rfr · H40WRFR7 · 2017-01-01 00:00:00 — I uppföljningen har bl.a. WWF konstaterat att individuella överlåtbara fiske- rättigheter ofta tas upp som ett effektivt styrmedel för att hantera överfiske; man flyttar bl.a. över ansvaret till fiskarkåren med motivet att kåren bör vara angelägen om att bevara och förvalta ett hållbart fiske för att säkra sitt framtida uppehälle. Fiskares () har i uppföljningen fram- fört att systemet med överlåtbara fiskerättigheter har lett till ett bättre och mer ansvarsfullt fiske. Det har skapat ett större individuellt ansvar för den biolo- giska mångfalden. Den tidigare situationen med överkapacitet i flottan och då- lig lönsamhet ledde till olovligt fiske. kan yrkesfiskarna vara ute . Det har blivit en bättre förvaltning, och de individuella yrkesfiskarna har fått incitament att fiska på ett mer hållbart sätt. SFPO har tidigare framfört att det är rimligt att ställa högre krav på den enskilde fiskaren, så att incitament ges till ett mer ansvarsfullt och selektivt fiske. Kollektiva system där enskilda aktörer utelämnas till andra fiskares fiskelycka är inte hållbara. Individuella fångsträtter, där varje fiskare på års- basis tilldelas sina fångstmöjligheter, skapar ansvar och gynnar svenskt fiske bättre: Fiskaren ges förutsättningar att kunna driva sitt företag på ett långsiktigt bra sätt som konsumentintresset ses till genom att det finns 291Havs- och vattenmyndigheten (2016b). 292Jordbruksverket & Havs- och vattenmyndigheten (2016). 12 FÖRVALTNINGEN AV FISKBESTÅND svenskfångad fisk att köpa . Ett sådant system är också mer miljömässigt hållbart, då det ger incitament för fiskaren att för- valta fisken långsiktigt och utveckla sina redskap så att oönskad fångst undviks.293 De pelagiska fiskarnas producentorganisation (SPF) menar att det gamla sy- stemet med ransoner inte fungerade, utan att det ledde till ett resursslöseri. SPF framhåller att det tidigare systemet ledde till ett s.k. olympiskt fiske som inne- bar att de olika fiskefartygen tävlade om att komma ut först och fiska en så stor andel av kvoten som möjligt. Genom det pelagiska systemet har detta upp- hört, och i stället samarbetar fiskeföretagen mer , vilket enligt SPF ger fram- gångar. SPF betonar att det nya pelagiska systemet har gett en balanserad svensk fiskeflotta i förhållande till fiskeresursen: Det nya systemet innebär att varje fiskeföretag vet hur stor kvot man har att fiska på , och man kan anpassa sitt fiske utifrån detta. Risken för överfiske och felrapportering är borta genom det nya systemet.294 Även andra aktörer har framfört att införandet av det pelagiska systemet har varit positivt eftersom det bl.a. uppges ha lett till att fusket och överfisket har försvunnit. Ett intervjuat beredningsföretag har framfört att de individuella fiskerättigheterna är bra och att man inte vill ha tillbaka det olympiska fiske som rådde tidigare.295 () konstaterar att den tidigare mycket dåliga lönsamheten innebar att man behövde fånga mycket fisk för att kunna överleva. Detta system var ohållbart. FR menar att yrkes- fiskarna måste ha en kvot per båt som man kan leva på. menar däremot att det pelagiska systemet inte på nå- got uppenbart sätt har påverkat yrkesfiskarnas incitament att använda naturre- surserna på ett hållbart sätt: Det har snarare medfört att det gäller att få så stora kvoter som möjligt och när den pelagiska kvoten är uppfiskad vill man dels kunna fiska i andra områden, dels efter demersala arter.296 Inga förändringar i uttaget av fisk I uppföljningen har ett flertal aktörer framfört att det pelagiska systemet inte har haft någon större påverkan på fiskbestånden. Det pelagiska systemet byg- ger på att varje fiskare har en rättighet att fiska en viss promille av de nationella kvoterna. Flertalet intervjuade aktörer har i uppföljningen framfört att uttaget av fisk inte har förändrändrats till följd av införandet av det pelagiska systemet eftersom de individuella fiskerättigheterna uttrycks som en andel av de svenska kvoterna och följer deras utveckling . HaV konstaterar att det nya systemet inte har haft några synliga biologiska effekter men kan ha lett till ett miljövänligare fiske genom årsransoner som 293Sveriges Fiskares (2016). 294Swedish (), intervju . 295Västkustfisk och Pelagic, intervju . 296Länsstyrelsen , e-brev . 12 FÖRVALTNINGEN AV FISKBESTÅND har inneburit färre fisketurer. HaV konstaterar att nyttjandet av fiskekvoterna inte har förändrats – det handlar mer om att antalet fartyg har minskat. Vid ett möte med olika aktörer i och framfördes bl.a. följande: Det pelagiska systemet i sig har inte direkt påverkat beståndsförvaltningen. Fiskare tänker automatiskt på att man måste förvalta fiskeresursen så att det finns fisk kvar att fiska inför kommande år.297 Även menar att det är tveksamt om man kan säga att det pelagiska systemet har haft någon påverkan på en hållbar förvaltning. Ma- rint centrum i menar att fiskeförvaltningen fokuserar för mycket på kvoter och mängden fisk som får fångas – inte på värdet av fiskeresursen. Man konstaterar att det pelagiska systemet innebär att det är fiskerättigheterna som kostar, inte fisken i sig: Detta ger signalen att den fiskare som roffar åt sig mest fisk är den som vinner. I stället borde fokus i förvaltningen riktas mot värden och pris på fisken. För den enskilde yrkesfiskaren är det priset som avgör vad man fiskar.298 Minskad risk att fiska över kvoten Det finns också aktörer som menar att det pelagiska systemet har haft positiva effekter på beståndsförvaltningen, bl.a. genom minskad risk för att fiska över kvoten. Ett exempel på en sådan aktör är FR som konstaterar att kvoterna fiskas upp men överfiskas inte. En annan aktör är Västra Göta- land: är positiv till det pelagiska systemet. tävlade yrkes- fiskarna om att fiska en så stor del av kvoten som möjligt. Systemet med överlåtbara fiskerättigheter har lett till att minskad fiskekapacitet har upp- nåtts inom det pelagiska fisket. Systemet har lett till minskad risk för att fiska över kvoten. Systemet innebär att varje fiskare vet hur stor fångst man får ta upp . Det är bra att varje fiskare vet vad man får fiska.299 Även länsstyrelserna i och menar att det tidigare systemet med tvåveckorsransoner i det pelagiska fisket inte var bra från ett ekologiskt per- spektiv. Det systemet ledde till ett intensivt fiske och att fisk kastades ut. Läns- styrelserna menar dock att detta problem hade kunnat lösas genom årsranso- ner. Är storskaligt fiske mindre beroende av hållbar förvaltning? I uppföljningen har ett antal aktörer tagit upp frågan om det småskaliga kust- nära fisket kan anses vara mer långsiktigt hållbart än det storskaliga fisket. Flera aktörer har lyft fram att småskaliga kustnära fiskare har ett mer lokalt 297Simrishamns kommun m.fl., intervju . 298Marint centrum, , intervju . 299Länsstyrelsen , intervju . 12 FÖRVALTNINGEN AV FISKBESTÅND fiske och är därmed mer beroende av en god förvaltning av de lokala bestån- den. Bland annat aktörer i och har konstaterat att när det tidi- gare var mindre fiskebåtar som stod för fisket spreds det ut mer geografiskt: letar de stora fartygen upp fisken och kan med några korta drag fånga stora mängder. De stora fartygen åker över stora ytor och har ur den aspekten inte lika starka incitament att fiska hållbart som det lokala físket. De små fartygen fiskar lokalt och är beroende av att de lokala bestånden förvaltas hållbart.300 Bland annat menar att de storskaliga fiskefartygen kan anpassa sig efter t.ex. WWF:s rödmärkning, men det kan inte de små fartygen på samma sätt. Detta kan enligt uppfattas som orättvist eftersom de små fiskar mer hållbart. Man borde tala om hållbart fiske i stället för håll- bara fiskbestånd. Systemet är flexibelt i förhållande till ny information om bestånd Uppföljningen visar att det pelagiska systemet är flexibelt i förhållande till ny information om fiskbestånden. Innan det pelagiska systemet infördes fanns ett system med tvåveckorsransoner och senare årsransoner som innebar att myn- digheten stängde fisket när kvoten var uppfiskad. Det nya pelagiska systemet innebär att fiskerättigheterna – som är uttryckta i promille av kvoten – auto- matiskt minskas om nationella kvot för en viss art går ned och ökar om kvoten går upp. HaV konstaterar att den svenska kvoten för pelagiska arter har varierat mycket under årens lopp.301 Pelagiska systemet innebär att kvotuttaget kan maximeras Flera aktörer har pekat på att systemet med individuella fiskerättigheter leder till att kvotuttaget kan maximeras. Bland annat konstaterar att den som inte kommer att fiska upp hela sin fiskerättighet kan sälja det som blir över till en annan fiskare. konstaterar att fisket inom det pelagiska systemet har haft ett högt kvotutnyttjande och uppger att enligt yrkesfiskarna själva skulle de kunna bedriva ett lönsamt fiske med en större infiskning om biologin och kvoterna hade tillåtit detta. Exempel på ökat samarbete mellan fiskare och forskare (Ices) ger vetenskapliga råd inför EU- besluten om nationella kvoter. I uppföljningen har SPF framfört att ett ökat ansvar och engagemang inom det pelagiska fisket gentemot myndigheter och biologisk beståndsforskning är en påtaglig effekt av det pelagiska systemet. SPF har pekat på att deltagande i Ices arbetsgrupper som observatörer blev ett nytt inslag för de pelagiska yrkesfiskarna i och med att systemet infördes. 300Länsstyrelserna i och m.fl., intervju . 301Fiskestopp kan fortfarande bli aktuellt i den pelagiska kustkvoten när den är uppfiskad. 12 FÖRVALTNINGEN AV FISKBESTÅND menar att frågan om en god resursförvaltning numera har fått en helt annan prioritet. Föredragningar från Ices/() uppges ske regelbundet på SPF:s styrelsemöten och årsmöten. SPF uppger att några projekt också har genomförts med biologer från SLU, bl.a. när det gäller se- lektering och redskapsutveckling. Syftet är att de pelagiska fartygen bara ska fånga pelagisk fisk. Genom redskapsutvecklingsarbetet har enligt uppgift av den demersala bifångsten försvunnit. Yrkesfisket har av tradition en stor tilltro till forskningen kring fisket, som är livsavgörande för ett långsiktigt hållbart fiske.302 I uppföljningen har ett antal aktörer också pekat på att det är ett alltför långt avstånd mellan fiskare och forskare. En representant för bered- ningsindustrin har uttryckt det som att ”båda parter tror sig veta bäst”. Vid ett möte i framförde aktörerna att det är viktigt att båda parter får större respekt för varandra, men betonade att utvecklingen har gått mot att det har blivit bättre samarbete. Det konstaterades att de lokala yrkesfiskarna är på plats och att de därmed har god kunskap om hur mycket fisk som finns.303 Vid uppföljnings- och utvärderingsgruppens studiebesök i me- nade en pelagisk fiskare från att forskarna baserar sig på gissningar när det gäller uppskattningar av fiskbestånden. Några fiskare menade att Ices biologiska rådgivning är en katastrof eftersom det är så totalt olika uppgifter som tas fram . I längden är detta inte hållbart för yrkesfisket. Yrkes- fiskarna konstaterade att beståndsuppskattningar från fiskare och forskare är olika: Dessa skillnader kan gå åt båda hållen – ofta säger vi att det finns mer fisk än vad forskarna säger men ibland är det också tvärtom. Vi är inte negativa till att forskare är med ombord på fiskefartygen för att t.ex. åldersbe- stämma fisken, men vi blir upprörda när vi upptäcker att forskarna redovi- sar felaktiga resultat. Då blir det jobbigt för oss att ha med forskarna från SLU ombord, och vi vill inte bistå dem i arbetet för Ices. Forskarna menar att deras metoder håller, men vi tycker att forskarnas metoder är fel och vill ha en dialog. SLU upplevs hota med böter eftersom det är inskrivet i tillstånden att vi ska vara behjälpliga. Vi efterlyser mer samarbete, t.ex. att forskare och fiskare gemensamt tar fram rapporter.304 Yrkesfiskarna betonade vid studiebesöket att de naturligtvis vill anpassa fisket till bestånden och att de vill vara i framkant när det gäller t.ex. redskapsut- veckling. WWF har i uppföljningen lyft fram att en genomgång av Ices rådgivning och SLU:s uppgifter om fisk- och skaldjursbestånd i hav och sötvatten visar att det saknas ett kvantitativt, kvalitativt och kontinuerligt dataunderlag för 303Leröy, Fiskekommunerna m.fl. vid möte i . 304Yrkesfiskare vid uppföljnings- och utvärderingsgruppens studiebesök i 2016- 10-05. 12 FÖRVALTNINGEN AV FISKBESTÅND flera arter.305 WWF betonar att ett långsiktigt hållbart fiske varken kan eller bör grundas på beståndsutvärderingar som baseras på ett otillförlitligt och otill- räckligt dataunderlag. WWF efterfrågar därför en utökad satsning på veten- skaplig insamling och analys av fisk- och skaldjursbestånd. Aktörer på sydkusten har lyft fram att ett minskat antal fiskefartyg försäm- rar den kontinuerliga kontrollen av havsmiljön eftersom det försvinner båtar från havet: I samband med miljöförändringar i havet har man kunnat konstatera att miljöövervakningssystemen oftast missar de förändringar i havet som yr- kesfisket upptäcker.306 Bland annat fiskare och forskare ingår i samförvaltningar I norra samförvaltas fisket i området för Tanums och kommuner genom det lokala samförvaltningsinitiativet.307 Yrkesfiskare, fors- kare, kommunala politiker, tjänstemän från , Kosterhavsförvalt- ningen och HaV deltar i styrelsearbetet för samförvaltningen. Arbetet ska bi- dra till att säkerställa ett skonsamt och hållbart yrkesfiske i området som även innefattar . organiserar även utbildningar i yrkesfiske och fiskeriteknik för forskare och förvaltare samt marinekologi för yrkesfiskare. De arbetar även med system för egenkon- troll, projekt för redskapsutveckling samt utveckling av vattenbruk och mark- nadsföring. Andra exempel på sådan typ av förvaltning är räkfisket i Gullmars- fjorden samt siklöjefisket, vilka förvaltas på liknande sätt.308 Landningsskyldigheten bra men det finns praktiska problem infördes landningsskyldigheten för att minimera utkast och oönskade fångster samt för att påskynda utvecklingen av ett mer selektivt fiske. Landningsskyldighet innebär att all fisk som fångas ska tas ombord och landas i hamn, även fisk och skaldjur under minsta referensstorlek för beva- rande. Kravet införs stegvis inom EU och ska vara fullt genomfört 2019. Bakgrunden till denna skyldighet är att det har varit ett stort problem att fiskare har slängt oönskade fångster överbord för att göra sig av med fiskarter de inte vill ha eller för att fiskarna har varit för små (utkast).309 Ett annat skäl har varit att man inte har någon kvot eller att det finns regler för fångsternas sammansättning. Införandet av den nya gemensamma fiskeripoli- 305Strömming/sill (clupea harengus), skarpsill (sprattus sprattus), taggmakrill (trachurus trachurus), blåvitling (micromesistius poutassou) och tobis (ammodytes tobianus och ammo- dytes ). 306Östersjöfiske 2020, e-brev . 307Samförvaltning , / (avläst 2016- 02-27). 308Fiskekommunerna vid möte i . 309Utkast är när fångst kastas tillbaka, oftast för att den är av oönskad sort eller storlek. De flesta fiskar som kastas tillbaka dör. Se bl.a. , www.euro- parl.europa.eu/news/sv/news-room/. 12 FÖRVALTNINGEN AV FISKBESTÅND tiken (GFP) innebär dock en skyldighet att ta i land all fisk man tar upp. Tan- ken är att denna förändring ska driva på utvecklingen mot ett mer selektivt fiske och ge pålitligare fångstuppgifter. Denna landningsskyldighet införs stegvis för allt kommersiellt fiske i EU:s vatten.310 Landningsskyldigheten innebär att alla fångster ska tas i land och räknas av från kvoterna. Fiskar som är för små får inte säljas som livsmedel. Landnings- skyldigheten är en fråga som har tagits upp av flera aktörer i denna uppfölj- ning. Bland annat HaV har betonat att landningsskyldighet nu även har införts för det pelagiska fisket. Detta innebär att oönskade bifångster av kvoterade arter ska föras i land och att utkast av undermålig fisk överbord generellt inte får förekomma. Världsnaturfonden WWF har i uppföljningen framfört att förändringar som leder till ett långsiktigt hållbart nyttjande av de resurserna, och i för- längningen ett friskt och välmående hav, är positiva: WWF välkomnar förändringar som kan förbättra och effektivisera införan- det av landningsskyldigheten för kvoterade arter, som är beslutad inom den gemensamma fiskeripolitiken i EU för implementering . Då huvudbudskapet är att minimera utkast och skapa ökad selektivitet är det viktigt att premiera selektivitet i fisket så att endast målarterna i möj- ligaste mån är de som landas.311 Aktörer på konstaterar att det är svårt att genomföra landningsskyl- digheten eftersom har så små kvoter för fisk som riskerar att komma med som bifångst vid fiske i . Fiskekommunerna har lyft fram pro- blemen med hur man ska hantera vissa bifångster i t.ex. torskfisket: För dessa arter blir det mycket litet att fördela. En orsak till att kvoterna är små för vissa arter är att det inte har varit något svenskt fiske på dessa arter. Ett exempel på en sådan art är vitling, där har en mycket liten kvot, men det finns en stor risk för att vitling kommer med som bifångst i torsk- fisket. Om dessa arter kommer med som bifångster riskerar det att stoppa hela fisket, vilket blir en omöjlig situation för yrkesfiskarna. Då måste HaV eller yrkesfiskare köpa in/byta till sig kvoter från andra länder – och dessa förhandlingar och byten av kvoter måste ske i samförstånd mellan näring och myndighet. Det är oklart vem som gör vad, då ett samarbete och samsyn i frågan inte finns mellan näring och myndighet. Detta kommer att bli än viktigare om kvoter som är intressanta och möjliga för byten med andra länder är utdelade i individuella kvoter.312 Bland annat Fiskekommunerna menar att måste förhandla till sig en större kvot för bl.a. vitling.313 Fiskekommunerna framför att landningsskyl- digheten inte borde vara så trubbig att den innebär fiskestopp när det finns risk för kvotstoppad bifångst. Systemet måste därför utformas med olika verktyg som bidrar till en flexibilitet och undanröjer risken för ett sådant scenario. 310Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av och Europeiska kommissionen, ec.europa.eu/fisheries/cfp/fishing_rules/discards_sv (avläst ). 311Världsnaturfonden WWF, skriftligt svar . 312Fiskekommunerna vid möte i . 313Kvoten för 2016 är . 12 FÖRVALTNINGEN AV FISKBESTÅND Bland annat aktörer på sydkusten konstaterar att landningsskyldigheten in- nebär att all torsk och lax som fångas som bifångst av pelagiska fiskare i Ös- tersjön måste landas: Det finns därmed inte längre några hinder för att pelagiska fiskare kan landa lax och stora torskar som man har fått som bifångst eftersom det inte längre utdöms några straff. Bifångsterna har dock inte ökat dramatiskt se- dan landningsskyldigheten infördes i . Samma gäller för torsktrålare, men de får inte sill som bifångst. Det finns en risk för att pe- lagiska båtar kan rikta in sitt pelagiska fiske på områden där man kan få t.ex. torsk som bifångst. Landningsskyldigheten kan i så fall få konsekven- ser för torskfiskets lönsamhet.314 Aktörerna på sydkusten menar därför att oklarheterna kring bifångsterna måste ut med tanke på det pelagiska fiskets stora omfattning. Östersjöfiske 2020 pekar på att landningsskyldigheten har medfört att bifångsterna av torsk i fisket med finmaskiga trålar kan begränsas: Så länge fångstsammansättningen är torsk är det inte i strid mot några fiskeföreskrifter att fånga torsk. Sedan landningsskyldig- heten infördes i har de rapporterade bifångsterna av torsk varit små, ca /år. Framtida bifångster kan dock öka om fisket förändras eller om någon av rent ekonomiska skäl väljer att ”inrikta” fisket efter att få lite högre bifångster av torsk. Motsvarande möjlighet finns av naturliga skäl inte för torskfiskeredskap.315 HaV konstaterar att införandet av landningsskyldigheten medför ett behov av flexibilitet och tillfälliga överlåtelser . Många kvoter är så små att landningsskyldigheten kan leda till kollektiva fiskestopp för vissa redskapsty- per. HaV har i uppföljningen uppgett att man avser att föreslå ett system med överlåtbara fiskemöjligheter på årsbasis inom det demersala fisket (se avsnitt 15). Iakttagelser kring kontrollen av landningsskyldigheten tas upp i följande avsnitt. 314Länsstyrelserna i och m.fl., intervju . 315Östersjöfiske 2020, e-brev . 13 Övervakning och kontroll I detta avsnitt behandlas frågor om övervakning och fiskerikontroll. Uppfölj- ningen visar att fiskerikontrollen inte direkt har påverkats av systemet. Det konstateras att kontrollen är detaljrik och att enskilda fiskare kan uppleva pro- blem. Var tionde landningskontroll leder till en anmärkning. Landningsskyl- digheten innebär nya utmaningar för kontrollen. Olika aktörer har uppmärk- sammat frågan om kontrollen är lika noggrann i andra länder. Efterlevnaden av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser ska säker- ställas genom ett effektivt system för fiskerikontroll inom EU.316 Havs- och vattenmyndigheten har det övergripande ansvaret för det svenska genomfö- randet av EU:s fiskerikontroll i . HaV ansvarar för att kontrollera den fisk som fångas, landas, importeras, exporteras, transporteras och säljs i Sve- rige. Det övergripande nationella ansvaret innebär ett ansvar för hur fiskeri- kontrollen utvecklas. Verksamheten genomförs i nära samarbete med Kustbe- vakningen som ansvarar för att genomföra fiskerikontroller till sjöss. Samver- kan sker också med , Transportstyrelsen, polisen och länsstyrel- serna. Fiskerikontrollen omfattar kvotuppföljning och fisketid, dokumentkontroll, landningskontroll, transportkontroll och beslut om fiskestopp317 samt kontroll av att regelverket följs. Den sjögående kontrollen bedrivs av och ska tillsammans med den satellitbaserade kontrollen ge information om fartygsaktiviteter i relation till fiskebestämmelser (tekniska regleringar). Kon- trollen i hamnar avser landningskontroll, fångsternas artsammansättning och handelsstandarder. ansvarar för kontrollen av handelsnormer, och det sker vid första försäljning, dvs. Till detta kommer kontroll av transportdokument vid förflyttning av fisk mer än 20 kilometer från land- ningsplats samt kontroll av hygien som genomför. Fiskeri- kontrollen genomförs även i samverkan med andra EU-medlemsländer i form av gemensamma kontrollinsatser i vissa havsområden, s.k. Joint Deployment Plans (JDP).318 Vidare kan nämnas att EU har beslutat att fartyg ska rap- portera sina förehavanden elektroniskt. Syftet är att få en aktuell bild i realtid av vad som händer, för att kunna säkerställa ett hållbart fiske och bedriva ef- fektiv tillsyn. Varje yrkesfiskare ansvarar för att ha den teknik och de tillstånd som krävs enligt EU:s direktiv och svensk lag. Alla fartyg ska vara utrustade med elektronisk fiskeloggbok (s.k. e-loggbok). 316Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av . 317Ett fiskestopp innebär att HaV förbjuder fiske totalt eller för vissa redskap . 2015/16:1 utg.omr. 23 och Havs- och vattenmyndigheten (2016b). 13 ÖVERVAKNING OCH KONTROLL används på fiskefartyg för att registrera och rapportera uppgifter om fisket elektroniskt. Programmet som används heter Vcatch och tillhandahålls av HaV. Rapporteringen ska ske löpande efter varje aktivitet under fiskeresan. Om utrustningen inte fungerar ska fiskaren ta kontakt med HaV:s centrum för fiskerikontroll (FMC). För att kunna följa fiskefartyg som är längre än används det sa- tellitbaserade övervakningssystemet VMS som visar fartygens position.319 Detta har införts för att kunna övervaka var fartygen fiskar så att man kan kontrollera att fångster rapporteras från rätt fångstområde. Positionsrappor- terna används även för att övervaka fartygsaktiviteter i områden med fiskeför- bud. HaV tar även emot positionsrapporter från utländska fiskefartyg som är i svensk ekonomisk zon. 13.2 Havs- och vattenmyndighetens fiskerikontroll Havs- och vattenmyndighetens fiskerikontroll består av tre delar: 3.Fisheries Monitoring Center (FMC).