rfr · H40WRFR7 · 2017-01-01 00:00:00 — 15 Genom ett senare riksdagsbeslut ändrades ”yrkesfiskare med fartygstillstånd” till ”en in- nehavare av fiskelicens” (se avsnitt 2.5 nedan). 2008/09:169. obalansen mellan fiskemöjligheterna och flottkapaciteten innebar att fiskefö- retagen endast delvis kunde utnyttja fartygens kapacitet. Att fiskerättigheter skulle kunna köpas och säljas skulle kunna bidra till att fartygens kapacitet utnyttjades bättre och att lönsamheten i kvarvarande fiskeföretag förbättrades. konstaterades att kapacitet skulle kunna föras ut från flottan genom att fiskare som så önskade skulle kunna sälja sina fiskerättigheter och avveckla sin verksamhet på ett ekonomiskt godtagbart sätt. Utskottet ansåg därför att en lagstiftning om överlåtbara fiskerättigheter borde införas. Utskottet lyfte fram att det var viktigt att endast en del av den för tillgängliga kvoten för pelagiskt fiske fördelades med överlåtbarhet så att man även skulle kunna ha goda möjligheter att tillgodose regionala och småskaliga fiskeintressen. Utskottet ansåg att införandet av överlåtbara fiskerättigheter skulle främja ett balanserat utnyttjande av fiskbestånden. Utskottet konstaterade att överför- barheten syftade till att underlätta en reduktion av fiskekapaciteten, vilket skulle bidra till att trycket på fiskeresurserna minskade. Utskottet menade att detta skulle ge goda förutsättningar för ett ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbart fiske, eftersom det finns en tydlig koppling mellan en reduktion av fiskekapaciteten och ett minskat tryck på fiskeresurserna. Utskottet betonade att fisket reglerades genom bl.a. den nationella kvoten och att antalet företag som nyttjade den svenska nationella kvoten genom systemet med överlåtbar- het förväntades bli färre och lönsammare. Detta skulle innebära att lockelsen att överskrida gällande regelverk för att öka lönsamheten eller för att över hu- vud taget nå lönsamhet i fiskeverksamheten kunde förväntas minska. Utskottet uppmärksammade att en reduktion av kapaciteten i den pelagiska flottan skulle kunna innebära att kapacitet fördes över till andra fisken. Genom att huvudde- len av de fartyg som fått pelagiskt tillstånd inte längre fick användas för annat fiske borde den risken enligt utskottet ha minimerats. Utskottet bedömde att risken för att kapacitet skulle överföras till andra fisken var liten. Utskottet framförde att en alltför stor ägarkoncentration och bristande re- gional balans i fisket i allmänhet borde anses motverka syftet. För att motverka en stor ägarkoncentration borde en fartygstillståndshavare normalt sett få in- neha fiskerättigheter för högst två fartyg . Fiskerättigheterna borde också i normalfallet få motsvara högst av den del av den nationella fiskekvoten som gjordes tillgänglig för pelagiskt fiske genom individuella kvoter. När det gällde frågan om att delar av kvoterna skulle kunna hamna i ut- ländsk ägo framhöll utskottet att det var viktigt att det fiske som har förbehål- lits bevarades inom landet. Utskottet menade att fiskerättigheter därför inte borde kunna överlåtas till någon utanför det svenska yrkesfisket. Utskottet instämde i att fiskerättigheter bara skulle kunna överlåtas mellan innehavare av fartygstillstånd. Utskottet bedömde att regelverket gav tillräckliga garantier för att någon handel på en vidare marknad inte skulle komma att ske. Utskottet ansåg att var en rimlig giltighetstid för överlåtbara fiskerät- tigheter. Utskottet erinrade om att syftet med förslaget var att reglera en strukturrationalisering som man inte säkert kunde veta hur den Utskottet konstaterade att när strukturrationaliseringen väl var avslu- tad, vilket inte behövde ta särskilt , avsåg regeringen att i dialog med yrkesfisket bedöma i vilken mån möjligheten att överlåta fiskerättigheter Kammaren biföll utskottets förslag.17 Systemet med överlåtbara fiskerättigheter infördes i det pelagiska fisket i no- vember 2009.18 Då hade 81 fartyg pelagiskt tillstånd. Överlåtbara fiskerättig- heter är de individuella delarna av den del av den nationella fiskekvoten som har gjorts tillgänglig i form av överlåtbara andelar för en fiskelicensinnehavare enligt lagen om överlåtbara rättigheter. En tilldelad fiskerättighet ska faststäl- las som en andel i promille, angiven med två decimaler, av den del av den nationella fiskekvoten av en pelagisk art inom ett kvotområde som HaV gör tillgänglig för individuell överlåtbar kvotfördelning. Fiskerättigheter fördelades till de 81 fartygen och grunden för fördelningen var historiskt fiske under en bestämd referensperiod, med samma fördelnings- nycklar som användes vid tilldelningen av årsransoner . Fördelnings- nycklarna fastställdes genom ett särskilt tilldelningsbeslut med en giltighetstid . Av beslutet framgick det vilken andel i promille av respektive kvot en innehavare av fartygstillstånd innehade och vad det motsvarade i ton. Det bestämdes även att en yrkesfiskare fick ha pelagiska fiskerättigheter för högst två fartyg . De pelagiska tillstånden beviljades sedan och på tillståndet angavs den kvantitet av respektive art som fick fiskas i ett kvotområde med det fartyg som angivits på tillståndet. Tillstånd beviljades de fartygstillståndshavare och fartyg som tilldelats en fiskerättighet. I samband med att tillstånden skickades ut var det ett fåtal fartyg som överklagade sina avslagsbeslut. Dessa hade en- dast fiskat efter pelagiska arter men dåvarande ansåg inte att de hade haft ett etablerat fiske av betydenhet och ett fåtal ärenden fick avgöras i domstol.19 2.5 beslut om lagändring Genom en ändring i lagen om överlåtbara fiskerättigheter bemyn- digades regeringen att i en förordning föreskriva vilka fisken som systemet med överlåtbara fiskerättigheter skulle tillämpas på. Systemet kunde därige- nom användas även för annat fiske än det pelagiska. Utskottet framförde i sitt ställningstagande att en utvidgning av tillämpningen av systemet med överlåt- bara fiskerättigheter kunde antas bidra till ett bättre resursutnyttjande och ett 2008/09:MJU23, rskr. 2008/09:289. 18 Lag (2009:866) om överlåtbara fiskerättigheter. Se bilaga 2. 19 Havs- och vattenmyndigheten (2014a). mer hållbart fiske. Utskottet menade att ändringarna borde införas i den gäl- lande lagen om överlåtbara fiskerättigheter. Behovet av individuella kvoter och därmed behovet av att kunna omfördela dessa bedömdes också öka till följd av det kommande förbudet mot utkast av fångster. Utskottet ansåg dock i likhet med regeringen att konsekvenserna för såväl fiskerinäringen som mil- jön måste redas ut noggrant innan systemet tillämpades på andra fisken. Ut- skottet konstaterade att den dåvarande regeringen uppgav att den avsåg att ge HaV i uppdrag att utvärdera det nuvarande systemet. Den dåvarande rege- ringen uttalade i propositionen att man inte hade för avsikt att utvidga systemet med överlåtbarhet förrän konsekvenserna för såväl fiskerinäringen som miljön har utretts.20 Det för fiskefrågor ansvariga statsrådet uppgav i ett interpellationssvar i sep- tember 2015 att regeringen inte hade några planer på att utvidga systemet med överlåtbara tioåriga fiskerätter till det demersala fisket. Tjänstemän vid Nä- ringsdepartementet uppger i denna uppföljning att man nu avvaktar resultatet av miljö- och jordbruksutskottets uppföljning innan man gör något. Processen kring uppföljningen och utvärderingen av det pelagiska systemet är viktig.21 HaV arbetar med att ta fram ett system med överlåtbara fiskemöjligheter på årsbasis för vissa arter inom det demersala fisket. Systemet innebär att fiskemöjligheter som gäller olika arter kommer att fördelas indivi- duellt och kan bytas under kalenderåret.22 2013/14:184, bet. 2013/14:MJU29. 2013/14:184. Interpellationsdebatt , statsrådet (S). , intervju med tjänstemän . 22Havs- och vattenmyndigheten, intervju . 3 Statlig styrning inom fiskeområdet 3.1 Olika mål och inriktningar för fiske Mål för EU:s gemensamma fiskeripolitik Den gemensamma fiskeripolitiken (GFP) ska säkerställa att fiske och vatten- bruk är miljömässigt hållbara på lång sikt och förvaltas på ett sätt som är för- enligt med målen om att uppnå nytta i ekonomiskt, socialt och sysselsättnings- hänseende samt att bidra till att trygga livsmedelsförsörjningen.23 mål för areella näringar, landsbygd och livsmedel har beslutat om målet för utgiftsområde 23 Areella näringar, lands- bygd och livsmedel. Målet är att insatserna ska bidra till goda förutsättningar för arbete, tillväxt och välfärd i alla delar av landet. De gröna näringarna ska vara livskraftiga och bidra till klimatomställningen och att naturresurserna an- vänds hållbart.24 Utgiftsområdet omfattar verksamhet inom bl.a. området fiskerinäring. Den statliga verksamhet som gäller fiskerinäringen är i hög grad inriktad på till- lämpning av EU:s regleringar och stödsystem. Utgifterna för verksamheten inom fiskeområdet bestäms i stor utsträckning av beslut inom EU.25 Miljömålen omfattar tre målnivåer: generationsmål, miljökvalitetsmål och etappmål. har beslutat om nationella miljökvalitetsmål och ett ge- nerationsmål för utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård. Det finns 16 miljökvalitetsmål som anger det tillstånd i miljön som miljöarbetet är avsett att leda till.26 Ett av dessa miljökvalitetsmål är Hav i balans samt levande kust och skärgård. Miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård innebär att och ska ha en långsiktigt hållbar produktionsför- måga och att den biologiska mångfalden ska bevaras och hänsyn tas till kul- turarvet. Kust och skärgård ska ha en hög grad av biologisk mångfald, upple- velsevärden samt natur- och kulturvärden. Näringar, rekreation och annat nytt- jande av hav, kust och skärgård ska bedrivas så att en hållbar utveckling främ- jas. Särskilt värdefulla områden ska skyddas mot ingrepp och andra störningar. 23Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av . 2014/15:1, bet 2014/15:MJU2. 2015/16:1 utg.omr. 1997/98:145, bet. 1998/99:MJU6, prop. 2004/05:150, bet. 2005/06:MJU3, prop. 2008/09:162, bet. 2008/09:MJU28, prop. 2009/10:155, bet. 2009/10:MJU25. 3 STATLIG STYRNING INOM FISKEOMRÅDET Frågor om ett hållbart fiske ingår i den integrerade havspolitiken.27 har godkänt inriktningen på svensk havspolitik. Havets och kustområdenas re- surser ska nyttjas hållbart så att ekosystemen bevaras och restaureras som havsanknutna näringar kan utvecklas, växa och bidra till att stärka Sveri- ges konkurrenskraft. Havspolitiken behöver vara integrerad och tvärsektoriell och utgå från en helhetssyn på nyttjandet och bevarandet. En central utgångs- punkt är EU:s havspolitik. Fiske tas också upp i den maritima strategin . Där anges bl.a. att det är en prioriterad fråga att stärka fiskbestånden och långsiktigt behålla dem på en säker nivå: Starka, hållbara och fiskbara bestånd är en grundförutsättning för fiskeri- näringen och det skapar förutsättningar för att öka lönsamheten i fisket.28 3.2 EU:s gemensamma fiskeripolitik – GFP EU har en ny gemensam fiskeripolitik (GFP) som syftar till ett miljömässigt, ekonomiskt och socialt hållbart fiske och vatten- bruk. GFP reglerar det yrkesmässiga fisket i den ekonomiska zonen ut från EU-ländernas kuster.29 Nya GFP innebär bl.a. att medlemsstaterna får införa ett system med överlåtbara fiskenyttjanderätter.30 GFP ska säkerställa att fiske och vattenbruk är miljömässigt hållbara på lång sikt och förvaltas på ett sätt som är förenligt med målen om att uppnå nytta i ekonomiskt, socialt och sysselsättningshänseende samt att bidra till att trygga livsmedelsförsörjningen. GFP ska tillämpa försiktighetsansatsen i fisk- eriförvaltningen och säkerställa att nyttjandet av de levande biologiska resurserna sker på ett sådant sätt att populationerna av skördade arter återställs till och bevaras över nivåer som säkerställer en maximal hållbar avkastning. GFP ska särskilt bl.a. skapa förutsättningar för att göra fiskeribranschen mer ekonomiskt bärkraftig och konkurrenskraftig samt föreskriva åtgärder för att anpassa flottornas fiskekapacitet till nivåer som är förenliga med ovanstående. Flottorna ska vara ekonomiskt lönsamma utan att de biologiska resur- serna överutnyttjas.31 EU:s fiskeriförvaltning ska säkra beståndens reproduktion för en hög lång- siktig avkastning, lägga grunden till en lönsam näring, fördela möjligheterna att fiska rättvist och bevara de resurserna. Huvudmålet för fiskeriför- valtningen är att säkra höga långsiktiga fångster för alla bestånd till 2015, om 2008/09:170, bet. 2008/09:MJU29. 28Regeringskansliet (2015). 29Havs- och vattenmyndigheten, (avläst ). Jordbruksver- ket & Havs- och vattenmyndigheten (2016). 30Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av . 31Artikel 2 i och rådets förordning (EU) nr 1380/2013. 3 STATLIG STYRNING INOM FISKEOMRÅDET möjligt, men senast till 2020. Ett annat mål är att minska mängden oönskade fångster och minimera eller helt sluta med resursförstörande metoder, bl.a. ge- Fisket förvaltas antingen genom regler för hur man bedriver fisket eller reg- ler för hur mycket och vad som får fiskas eller genom en kombination av de Regler för hur man bedriver fisket omfattar t.ex. regler om tillgång till fiskevatten (bestämmelser om vilka fartyg som har tillgång till olika hav och områden), regler om fiskeansträngning (begränsningar av kapaciteten att fiska och hur fartygen får användas) och tekniska åtgärder (reglering av använd- ningen av redskap och när och var yrkesfiskarna får fiska). Regler för vad som får fiskas består framför allt av begränsningar av fisk från vissa fisken, främst i form av tillåtna fångstmängder (fiskekvoter). Inom GFP använder man sig i allt högre grad av fleråriga planer där olika förvaltningsmetoder kombineras. bygger på statistik och vetenskapliga råd, och man gör kontroller för att se till att reglerna tillämpas rättvist och följs av alla fiskare.32 GFP består av fyra huvudsakliga områden: fiskeriförvaltning, fiske utanför EU:s vatten och avtal med länder utanför EU, marknad och handelspolitik samt finansiering av GFP.33 I bilaga 1 görs en översiktlig genomgång av de När det gäller EU:s fiskeriförvaltning kan särskilt totalt tillåtna fångstmäng- der (TAC)34 och kvoter nämnas. TAC för de viktigaste fiskbestånden beslutas årsvis på för jordbruk och fiske. havsforskningsrådet (ICES) uppskattningar om beståndens status och hur mycket fisk som kan fångas nästkommande år. Utifrån ICES råd föreslår EU- kommissionen antingen direkta kvoter för EU, eller indirekta i form av en för- handlingsposition som EU har för kvoter som ska delas med . fördelas efter beslut i ministerrådet.35 TAC fördelas sedan mellan medlemsstaterna enligt ett system med natio- Systemet innebär att varje medlemsstat får en fast procentuell andel av fiskemöjligheterna för respektive art och bestånd. huvudsakligen fastställts utifrån respektive medlemsstats historiska fiske. del reglerar HaV nyttjandet av tilldelade fiskekvoter genom före- skrifter och beslut om fiskets påbörjande och avslutande, antingen för fiskeflottan genom lag eller för enskilda fartyg genom särskilda fisketillstånd. HaV ansvarar för kontroll av uppgifter om svenska fiskets fångster, kvotupp- följning samt vård av nationellt förvaltade bestånd. Den totala tillåtna fångstmängden för sill/strömming och skarpsill ökade för att sedan minska kraftigt . sedan något (se figur nedan). 32Europeiska kommissionen, ec.europa.eu/fisheries/cfp/fishing_rules/index_sv.htm (avläst ). 33Jordbruksverket, (avläst ). 34Total allowable catch, se vidare bilaga 1. 35Havs- och vattenmyndigheten (2014a). 3 STATLIG STYRNING INOM FISKEOMRÅDET Figur 1 Svenska kvoter, tusen ton, för sill/strömming, skarpsill och torsk 2004–2013 Källa: Havs- och vattenmyndigheten, bearbetning . Tabellen nedan visar kvottilldelning för pelagiska arter i utvalda om- råden under de senaste åren.36 Tabell 1 kvottilldelning för pelagiska arter (utvalda områden) i kg. EG- och int. sjön (EU), +Nabo), Ska- Källa: Havs- och vattenmyndigheten (2014a) och e-brev . Kvotbyten med andra nationer är medräknade, vilket innebär att den ursprungliga kvoten kan ha varit högre eller lägre. Kvoterna har varierat beroende på vilken art och kvot det gäller. Detta beror på att , tillsammans med EU:s medlemsstater, baserar kvottilldelningen på biologisk rådgivning, vilken varierar . 36 Det bör noteras att de kvoter som presenteras i tabellen inte inkluderar kvotbyten med andra länder men att ändringar av kvoten är medräknade. 3 STATLIG STYRNING INOM FISKEOMRÅDET För att motverka en kapacitetsökning inom flottan tillämpas regler för ut- och införsel av fiskekapacitet. Dessa regler anger att inträde av ny kapacitet endast är möjligt om minst samma kapacitet förts ut. Kravet på kapacitetsutförsel är , beroende på segment och hemmahamn. krävs för yrkesmässigt fiske i havet. En sådan kan beviljas juridisk eller fysik person och kräver att fisket bedrivs i näringsverksamhet. de tidigare yrkesfiskelicenserna och fartygstillstånden.37 Det svenska yrkesfisket regleras till största delen av GFP. Utöver arbetet med GFP finns även ett nationellt utrymme att reglera svenskt yrkesfiske. EU:s medlemsländer kan t.ex. ha vissa egna regler för zonen innanför territorial- gränsen från land. Dessutom kan medlemsländerna ha vissa regler som gäller för landets fiskare i alla EU-vatten. Det finns arter för vilka fisket inte regleras av EU-gemensamma regler, t.ex. arter som är viktiga för kust- och insjöfisket.38 I finns det ett flertal nationella lagar som reglerar fisket, bl.a. fiske- lagen, som gäller rätten till fiske samt fisket inom Sveriges sjöterritorium och inom ekonomiska zon. I de fall som anges särskilt gäller lagen även svenskt havsfiske utanför den ekonomiska zonen. Bestämmelser om den eko- nomiska zonen finns i lagen om ekonomiska zon, se bilaga 3. Ansvaret för genomförandet av GFP i delas mellan Havs- och vatten- myndigheten (HaV) och . HaV och samarbetar om fiskefrågor, men har olika roller. har inget spe- ciellt ansvar för det pelagiska systemet men har ett generellt främjandeansvar för fiskerinäringen och ansvarar för handels- och marknadsfrågor. HaV är förvaltningsmyndighet på miljöområdet för frågor om bevarande, re- staurering och hållbart nyttjande av sjöar, vattendrag och hav. HaV ska bl.a. verka för en hållbar förvaltning av fiskeresurserna. Myndigheten ska bl.a. ha det övergripande ansvaret för fiskerikontrollen och ansvara för genomförandet av landningskontrollen samt inom sitt ansvarsområde ansvara för skydd av na- turtyper och arter samt andra frågor om biologisk mångfald i sjöar, vattendrag och hav. HaV ska även bl.a. ansvara för att samla in grundläggande informa- tion om fiskbestånden samt fisket och annat nyttjande i sjöar, vattendrag och hav.39 37 Havs- och vattenmyndigheten (2016b). 38 & Havs- och vattenmyndigheten (2016). 39 Förordning (2011:619) med instruktion för Havs- och vattenmyndigheten. 3 STATLIG STYRNING INOM FISKEOMRÅDET var fram till förvaltningsmyndighet för be- varande och nyttjande av fiskresurserna. När myndigheten upphörde övertogs verksamheten av HaV. är förvaltningsmyndighet inom jordbruksområdet, fiskeom- rådet och därtill knuten landsbygdsutveckling och har till uppgift att arbeta för en hållbar utveckling, ett gott djurskydd, ett dynamiskt och konkurrenskraftigt näringsliv i hela landet och en livsmedelsproduktion till nytta för konsumen- terna. ska bl.a. vara förvaltande myndighet för fiske- program. ska medverka till att främja och utveckla fiskeri- näringen, vattenbruket och fisketurismen. Verket ska samverka med HaV och länsstyrelserna i frågor som har betydelse för havs- och vattenmiljön, fisket, vattenbruket och fiskerinäringen.40 Länsstyrelserna ska verka för att nationella mål får genomslag i länen samti- digt som hänsyn ska tas till regionala förhållanden och förutsättningar. Enligt länsstyrelseinstruktionen har länsstyrelserna uppgifter i fråga om bl.a. fiske.41 Länsstyrelserna arbetar med utvecklingen av fiskerinäringen, insatser för att säkra fiskeresursen, att initiera, medverka och driva projekt för att under- lätta företagande inom fiskerinäringen liksom att öka allmänhetens möjlig- heter att fiska. Länsstyrelserna arbetar även med andra frågor kopplade till fiskerinäringen, t.ex. förvaltning, ekonomiskt stöd, fiskevård, fisketillsyn och miljöövervakning. fattar beslut om skyddsjakt efter skarv och administrerar ersättningar för skador orsakade av säl.42 har det regionala ansvaret för att utveckla fiskerinäringen, bl.a. att se till att fiskeri- politiken får genomslag i länet, ta initiativ för att utveckla näringen och infor- mera regeringen om näringens problem och möjligheter i länet. t.ex. prövar tillstånd för fasta redskap, handlägger EU-stöd till investeringar och yttrar sig när HaV prövar fiskelicenser och tillstånd för olika typer av uppgifter är sjöövervakning och räddningstjänst till sjöss inom Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon samt på land i anslutning 40Förordning (2009:1464) med instruktion för . 41Förordning (2007:825) med länsstyrelseinstruktion. 42Jordbruksverket & Havs- och vattenmyndigheten (2016). 43Länsstyrelsen , /vastragotaland/Sv/naringsliv-och- foreningar/fiskerinaring/Pages/default.aspx (avläst ). 3 STATLIG STYRNING INOM FISKEOMRÅDET till dessa vatten. ska utföra tillsyn och kontroll i fråga om bl.a. fiske och därtill anknuten verksamhet.44 () bedriver forskning och utbildning inom bl.a. fiske och vattenbruk. Dessutom bedriver SLU fortlöpande miljöanalys. SLU ska bl.a. identifiera och analysera risker för att nya vetenskapliga rön och tekniker används i antagonistiskt syfte mot jordbruks- och livsmedelsproduk- tionen.45 SLU utför på uppdrag av HaV miljöövervakning och datainsamling samt tar fram kunskapsunderlag för HaV:s förvaltning av fisket. gör Inter- nationella havsforskningsrådet (ICES) uppskattningar om beståndens status och hur mycket fisk som kan fångas nästkommande år. SLU representerar Sve- rige i ICES.46 I EU:s gemensamma marknadsordning finns regler för upprättande och erkän- nande av producentorganisationer (PO).47 Obligatoriska och frivilliga mål de- finieras liksom arbetsuppgifter som PO kan utföra för att nå målen. Det finns även regler om medlemsstatens kontroller av PO. Enligt marknadsordningen får PO bildas på initiativ av producenter av fiskeriprodukter respektive vatten- bruksprodukter i en eller flera medlemsstater. En producent är en fysisk eller juridisk person som använder produktionsmedel för att framställa fiskeri- eller vattenbruksprodukter i syfte att släppa ut dem på marknaden. När en PO har bildats på initiativ av producenter kan de lämna in en ansökan till Jordbruks- verket om att bli en erkänd PO.48 Det finns följande erkända PO inom fiskeri och vattenbruk (samt år för beslut om att erkänna PO): • () – 2012 • Torskfiskares () – 2011 • Skaldjursodlarnas producentorganisation – 2007 • (tidigare Hallandsfiskar- nas PO) – 1994 • Fiskares () – 2016.49 () är en politiskt obunden organisation för samarbete och samverkan mellan anslutna producentorganisationer på fiskets 44 Förordning (2007:853) med instruktion för . 45 Förordning (1993:221) för . 46 & Havs- och vattenmyndigheten (2016). 47 och rådets förordning (EU) nr 1379/2013 av . 48 , /amnesomraden/handelmarknad/fiskeriochvat- tenbruksprodukter (avläst ). 49 , e-brev och . Norrbottens kustfiskares producent- organisation har ansökt om stöd för att bilda en producentorganisation. 3 STATLIG STYRNING INOM FISKEOMRÅDET SFR har följande medlemmar: SFPO, SPF, PO Gävlefisk, STPO och Insjöfiskarena.50 SPF arbetar för att främja och ta till vara det pelagiska fiskets intressen. SPF bevakar lagstiftningen och administrerar fiskerätter åt medlemmarna. SPF har 30 medlemmar.51 SPF bidrar till planering av fisket och arbetar också till- sammans med olika myndigheter för att utveckla det svenska fisket. SPF är också aktivt i olika internationella sammanhang.