rfr · H40WRFR22 · 2017-01-01 00:00:00 — Förhoppningsvis blir det en sådan syn som också syns sedan när vi talar med småföretagen. Vad gäller Baselförslaget är vår grundinställning i de förhandlingarna att vi vill ha ett riskbaserat system. Vi vill ha ett system som begränsar utrymmet STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN för alltför mycket vidlyftiga beräkningar i de interna modellerna, och vi är måna om att få en internationell överenskommelse. Det är inte världens lättaste ekvation att få ihop. När det gäller exakt var vi ligger och hur förhandlingarna förs är det som leder dem, och vi deltar i dem. Jag tror att man ska ha klart för sig att i internationella förhand- lingar går man in med vissa indata. De indata som har i detta är ganska lika det många andra länder i har. Vi står inte ensamma. Vad gäller riskviktsgolv påpekade att det fanns i tidigare Ba- Vi har till exempel inför riskviktsgolv på bolån på 25 Det är ett lokalt riskviktsgolv, men det finns även i dagens åtgärd. Det är viktigt att behålla det riskbaserade. Blir det för mycket schabloner riskerar det att tappas. Sedan ska man ta siffror med en stor Jag går till fråga om Nordea. Det ankommer inte riktigt på mig att säga om det är bra eller dåligt att ha Nordea här. Vår uppgift är att agera givet det läge vi har. Men jag tror inte att vi kan ha som grundinställning – och det är kanske inte heller vad du menar, men jag säger det allmänt – att alla banker ska vara i som verkar i , eftersom det är bra för Vi ska också veta att när Nordea filialiserades, som gjordes , hände det som du uttrycker en viss oro för just i , och . De var inte alltid helt lyckliga för detta. Man får ha en viss ödmjukhet för att alla i någon mening strävar efter samma mål. Nyckeln till detta oavsett var Nordea eller någon annan landar är samarbete, samarbete och samarbete. Det jobbar vi oerhört intensivt på. Det är enda sättet att lösa det. Generellt sett håller jag nog ändå med din bild. Det är klart att vi tycker att den ordning vi har går att hantera alldeles utmärkt både från ett perspektiv av finansiell stabilitet och i någon mening för svensk ekonomi. Nordea landar måste vara deras beslut. Det har jag inga synpunkter på. , Riksgälden: Till ska jag säga att jag inte har något att tillföra i den diskussionen. Vad gäller tycker jag att man ska komma ihåg att det delvis är en diskussion om hur mycket riskvägt kapital man ska ha och hur mycket så kallad bruttosoliditet man ska ha. Jag tror att man måste hålla isär sakerna här och se att de har olika funk- tioner – ett perspektiv är framåtblickande och ett är kanske mer bakåtblick- Riskvägda kapitalkrav ger incitament till bankerna att ta mindre risker me- dan bruttosoliditet ser till att det finns tillräckligt med pengar. bankernas möjligheter att fixa med riskvikterna. Om man låter bruttosoliditetskravet vara bindande – man sätter det så högt att det slår ut de riskvägda kapitalkraven – förlorar man incitamentseffekterna STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN som är jätteviktiga. Så högt ska det alltså inte vara, men får man inte sätta bruttosoliditetskravet för lågt. Som sa är det där inte en helt enkel ekvation. Men det gäller att ha de här två sakerna i åtanke. Vad gäller Nordea har jag varit lite mer outspoken. Jag tycker att det vore bra om Nordea stannade. Jag har sagt det i en intervju, och jag säger det gärna här. Samarbetet mellan myndigheterna kommer att bli annorlunda. Skulle det bli en bankkris för en bank som är gränsöverskridande är det inte så att vi, för att huvudkontoret ligger i , har all allenarätt att besluta allting. Vi kan besluta mycket om det är väldigt bråttom, men reglerna är sådana att vi ska besluta tillsammans med andra berörda länders myndigheter. Så kommer det också att bli om Nordea flyttar, men vårt inflytande kommer att begränsas och diskussionerna kommer att föras i andra länder. Det är kanske inte något stort problem att man får resa lite, men som jag försökte säga i mitt inledningsanförande: Beroende på hur kapitalkrav och andra krav med mera ser ut i andra länder kan det vara så att det blir lägre krav där, och då ökar riskerna, för verksamheten kommer ju att finnas kvar i . Det är ytterligare ett skäl till att jag tycker att det vore bra om de stannade. Finansmarknadsminister (MP): Om vi börjar med fråga om småföretag ska jag säga att det är klart det är en angelägenhet för regeringen också att det finns goda finansieringsmöjligheter för små och växande företag som förhoppningsvis kommer att vara framtidens storföretag. Här finns det som sagt en något delad bild. Jag har jobbat länge med näringspolitik, och så långt tillbaka som jag kan minnas har man aldrig varit nöjd med hur finansieringsfunktionen ser ut. Det är kanske någonting som vi får leva med, men självklart ska vi göra vad som är möjligt för att förbättra den situationen på de sätt som går. Jag tror att vi måste titta på hur vi kan bredda möjligheten för finansiering för små och växande företag. Förutom banksektorn och finanssektorn som kommer att vara huvudfinansieringsvägen har vi också ett statligt riskkapital, ett statligt kapital, som kan finansiera. Där har vi gjort en stor översyn och bland annat försökt att rikta det mot tidigare skeden för de företag som ofta har svårast att få finansiering via den privata marknaden. Det offentliga kapitalet kompletterar helt enkelt det privata kapitalet på ett bra sätt. Jag tycker att det är otroligt intressant att studera utvecklingen inom fintechsektorn där det nu växer fram helt nya aktörer och plattformar som binder ihop människor som kanske har kapital som de inte riktigt vet hur de ska investera med bland annat företag som har investeringsprojekt som behöver finansieras. Det här är en utveckling som jag tycker är väldigt spännande och som skapar nya möjligheter för företag att också få finansiering, till exempel via olika former av crowdfunding, gräsrotsfinansiering eller liknande. Det är en sektor som växer, och jag ser fram emot med spänning hur den kommer att utvecklas framöver. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN När det gäller fråga om reformer kan det vara viktigt att peka på att det händer mycket just nu i svensk politik och ekonomi. går väldigt bra. Det gör även bostadsbyggandet. Vi har också från regeringens sida lagt fram ett historiskt stort bostadspaket som bidrar till att vi bygger till exempel hyreslägenheter i en takt som vi inte sett , men byggtak- ten när det gäller andra typer av boenden ökar också. Det är någonting som jag hoppas att vi kan glädjas åt gemensamt. Vi kan konstatera att det här är en situation som har förändrats ganska avsevärt jämfört med den förra mandatpe- Det finns också reformer på andra områden som handlar om att hantera de risker som vi nu ser växer i svensk ekonomi. Under de tidigare mandatperi- oderna växte till exempel företeelsen med amorteringsfria lån friskt. stack ut rejält jämfört med omgivande länder. Jag kunde inte se att det kom några reformer då, men vi har under den här mandatperioden faktiskt infört ett amorteringskrav som gör att vi har en sundare amorteringskultur och är på väg tillbaka till den amorteringskultur som har rått tidigare – att det är naturligt att inte bara ta lån utan att faktiskt också ha en plan för hur man ska betala tillbaka på lånen. Under den förra regeringen fick i uppgift att ha makro- tillsynsmandatet och följa makroriskerna. Däremot fick man inte de verktyg som man behövde för att kunna förverkliga de uppgifterna. har nu rättat till de misstagen och håller på att ta fram ett brett mandat till för att de ska ha de verktyg som de behöver för att fullgöra den uppgift som regeringen har lagt på dem. Vi har alltså gjort en hel del reformer. Självklart fortsätter vi att följa ut- vecklingen och är beredda att göra nya reformer om så skulle vara nödvändigt. Jag säger fortfarande att jag tycker att det är värdefullt att ha en så bred samsyn i de här frågorna som det över huvud taget är möjligt. Det är därför som jag också pekar på att regeringen har en dörr öppen för samtal över blockgrän- När det gäller Nordea är det ett beslut som banken själv står för. ju för alla företag att man väljer var man vill lokalisera sin verksamhet. regeringens sida är vi tydliga med att vi tycker att det är värdefullt när företag väljer att lokalisera sin verksamhet till . Det gäller alla företag och även Det vi kan göra är att skapa goda möjligheter för att bedriva bankverksam- Jag kan konstatera att vi verkar ha lyckats med det. banker går ekonomiskt mycket bra, även om man jämför med banker i vår måste vi också, och där har vi ett stort ansvar, ta höjd för de risker som det medför att ha ett stort banksystem och ett stort finanssystem. Jag kan tycka att vi har varit föredömliga i när det gäller det. tagit höjd och ställt hårdare krav än många andra länder. Jag skulle vilja rikta en uppmaning till andra länders reglerare att snarare följa exempel och höja sina krav för att där också kunna säkerställa att man kan bibehålla STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN den finansiella stabiliteten. Där kan jag se att det brister, och det är någonting som vi framför i olika internationella forum. Men som sagt, var Nordea i slutändan bestämmer sig för att lägga sitt huvudkontor är en fråga som företaget måste svara på. (V): Man kan väl nästan säga att ränteavdragen är en julklapp från staten till bankerna vareviga dag. Det måste i alla fall vara den bästa julklapp de kan få. Ränteavdragen bidrar dels till att öka bostadspriserna, dels till att öka hushållens skuldsättning, det vill säga det är en väldigt negativ spiral som staten är med och upprätthåller. Det här göder framför allt de stora affärsbankerna. Min fråga till finansmarknadsministern är: Har ni gjort någon analys av vilken effekt en nedtrappning av ränteavdragen skulle kunna få på hushållens skuldsättning och på bostadspriserna? Och har ni gjort någon analys av vilken effekt det skulle få jämfört med till exempel det av nu föreslagna nya amorteringskravet? Jag förstår att föreslår det– och det är bra med amortering– men det är också ett förslag som försvårar för unga att komma in på bostadsmarknaden. Jag vill alltså höra vilken analys regeringen har gjort när det gäller det, och om det inte vore dags nu att lägga fram ett förslag där ränteavdragen börjar trappas ned med någon procent och hoppa över att inte vill vara med på en sådan reform. Sedan har jag en fråga om bruttosoliditeten. Vi har en mycket stor banksektor, sägs det ofta. Därför tycker jag att det är viktigt att bankerna är välkapitaliserade. Bankerna gör ju själva riskbaserade modeller, och de är snåriga att tränga igenom. Det krävs mycket resurser för tillsynsmyndigheter att ta sig igenom och se riskerna i dem. Därför tycker jag att det är rimligt att skulle ha högre krav på bruttosoliditet kombinerat med högre riskvikter. Min fråga till panelen är: Vore det inte rimligt att lägger sig något högre på bruttosoliditetskravet jämfört med vad EU föreslår och på så sätt säkerställer att bankerna har mer kapital än vad de har ? Jag tycker att de har för lite kapital i sin egen säck. (L): Ordförande! I har ju Trumpadministrationen och även republikanerna, i alla fall de i representanthuset, börjat ge sig på Dodd- som kom till 2010 efter den förra finanskrisen. Vad är era synpunkter på detta, och hur riskerar detta att påverka framför allt den globala finansiella stabiliteten? (KD): Jag tycker att det har gått en röd tråd genom den här dagen, och det är oron för privatpersoners bolån och de höga riskerna. Vi har ju hört diskussionen om resolutionsavgiften och de nya förslagen på höjning av amorteringskraven på bolånen. Jag tycker att de här förslagen slår ganska brett och inte är träffsäkra mot dem som faktiskt tar riskerna, det vill säga de som kanske tar dessa bolån till STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN ganska stora risker men även de företag som lånar ut till höga risker. vilja fråga om man inte kan se ett system som inte slår brett utan mer mot dem som faktiskt tar riskerna, det vill säga ett system som innebär en riskavgift på ett eller annat sätt och som inte slår mot alla utan mot dem som faktiskt utgör risken för oss i systemet. Jag undrar om någon har funderat på detta och om det finns några diskus- sioner kring det. , : När det gäller den första frågan om bruttosoliditet har vi alldeles räknat både länge och rejält på den frågeställningen och kommit fram till att det nog vore rimligt. Om man antar ett historiskt perspek- tiv och ser på vad som har hänt i ser man att bruttosoliditeten kan hamna var som helst mellan från ett Vi är inte där , därför att resten av världen inte tycker på det sättet, men någonstans där hamnar man. ganska många andra, akademiska, studier som leder till i stort sett samma re- För att man ska komma till ett omvänt resultat ska man ha ett mycket kort tidsperspektiv, säg 10 eller eller någonting sådant, därför att modelltek- niskt, om man har mycket låga kreditförluster, är det inte konstigt att riskvik- terna och bruttosoliditeten blir väldigt låga. Vi får väl se vad som händer där, men det finns en siffra, oavsett vilken siffra man nu tycker är lämplig i det här sammanhanget, som jag tror är viktig Också som begrepp är detta oerhört centralt. Det är när man inom EU använder begreppet maximiharmonisering. Det är farligt när man säger att det är orättvist om väljer en bruttosoliditet som är högre än . Man kan ha ett sådant system om någon annan inom EU lägger plånboken på bordet när det går dåligt. Men med ett sådant system finns risken att man som nation blir försvarslös och inte kan hantera riskerna själv på ett sådant sätt som I det avseendet är det angeläget att man hanterar den frågan inom det så Men som sagt är vår syn att det är bra om bruttosolidite- ten är , och det har vi också sagt i stabilitetsrapporten. är det svårt att svara på frågan om det här med och vad det kan tänkas innebära. Det pågår såvitt jag vet en ganska intensiv in- hemsk diskussion i om hur man ska hantera mindre banker, hur man ska hantera större banker och om de ska ha exakt samma regler eller inte. kar väl i riktningen mot att mindre banker ska ha lite annorlunda regler än de riktigt stora bankerna. Men såvitt jag vet har det så här långt inte framkommit någonting som skulle tala för att man från amerikansk sida kraftigt skulle börja vattna ur regelverken när det gäller de globalt riktigt stora bankerna. ner jag inte till några i grunden dramatiska förändringar, utan där ser det nog ut ungefär som det har sett ut tidigare när det gäller de diskussionerna. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN , : Jag börjar med fråga. Vi har inte förordat att vi ska införa ett bruttosoliditetskrav innan det är fastställt på EU-nivå. Vi följer självklart bruttosoliditeten, så skulle den börja droppa ned kraftigt kommer vi självklart att ha ett samtal med banker, och jag skulle inte utesluta att vi då skulle diskutera att införa detta. När säger att deras beräkningar kommer fram till att det ska vara någonstans mellan illustrerar det två saker. Den ena är att en del akademiska studier som pekar på tyder på att det ska vara högre. Den andra är att det är en extrem osäkerhet. Det beror på att det är väldigt indataberoende. Dessutom är bruttosoliditet ett mycket svårt mått. Tänk dig att du sätter upp en bank som i stort sett ägnar sig åt att låna ut till statliga institutioner, och så har du en annan bank bredvid som bara lånar ut till riskkapitalbolag. De ska alltså ha samma kapitalkrav. Det tror jag egentligen inte att någon tycker är rimligt. Tricket här är alltså att hitta ett system som är riskbaserat men där vi inte tillåter alltför mycket trixande med modeller. Där delar jag helt syn. Det finns delar i Baselförslaget som diskuteras och som kommer att ta en del av detta. Det välkomnar jag så länge man behåller ett stort inslag som är riskbaserat. Dessutom har vi infört ett antal restriktioner. En av dem är bolåneriskvikterna som ligger på . Där skulle nog modellerna snarare peka på , då det är en ganska radikal schablonmetod vi använder där för att begränsa möjligheterna. En annan restriktion är att vi har hårdstyrt företagsriskvikterna och sagt att de har gått ned för långt och att vi ska ta hänsyn till dåliga år och på så sätt trycka upp dem. Det har ganska betydande effekter på vissa banker. Jag tror att det är en väg vi ska fortsätta med. Då kommer kapitalkrav, allt annat lika, att stiga något, och då bör bruttosoliditeten följa med. Jag tycker att det är en bättre ordning. Vi har också visat i en analys att ett införande av bruttosoliditet på höga nivåer skulle ta bort buffertelementet, och det innebär att vi alltså får ett mindre flexibelt system. Vad gäller harmonisering har jag precis samma syn som . Det finns även på makrotillsynsverktygen, alltså våra systemriskbuffertar, en del av de riskvikter vi har gjort för bolån. Att ta bort detta för att vi ska ha samma i hela – det tycker några EU-parlamentariker i alla fall – är helt absurt. Det är som att säga att vi harmoniserar att vi ska ha bilbälten i framsätet, men om det är någon som vill ha bilbälten i baksätet ska vi förbjuda det, för det är en konkurrensfördel. Sådan reglering kan vi inte ha. Vad gäller har jag nog ungefär samma syn som . Jag var i för , och det verkar som att det är den här proportionaliteten man försöker åstadkomma. Exakt var det landar får vi se. Problemet, om jag förstår diskussionerna rätt, är att man säger att vi ska ha det här regelverket för små banker – men vad händer när de blir stora eller ligger STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN precis på gränsen? Då ska man byta regelverk. Tanken är väl inte helt osund, men hur gör man det i praktiken? Där tror jag att det finns betydande problem. När det gäller frågan om amorteringskravets träffsäkerhet och att det är ett grovt mått kan jag hålla med. Alla pluppar som jag visade på mitt diagram, alla som ligger över 4 ½ gånger bruttoinkomsten – är de riskabla från ett mak- roekonomiskt perspektiv så att vi måste tvinga dem att amortera? Men när man gör regleringar är det svårt att göra det så finmaskigt. Om jag tolkar frågan rätt är tanken att vi skulle lägga det här på kapitalkra- ven i stället. Det har vi gjort, som jag sa, . lägga det på händer två saker. Den ena är att det inte blir Det blir alltså extremt dyrt att låna ut för banken till hushåll som är en relativt liten risk. Den andra är att det dessutom påverkar bankens utlå- ning ganska begränsat. Det är bara några få baspunkter som det där slår på räntan, så vill man få en reell effekt måste man, tror jag, gå den här vägen. finns problem med den, men den är i den meningen effektiv om än ganska , Riksgälden: Till vill jag säga att min poäng var att bruttosoliditeten inte får sättas bindande. Det är lite samma sak som Det är oerhört viktigt att kapitalkraven har elementet av riskstyrning i sig för att skapa incitamenten. Det är ett av de stora skälen till att vi får ned sannolikheten för att det blir en kris, just attvi får till incitamenten Jag säger inte att vi inte ska ha bruttosoliditetskrav – de kanske kan sättas högre än – men min poäng är att de inte får binda och slå ut den risksty- Vad gäller har jag inte någon annan information än vad Ingves och har. Vad gäller det här med ränteavdragen och att de inte slår mot dem som utgör risken – en ledamot var inne på att bankerna lånar ut absolut mest till dem med stora säkerheter – men det är inte det som är poängen här. utgör ingen kreditrisk såtillvida att de kommer att sluta betala på sina lån eller Hushållen i käkar bark innan de slutar att göra det. Det är just det som är problemet: Ju högre skuldsatt du är vid en ekonomisk nedgång, desto mer anpassar du konsumtionen. Det finns det internationella studier som visar. Ju högre skuldsatt du är, desto mer stramar du åt. som är den stora risken, som vi ser det. Ingen av oss ser det som att hushållen skulle fallera på sina lån, utan det är den efterföljande konjunktureffekten som Därför är det viktigt att begränsa hushållens skulder även om det är proppfullt med säkerheter för själva lånen. Finansmarknadsminister (MP): Vi kan börja med fråga om ränteavdragen. Det är ganska lätt att se att det är en fråga som tydligt skiljer olika partier åt – i opposition och även i regering. Mitt parti, Miljöpar- tiet, har ett beslut på att vi har en politik för att fasa ut ränteavdragen, men vi STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN kan också konstatera att vi helt enkelt är ganska långt ifrån enighet i svensk politik kring den här frågan. Vi har inte gjort någon detaljerad analys av förslagen just för att det inte är en process på gång mot att införa en nedtrappning av ränteavdragen. Däremot har vi gjort mer övergripande analyser och kan konstatera att skulle man göra en nedtrappning skulle det främst påverka dem med höga inkomster. Vi vet att det också är den gruppen som har högst lån, även i relation till sin inkomst. På det sättet skulle det träffa också dem som har hög skuldkvot. Däremot har vi inte detaljerade analyser av hur det exakt träffar de största riskgrupperna, utan det är på mer övergripande nivå. Anledningen till att regeringen har försökt föra samtal över blockgränserna och föra diskussioner inte minst i samband med diskussionerna om bostadspolitiken brett är att vi också ser ett stort värde i att man ska kunna planera sin ekonomi också som hushåll. Många som sitter med bolån och har valt att gå in i stora ekonomiska transaktioner och affärer har gjort det med förutsättningen att det finns ränteavdrag som man har kunnat basera sin ekonomi på. För deras del är det såklart värdefullt att det finns en förutsägbarhet och att man kan planera långsiktigt. Det är klart att det är negativt om det med ett vals mellanrum kan bli stora förändringar i hur man ska kunna planera sin ekonomi långsiktigt. Vi ser ett stort värde i att försöka hitta en bredare samsyn i de här frågorna som berör så många hushåll och som berör svensk ekonomi i ganska stor utsträckning. Men tyvärr finns inte de förutsättningarna i dagens politiska klimat. Där är det viktigt att komma ihåg, och det tror jag att vi alla minns, att det var och den amerikanska ekonomin som var ursprunget till den förra finanskrisen som ju fick globala konsekvenser och fortfarande påverkar inte minst eurozonen i stor utsträckning. Det är klart att det är oroväckande att man över huvud taget diskuterar att göra någon form av avsteg från den reglering som har kommit till just för att kunna hantera den finansiella stabiliteten i . I retoriken och i den politiska debatten är argumentet just att för hård reglering påverkar ekonomin negativt. Ur vår synvinkel är det ett ganska kortsiktigt perspektiv. Vi tycker tvärtom att det är angeläget att ha en reglering för att bibehålla stabiliteten långsiktigt. Dock kan man konstatera att det i den amerikanska politiken inte är alltid som ett högt tonläge följs av handling i samma grad. Vi får följa utvecklingen och se vad som blir slutresultatet av de diskussioner som pågår. Men vi kan konstatera att det är mycket som återstår innan vi vet var det kommer att landa. Det kommer att bli spännande att följa även från vårt perspektiv. (S): Tack för alla bra föredragningar och svar på frågor! Allt hänger ju ihop. Vi behöver stabilitet för att klara jobben, tryggheten och välfärden, och vi får stabilitet genom att minska bristen på bostäder och ha ordning och reda, långsiktiga spelregler, krav på rättigheter och så vidare. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Att bostadsbyggandet stod stilla i flera mandatperioder var förstås för- ödande eftersom det ledde till ökade priser, högre lån, arbetslöshet och större Per har också påpekat det i sina inlägg. Jag vill fråga resten av panelen: Är det inte absolut viktigast både för stabiliteten och välfärden att det byggs som det gör nu? Det borde byggas ännu mer, både småhus och lägen-