga bidragsgivningen till idrotten grundas på bl.a. förordningen (1999:1177) om statsbidrag till idrottsverksamhet (idrottsstödsförordningen). 2016/17:12 10 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR Dessutom fördelar statsbidrag till idrottens studie-, bildnings- och utbild- ningsverksamhet, vilket baseras på förordningen (2015:218) om statsbidrag till folkbildningen. Det är dock svårt att få en samlad bild av dessa bidrag. Statens bidrag till idrottsrörelsen fördelas i första hand via två anslag, nämligen anslag 13:1 Stöd till idrotten och anslag 14:1 Bidrag till folkbildningen, som båda disponeras av Kammarkollegiet och som utbetalas efter rekvisition till RF respektive . Det är två departement som är ansvariga för anslagen och därmed reglerings- breven och beslut om anslagsvillkor, dels för RF, dels för . Därutöver finns exempel på ytterligare bidrag. Idrottsföreningar har kunnat söka medel för läsfrämjande insatser för idrottande flickor och pojkar i sam- verkan med region-, läns- och folkbibliotek. Dessa medel fördelades av Sta- tens kulturråd. Inom anslaget 13:1 anslagspost 9 fördelas bl.a. bidrag till lokal barn- och ungdomsverksamhet och verksamhet av gemensam natur inom idrottsrörelsen. Totalt uppgår denna anslagspost till . Regeringen har inte närmare preciserat villkoren för denna anslagspost när det gäller t.ex. fördelningen till barn- och ungdomsidrott och annan verksamhet. Huvuddelen av de statliga anslagen fördelas inom anslaget 13:1. Det saknas därmed en särskild anslagspost för barn- och ungdomsidrott. Statligt LOK- stöd som utbetalas till verksamhet för barn och unga i åldern 7–ingår som en del i anslagspost 9, som alltså även omfattar verksamhet av gemensam natur inom idrottsrörelsen. Dessutom finns en särskild anslagspost för Idrotts- lyftet som är en särskild satsning på idrott och motion (anslagspost 7). Denna anslagspost ska också användas till stöd till segregerade områden. I anslagsvillkoren för anslaget 13:1 finns heller inte någon uppdelning mel- lan stödet till bredd- respektive elitidrott. Avsaknaden av en sådan uppdelning var en fråga som kommenterade i sin granskning av idrottsstö- det 2004 när det gällde bristen på uppföljning av stödet. Sammantaget ges idrottsrörelsen en stor frihet att både bestämma hur sta- tens bidrag ska fördelas och hur bidragen ska användas eftersom anslagsvill- koren är knapphändiga. De villkor som anges i idrottsstödsförordningen har en övergripande karaktär. Det är svårt att veta vad statens bidrag till idrottsrörelsen innebär för verk- samheten. Bidragens betydelse varierar mellan såväl förbunden som förening- arna. Medlemsavgifter, sponsring, rättigheter och intäkter från olika typer av arrangemang har en betydligt större betydelse för verksamheten än de statliga bidragen. finns exempel på att de statliga bidragen har haft stor betydelse för såväl utvecklingsarbetet på förbunden som för att bed- riva verksamheten i föreningarna. KrU:s uppföljnings- och utvärderingsgrupp anser att det är svårt att få en samlad bild av de statliga bidrag som lämnas till idrottsrörelsen. Två departe- ment ansvarar för anslagen. Anslagsvillkoren är knapphändiga, vilket gör att det är svårt att följa upp resultat och effekter av de statliga bidragen, och de 10 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR skulle därför behöva bli tydligare. Enligt gruppens mening är det också viktigt att regeringens anslagsförslag till kompletteras så att det finns en samlad resultatredovisning av samtliga bidrag till idrotten. Detta är ett viktigt beslutsunderlag för utskottets beredning av regeringens anslagsförslag när det gäller bidragen till idrottsrörelsen. 10.3 Erfarenheter av det statliga stödet Aktivitetsnivån inom barn- och ungdomsidrotten har minskat. Det är färre flickor än pojkar som får del av såväl LOK-stöd som särskilda medel inom Idrottslyftet. Idrotten är tillgänglig i varierande utsträckning för barn och unga i olika samhällsgrupper. Ungas idrottsvanor styrs i hög grad av socioekono- miska faktorer, och aktivitetsnivåerna är lägre hos resurssvaga grupper. Det finns vidare brister när det gäller utformningen av och organisationen för idrott för barn och ungdomar med funktionsnedsättning. Flickor med utländsk bak- grund idrottar i betydligt mindre utsträckning än pojkar med utländsk bak- grund. Trots betydande anslagsförstärkningar har resultaten inte förbättrats. Statsbidragets funktion som styrmedel behöver därför utvecklas. RF har tilldelats ansvaret för att i hög grad bestämma reglerna för fördel- ning av bidragen och sedan fördela dem till bl.a. barn- och ungdomsidrott. Detta görs dels utifrån fastställda kriterier för LOK-stöd som utgår per aktivitet till föreningar, dels genom bidrag inom särskilda projekt som Idrottslyftet och integrationssatsningar. Utformningen av LOK-stödet gynnar idrotter som har många träningstillfällen, vanligtvis lagidrotter, eftersom det utgår per delta- gare och deltagartillfälle. När det gäller utformningen av stödet finns exempel från det kommunala LOK-stödet som innebär att man viktar stödet, eftersom man försöker utforma ett bidrag som stöder det man vill uppnå med stödet. Det innebär t.ex. att ett högre belopp ges till flickor eller till äldre ungdomar, att antalet aktiviteter och idrott som är bidragsgrundande begränsas och att mer stöd ges till utsatta områden. Det finns också exempel på att olika SF i motioner till RF-stämmor har föreslagit vissa förändringar av LOK-stödsreglerna, t.ex. de som nämns ovan. Även i interna utredningar inom RF har frågan om att förändra reglerna för LOK-stödet behandlats. Sammantaget har dessa förslag inte resulterat i några större förändringar av LOK-stödet, med undantag för att ett ledarbidrag har införts. Dessutom har maxåldern för att få LOK-stöd höjts från 20 till . Med de statliga bidragen har man också genomfört olika satsningar som Handslaget och Idrottslyftet för att på detta sätt främja jämställdhet, jämlikhet, locka till sig nya grupper som inte har sökt sig till idrottsrörelsen och för att behålla ungdomar i föreningarna. –2017 har id- rottsrörelsen, via RF som i sin tur har fördelat medel till projekt, tillförts för dessa satsningar. Genomförda utvärderingar har dock visat att man inte generellt har lockat nya grupper till föreningsidrotten eller förmått fler att stanna kvar. 10 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR denna uppföljning visar dock att det finns exempel där medel från Idrottslyftet har bidragit till en positiv utveckling. har staten tillfört nya medel till RF för särskilda satsningar för integration och i segregerade områden. Exempelvis har samtliga distrikts- förbund (DF) anställt en koordinator som ska arbeta med integrationsfrågan. Dessa satsningar har inletts, så resultat från uppföljningar och utvär- I denna uppföljning redovisas exempel på positiva resultat, dels ett projekt i som syftar till att engagera pojkar och flickor i ett segregerat område, dels att nyanlända har blivit ett positivt tillskott till fot- I ett förslag till strategisk plan som kommer att behandlas på Riksidrotts- mötet föreslås bl.a. att stämman beslutar om att tillsätta en utred- ning som ska behandla alla bidrag och att Riksidrottsstyrelsen (RS) ska ta fram principer och kriterier för ett ekonomiskt stöd som bidrar till att styra svensk idrott mot målen 2025. KrU:s uppföljnings- och utvärderingsgrupp konstaterar att det är oklart vilka resultat som uppnås med de statliga bidragen. eningsidrotten minskar, och ett skäl kan vara att barn och ungdomar söker sig till andra alternativ som tillhandahålls av privata utförare inom motion och Enligt gruppens mening är det önskvärt att regeringen närmare precise- rar vad man förväntar sig av idrottsrörelsen, och detta bör sedan ligga till grund för uppföljningen av resultatet. Gruppen anser att det är positivt att frågor som rör förändringar av bidragssystemen inom idrottsrörelsen nu aktualiseras vid Gruppen anser att det är glädjande att det finns exempel på att idrottsrörelsen kan bidra till positiva effekter när det gäller in- tegration och minskad segregering. Idrotten kan vara en viktig integrations- motor, men gruppen menar att det även i detta sammanhang är önskvärt att regeringen tydliggör vad man förväntar sig av idrottsrörelsen. höver också analyser genomföras när det gäller att säkerställa att effekter blir bestående och inte beroende av eldsjälar. 10.4 Förändringsarbete inom idrottsrörelsen Inom RF och medlemsförbunden bedrivs ett strategiskt arbete på en övergri- pande nivå som syftar till att förändra inriktningen på verksamheten. Vid RF- stämman 2015 fick RS i uppdrag att till 2017 ta fram en strategisk plan med en analys och förändringsförslag om organisationsformer och ekonomiska sy- stem för att nå målen till 2025. RS har också påbörjat ett idéarbete om hur det moderna medlemskapet inom idrottsrörelsen ska se ut . RF menar dock att för att en verklig förändring ska uppnås krävs att SF och föreningar förändrar verksamheten i enlighet med den beslutade inriktningen, som inne- bär att alla ska kunna idrotta i en förening hela livet oavsett ålder, bakgrund eller ambitionsnivå. KrU:s uppföljnings- och utvärderingsgrupp noterar att det sker ett utveck- lingsarbete inom idrottsrörelsen som ligger i linje med de mål och syften som 10 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR finns med den statliga bidragsgivningen. Gruppen konstaterar dock att det inte har funnits eller finns någon avgörande skillnad mellan RF:s mål för idrotts- rörelsen och statens mål och syften med bidragsgivningen. I Idrottsstödsutred- ningen 2008 konstaterades dock att det fanns en tydlig skillnad mellan idrotts- rörelsens vision om den goda barn- och ungdomsidrotten och forskarnas bild av idrottens praktik. Det var således en skillnad mellan vad idrotten vill och vad den faktiskt gör. Problematiken tydliggjordes genom begreppen för- eningsfostran och tävlingsfostran. I utredningen hänvisades till idrottsrörel- sens gemensamma visionsdokument, Idrotten vill, där båda dessa aspekter var viktiga inslag i all föreningsidrott. Betydelsen av och balansen mellan uppfost- ringsformerna skilde sig åt i olika ålders- och utvecklingsfaser. I barnidrotten ska föreningsfostran vara det klart överordnade målet. Verksamheten ska vara ”lekfull, allsidig och bygga på barnens egna behov och förutsättningar”. Först därefter, i ungdomsidrotten, ska tävlingsfostran ges ökat spelrum – men endast under förutsättning att verksamheten stimulerar ”långsiktig idrottslig utveck- ling, och motverkar utslagning”. I såväl forskarnas som utredningens beskrivning av barn- och ungdomsid- rotten var dock bilden en annan. Huvudintrycket var att tävlingsfostran redan i barnidrotten var dominerande, vilket fick konsekvenser för idrotten som upp- fostringsmiljö. Resultatet blev en verksamhet där allvar och disciplin överord- nades leken och spontaniteten. Selektion och rangordning accepterades därför som självklara principer i syfte att främja prestationer och resultat. KrU:s uppföljnings- och utvärderingsgrupp noterar att det finns underlag från bl.a. forskning som tyder på att den bild som tecknades 2008 delvis kvar- står. Det finns fortfarande problem med att idrottens tävlingslogik får ett alltför stort genomslag i den verksamhet som riktar sig till barn och unga. När barn själva beskriver vad de värdesätter i idrott handlar det främst om ”att få vara med”. Resultatet på matchen eller i tävlingen har mindre betydelse; att vara delaktig är viktigare än att laget vinner. Det är alltså inte idrottsrörelsens mål eller idéprogram som behöver föränd- ras, utan visioner, mål och konkreta åtgärder behöver ligga i linje med varandra. Åtgärder behöver vidtas för att nå målen, t.ex. att verksamheten ska bedrivas ur ett barnrättsperspektiv, och för att få kunskap om vad som är verk- samma åtgärder behövs uppföljning och utvärdering. Rapportering av resulta- tet är också centralt. Om förbund eller föreningar bedriver verksamheter som inte ligger i linje med idéprogrammen och målen behöver åtgärder vidtas. Resultat från forskning och underlag i denna uppföljning visar att doku- mentet Idrotten vill är relativt okänt bland idrottsledare och i för- eningarna. Det förefaller som om det behövs insatser för att sprida kunskap om innehållet. Gruppen konstaterar att det finns exempel på att åt- gärder vidtas för att förändra barnidrotten. Både inom fotbollen och ishockeyn har man avskaffat serietabeller för barn respektive . Andra exempel är att man har sett över tävlingsverksamheten inom gymnastiken. Inom längdskidåkning prövar man nya tävlingsformer och ingen tidtagning 10 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR Enligt gruppens mening visar dessa exempel på att ut- vecklingen går åt rätt håll, men det behövs en mer heltäckande kartläggning och analys som kopplas till verkningsfulla åtgärder för att säkerställa att idrot- ten gör som idrotten vill. Det är därför önskvärt att idrottsrörelsen säkerställer att de mål och syften som den statliga bidragsgivningen utgår från också för- verkligas i verksamheten. Statens mål och syften med idrottsstödet utökades genom be- slut att statsbidraget till barn- och ungdomsidrott ska lämnas till verksamheter som bedrivs ur ett barnrättsperspektiv. Att ha ett barnrättsperspektiv i arbetet innebär enligt propositionen att idrottsföreningars styrelseledamöter och id- rottsledare på olika nivåer bör sätta barnet i fokus och analysera vilka konse- kvenser ett beslut eller en åtgärd får för ett barn eller en grupp av barn. För att förstå vad ett barnrättsperspektiv innebär för den egna verksamheten och de egna beslutsprocesserna måste de ansvariga på olika nivåer inom idrotten ha kunskap om innehåll och förståelse för dess tillämpning så att de kan omsätta barnrättsperspektivet i sina egna verksamheter. Regeringen ansåg att insatser behöver göras för att precisera och informera om barnkon- ventionens närmare tillämpning på idrottens barn- och ungdomsverksamhet. RF borde enligt regeringen initiera sådana insatser. RF har kompletterat sitt idéprogram Idrotten vill 2009 med ett tillägg om barnrättsperspektivet, och det finns riktlinjer där det framgår att verksamheten ska bedrivas utifrån stadganden. Såväl SF som många för- eningar har egna idéprogram med samma andemening som Idrotten vill där man också tar fasta på barnrättsperspektivet. Det finns också exempel på för- bund som hanterar frågan ingående. är ett sådant exem- pel. Man har där genomfört ett omfattande arbete för att föra in barnrättsper- spektivet i sina riktlinjer, och man har infört en hanteringsordning och en sär- skild organisation med en gymnastikombudsman, vilket bl.a. syftar till att främja efterlevnaden. Man avser att fortsätta arbetet på föreningsnivå så att dessa riktlinjer m.m. också ska omsättas i hela verksamheten. En forskare på- pekar att idrottsrörelsen är stor och mångfasetterad och att det inte är möjligt att ge ett svar på huruvida idrottsrörelsen lever upp till eller inte. Det finns exempel på föreningar som bedriver sin barn- och ungdoms- verksamhet på ett systematiskt och genomtänkt sätt men även exempel på osunda idrottsmiljöer för barn. RF har inte dragit in bidrag till någon verksamhet som inte bedrivs i enlighet med barnrättsperspektivet. RF beslutade dock om att frysa landslagsstödet till efter att en utvärdering visat på omfattande missförhållanden. Det finns skilda förutsättningar för föreningarna att bedriva idrottsverksam- het, men detta ska inte stå i motsatsställning till att barn- och ungdomsverk- 10 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR samhet ska bedrivas med utgångspunkt i barnrättsperspektivet. Inom uppfölj- ningen finns exempel på att ett aktivt värdegrundsarbete i föreningar har fört med sig många positiva effekter och en samsyn inom föreningen på hur verk- samheten ska bedrivas. Sammanfattningsvis saknas en systematisk uppföljning av barnrättsper- spektivet i föreningsidrotten. Mot denna bakgrund anser KrU:s uppföljnings- och utvärderingsgrupp att statens uppföljning bör utvecklas så att barnrättsper- spektivet ingår som en väsentlig del i uppföljningen. Gruppen anser vidare att staten behöver klargöra till- lämpning inom idrotten. I detta ingår att ta ställning till hur man ska säkerställa att idrottsverksamhet bedrivs i enlighet med såväl beslut som id- rottsstödsförordningen så att verksamheter som får stöd bedrivs ur ett barn- rättsperspektiv. Om regeringens intentioner om att göra till lag genomförs förstärks behovet av att staten ser till att de mål man har med bidragen till idrotten uppnås. Gruppen anser att det är synnerligen angeläget att regeringen vidtar åtgär- der för att säkerställa att barnrättsperspektivet tillämpas inom idrotten – inte minst med tanke på det stora antal barn och ungdomar som är verksamma inom föreningsidrotten. I detta ingår enligt gruppens mening att regeringen säker- ställer att bidrag inte lämnas till verksamheter som inte är förenliga med barn- rättsperspektivet. Det ska vidare finnas möjlighet att kräva återbetalning i de fall statliga bidrag har lämnats till verksamheter som inte bedrivs i enlighet med barnrättsperspektivet. 10.6 Kränkningar inom idrotten KrU:s uppföljnings- och utvärderingsgrupp konstaterar att när det gäller barns rättigheter inom idrott finns det studier som visar att organisationer och id- rottsledare inte alltid följer principer. Av forskning fram- går att det förekommer överträdelser och kränkningar tillfälligt eller regelbun- det och att dessa sker både direkt och indirekt. Det behövs dock mer kunskap för att klargöra hur stort problemet är och i vilken utsträckning det förekommer kränkningar av barn som deltar i organiserad idrottsträning. Det finns exempel på att SF i motioner till () 2017 uppmärksammar att idrottsrörelsen inte är befriad från händelser som står helt i strid med idrottens gemensamma värdegrund. Bidragsfusk, sexuella över- grepp och kränkningar av barns rättigheter är några exempel på sådana hän- delser som har uppdagats. En del utgör brott enligt eller mot RF:s nuvarande stadgar och kan därmed hanteras med stöd av dessa, men i andra fall handlar det främst om ett oacceptabelt beteende i fråga om värderingar som inte är tydligt reglerat. KrU:s uppföljnings- och utvärderingsgrupp kan inte nog understryka vikten av att förebygga och motverka alla former av kränkningar av barn och unga inom idrotten. 10 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR Som framgått ovan noterar gruppen att har vidtagit flera åtgärder för att säkerställa att verksamheten bedrivs i enlighet med de visioner och mål som man har fastställt. Förbundet har också inrättat dels en juridisk nämnd som hanterar bestraffningsärenden, dels en gymnastikombuds- man som bl.a. tar emot anmälningar från enskilda utövare. Det saknas inom RF i stor utsträckning verktyg för att upptäcka och be- straffa eventuella kränkningar och övergrepp. bara handlingar inom idrottsrörelsen omfattar inte uttryckligen kränkningar el- ler liknande då den enskilda utövaren skadas. Det finns vidare en preskrip- tionstid för anmälningar som kan bli föremål för bestraffning. Anmälan för bestraffning måste göras senast från det att förseelsen begicks eller blev känd. preskriptionstiden är bindande för alla SF, föreningar, enskilda medlemmar Gruppen konstaterar att det finns en betydande skillnad mellan och annan reglering i samhället. Gruppen anser att det är utomordentligt ange- läget att kränkningar inte ska kunna ske obemärkt inom idrottsrörelsen och att förövare i förekommande fall ska kunna bestraffas. Om en ledare, tränare eller annan vuxen har befunnits skyldig till allvarliga kränkningar eller övergrepp behöver också denna persons framtida kontakter med barn och ungdomar kunna förhindras eller försvåras. Även andra kränkningar behöver kunna han- Det kan uppstå ett beroendeförhållande mellan idrottsutövaren och leda- ren eller tränaren, vilket innebär att barnet eller ungdomen är särskilt sårbar som kränkningar och övergrepp kan vara svåra att upptäcka. gruppens mening är det väsentligt att det finns rutiner och en tydlig hanterings- ordning som främjar att kränkningar och övergrepp uppdagas och åtgärdas oavsett när händelsen har inträffat. 10.7 Uppföljning, utvärdering och granskning Det finns många aktörer som bedriver uppföljning, utvärdering, forskning och granskning av olika frågor inom idrotten. ) fick genom beslut an- svar för att genomföra en regelbunden och långsiktig uppföljning av det stat- liga idrottsstödet. I detta ingår framför allt att följa upp RF:s verksamhet. har rapporterat att barns och ungas idrottsvanor styrs av socioekono- miska faktorer och att aktivitetsnivåerna är lägre hos resurssvaga grupper. Poj- kar idrottar i föreningar i större utsträckning än flickor. Dessutom lämnar flickor föreningsidrotten tidigare än pojkar. Pojkar tenderar att börja idrotta . har också redovisat att aktiviteterna inom barn- och ungdomsid- rotten minskar. Redovisningen av aktivitetsnivån grundas på LOK- stödsstatistiken, som redovisar deltagartillfällen i barn- och ungdomsidrotten i långa tidsserier. 10 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR Därutöver finns resultat från utredningar och utvärderingar som genomförs inom ramen för CIF:s fördjupade analyser som utgår från uppdrag av reger- ingen, RF:s FoU-verksamhet samt forskning vid högskolor och universitet. Den särskilda satsningen Idrottslyftet och dess föregångare Handslaget har varit föremål för många uppföljningar och utvärderingar. Resultaten har utvär- derats av forskare. Utvärderingen har framför allt omfattat fallstudier i några enskilda idrotter som sedan har legat till grund för en syntesstudie.