rfr · H40WRFR7 · 2017-01-01 00:00:00 — Anmärkning: * Ett annat beräkningssätt an- vändes när det gäller tillstånd för fiske efter torsk i . Fisket efter torsk i , och () begränsas genom ett fiskeansträngningssystem (effortsystemet).413 Olika faktorer avgör hur många kilowattdagar varje yrkesfiskare får, t.ex. historisk infiskning och omfördelningar av kilowattdagar från andra fartyg. Antalet dagar som man får vara ute ur hamn med torskfångande redskap om- bord beräknas genom att dividera fartygets tilldelade kilowattdagar med mo- torstyrkan. Ett fartyg med större motorstyrka har en större fiskekapacitet och får därför färre dagar. Fiskeansträngningssystemet innebär att medlemsstaternas fiske med torsk- fångande redskap i begränsas genom kilowattdagar utöver den kvot som finns. Ett totalt antal kilowattdagar fastställs för medlemsstaten genom beslut i . Medlemsstaten fördelar sedan de natio- nella kilowattdagarna mellan sina fiskefartyg som har efforttillstånd, så att varje fartyg tilldelas ett bestämt antal kilowattdagar. Ett efforttillstånd krävs för ett svenskt fiskefartyg som är för fiske i med någon av följande redskapsgrupper: •Bottentrålar och not med maskor: –TR1 som är eller större –TR2 som är mellan 90 och 99 mm •Nät och insnärjningsnät (GN1) •Grimgarn (GT) •Långrevar (LL). Yrkesfiskaren har möjlighet att tillfälligt eller permanent omfördela sina kilo- wattdagar till andra fartyg genom att använda en särskild blankett. Man kan också välja att tillfälligt eller permanent omfördela kilowattdagar inom sitt eget tillstånd. Tillstånd beviljas endast den fiskelicensinnehavare som använt sitt effort- tillstånd under föregående förvaltningsperiod. Enligt uppgift från HaV har reglerna nu skärpts. För att få förnyat tillstånd ska det finnas en landad fångst av under 413 EU:s fiskeansträngningssystem (effortsystemet) upphör 2017. Bakgrunden till detta är att när landningsskyldigheten har införts blir fiskeansträngningssystemet, som också syftar till att minska utkast, en onödig ytterligare nivå av lagstiftning. Se bl.a. KOM(2016) 647 slutlig. BILAGA 1: FISKERIPOLITISKA INSATSER Man behöver inte söka ett nytt effort- tillstånd för nästa förvaltningsperiod om man har använt ett under den nuva- rande. Då skickas ett nytt ut automatiskt om man har nått upp till infisknings- kravet. Vid byte av skrov, licensinnehavare eller distriktsbeteckning på fartyget ska man ansöka om nytt efforttillstånd. Om fiskelicensen upphör att gälla upphör även efforttillståndet.414 Fiske efter pelagiska arter Genom överlåtbara fiskerättigheter kan en fiskelicensinnehavare överlåta hela eller en del av sin kvot till en annan fiskelicensinnehavare. För att fiska efter pelagiska arter415 med vadredskap som är djupare än och i omkrets krävs ett särskilt tillstånd.416 Den som vill överlåta hela eller en del av sin kvot ska skicka in en ansökan om överlåtelse till (HaV). Detta gäller även vid byte av skrov eller fiskelicens- innehavare.417 Risttillstånd för fiske efter havskräftor Fiskeansträngningssystemet innebär att medlemsstaternas fiske med torsk- fångande redskap i begränsas genom kilowattdagar utöver den kvot som finns. har dock fått ett undantag för fiske efter havskräftor med bottentrål försedd med artsorterande rist från EU:s fiskeansträngningssy- stem. En förutsättning för undantaget är att den totala fångsten inte innehåller torsk. Risten sorterar bort nästan all torsk. Undantaget innebär att har infört ett särskilt tillstånd för ristfisket efter havskräftor och valt att behålla systemet med kilowattdagar, men antalet dagar beslutas nationellt. Ett risttillstånd krävs för ett svenskt fartyg som fiskar efter havskräftor med bottentrål försedd med artsorterande rist i Västerha- vet.418 Särskilt tillstånd för fiske efter havskräftor med bur Den som vill fiska efter havskräftor med fler än sex burar måste ha ett särskilt tillstånd och en fiskelicens. Ansökan om nyetablering ska ha kommit in det år som man har tänkt att fiska. medges dock inga nya tillstånd på grund av utrymmesskäl. Den som söker förnyat tillstånd måste 414Havs- och vattenmyndigheten, (avläst ). 415Pelagiska arter är arter som lever i öppet hav, t.ex. sill, skarpsill, makrill, blåvitling och tobis. 416Särskilt tillstånd behövs inte för sill- och skarpsillfiske i norra , delområde 30– 31.HaV har infört krav på tillstånd för fiske efter pelagiska arter för fartyg med en längd om för fiske i delområde 30–31. krävdes inte tillstånd för fisket efter pelagiska arter om fisket bedrevs uteslutande i det området. 417Havs- och vattenmyndigheten, (avläst ). 418Havs- och vattenmyndigheten, (avläst ). BILAGA 1: FISKERIPOLITISKA INSATSER året innan ha rapporterat en fångst av . Om det finns särskilda skäl kan HaV medge undantag från kravet om rapporterad fångst.419 Särskilt tillstånd för fiske efter räkor Svenska fiskefartyg, oavsett längd, behöver ett tillstånd för att fiska efter rä- kor. är beståndssituationen sådan att inga nya räkfisketillstånd med- ges.420 Fiske efter torsk i För att fiska torsk i behövs ett särskilt tillstånd. Ett torsktillstånd krävs för ett svenskt fiskefartyg som är för fiske i med någon av följande redskapsgrupper: • trål, snurrevad eller liknande aktiva släpredskap med en maskstorlek eller mer • bottensatta nät, insnärjningsnät eller grimgarn med en maskstorlek eller mer • krokredskap vid fiske efter torsk. Vid byte av skrov, licensinnehavare eller distriktsbeteckning på fartyget ska man ansöka om nytt torsktillstånd.421 infördes landningsskyldigheten för att minimera utkast och oönskade fångster samt för att påskynda utvecklingen av ett mer selektivt fiske. Landningsskyldighet innebär att all fisk som fångas ska tas ombord och landas i hamn, även fisk och skaldjur under minsta referensstorlek för beva- rande. Kravet införs stegvis inom EU och ska vara fullt genomfört 2019. När landningsskyldigheten är införd ska alla kvoterade arter skrivas in i loggbok, landas och räknas av från kvoterna. Landningsskyldigheten innebär att s.k. oönskade fångster måste landas, t.ex. fisk och skaldjur under minsta referensstorlek för bevarande liksom fisk och skaldjur som inte efterfrågas på marknaden. För pelagiskt fiske i , och () gäller landningsskyldighet för alla kvoterade arter som fångas. Detsamma gäller vid fiske efter sill, skarpsill, torsk och lax i . började landningsskyldigheten att gälla för bottenlevande (demersala) arter i . Vilka arter som omfattas beror på vilka red- skap som används. 419 Havs- och vattenmyndigheten, (avläst ). 420 Havs- och vattenmyndigheten, (avläst ). 421 Havs- och vattenmyndigheten, (avläst ). BILAGA 1: FISKERIPOLITISKA INSATSER Mer detaljerade bestämmelser om landningsskyldigheten ges i utkastpla- ner. Utkastplanerna är gemensamma för länderna i en region och beskriver vilka fisken eller arter som omfattas och om det finns eventuella undantag. Undantag kan medges om fångsten består av arter med hög överlevnadsgrad eller ”undantag av mindre betydelse”. Planerna kan också omfatta bestämmel- ser om fångstdokumentation samt minsta referensstorlek för bevarande.422 De tidigare minsta landningsstorlekarna har ersatts av minsta referens- storlek för bevarande (MRB). I de flesta fall behålls de tidigare måtten för minsta landningsstorlek, men benämningen ändras. Även fisk och skaldjur un- der MRB av de arter som omfattas av landningsskyldigheten ska landas och räknas av från kvoterna. Fisk och skaldjur som är mindre än MRB får inte användas till livsmedel direkt, utan bara till andra ändamål och indirekt till livsmedel. EU:s kontrollförordning förtydligar att alla fångster ombord över per art och fiskeresa ska registreras i loggboken. Som tidigare gäller fortsatt att alla fångster ombord ska registreras per art i landningsdeklarationen. Befälha- vare ombord på loggbokspliktiga fartyg är också skyldiga att registrera alla utkast över av arter som inte omfattas av landningsskyldigheten. Där det finns särskilda undantag från landningsskyldigheten ska utkast registreras från . Krav ställs numera också på separat registrering och rapportering av fångst under och över MRB, och för olika typer av utkast i loggböcker med specifika koder. HaV förbereder nu de interna datasystemen och rapportering för att möjliggöra registrering och rapportering med dessa koder. Fram till dess att systemen har uppdaterats sker registreringen i loggböcker (papper och elektro- niskt) och kustfiskejournaler. Som grundregel gäller att arter som omfattas av landningsskyldigheten un- der och över MRB ska förvaras separat ombord. Det finns dock undantag. •När fångsten består av pelagiska arter och industriarter. •För fartyg efter det att fångsten sorterats, uppskattats eller vägts och registrerats i loggboken. •Fartyg som redovisar i kustfiskejournal. Vid fiske i länder utanför EU gäller de bestämmelser om landningsskyldighet som landet beslutat om för sina vatten. Om fångst från vatten utanför EU tas med till EU-vatten gäller om landningsskyldighet. För att anpassa nationella regler till landningsskyldigheten och förbättra fångstdokumentationen har HaV beslutat om ändringar i rapporteringsreglerna för yrkesfisket.423 422Jordbruksverket, (avläst ). 423Havs- och vattenmyndigheten, (avläst ) och e-brev . BILAGA 1: FISKERIPOLITISKA INSATSER Hantering av oönskad fångst Oönskad fångst kan vara •fångst som är mindre än minsta referensstorleken för bevarande (MRB) •fångst som inte går att sälja. Den fångst som man måste ta i land men inte får sälja som direkt humankon- sumtion kan användas på flera olika sätt. Användningsområdet avgör hur fångsten ska hanteras både ombord och efter landning. Fångst som är mindre än MRB får inte säljas till direkt humankonsumtion. Denna fångst kan i stället användas för tillverkning av t.ex. fiskmjöl, fiskolja, sällskapsdjurfoder, livsmedelstillsatser, läkemedel, kosmetiska produkter eller biogas. Även fångst som är tillräckligt stor men som inte kan säljas som livs- medel kan gå till dessa användningsområden. Hanteringen av den oönskade fångsten är beroende av användningsområde. Olika myndigheter och regel- verk ansvarar för och reglerar olika användningsområden. Fångst under MRB blir inte per automatik en animalisk biprodukt. Det är den ansvariga personen (på båten eller vid landning) som beslutar om fångsten ska klassas som en animalisk biprodukt. Fångst som måste tas ombord och landas, men inte kan användas som livsmedel, omfattas av förordningen om animaliska biprodukter. Om den oönskade fångsten slängs som vanligt avfall måste den förbrännas i en avfallsgodkänd förbränningsanläggning och fångsten måste åtföljas av ett handelsdokument. Fångster som är mindre än MRB ska förvaras separat och kunna identifie- ras. Den animaliska biprodukten kan antingen klassificeras och sorteras om- bord på fiskefartyget eller efter det att fångsten landats. Animaliska biproduk- ter delas in i tre kategorier, bl.a. fångst som inte visar tecken på sjukdom – kategori 3 (lägst riskklass) och fångst som visar tecken på sjukdom – kategori 2 (högre riskklass). Grundregeln är att kategorierna ska hanteras och lagras separat från varandra. Om kategorierna 3 och 2 blandas kommer hela fångsten att tillhöra kategorin med den högre riskklassen, dvs. Efter kategoriseringen ska fisken hanteras och behandlas eller bortskaffas enligt lagstiftningens krav i en anläggning som registrerat el- ler godkänt. Fisken kan bl.a. användas som råvara till foderindustrin, rötas el- ler komposteras, eller användas obearbetad som pälsdjursfoder. Alla produkter måste åtföljas av ett s.k. handelsdokument. Syftet med handelsdokumentet är att produkterna ska kunna spåras. Om produkterna skickas inom EU, , eller ska anläggningen i mottagarlandet vara godkänd och re- gistrerad av en behörig myndighet.424 424 , (avläst ). BILAGA 1: FISKERIPOLITISKA INSATSER Totalt tillåtna fångstmängder och kvoter Total tillåten fångstmängd (TAC) eller fiskemöjlighet är en fångstbegränsning (uttryckt i ton eller antal) som bestäms för de fiskbestånd som har högst kom- mersiellt värde. utarbetar förslag som bygger på vetenskap- liga råd om tillståndet för beståndet. Råden kommer från rådgivande organ som Ices425 och STECF426. Vissa fleråriga planer innehåller regler för hur kvo- terna ska fastställas. Fiskeriministrarna i rådet bestämmer kvoterna för de flesta bestånd (för djuphavsbestånd). För de bestånd som delas och förvaltas ge- mensamt med länder utanför EU bestäms kvoterna tillsammans med dem eller med grupper av länder.427 De tillåtna fångstmängderna fördelas mellan EU-länderna i form av nationella kvoter. För varje bestånd tillämpas olika tilldelningskoefficienter per EU-land. De fasta koefficienterna skapar vad som kallas för relativ stabilitet. EU- länderna kan byta kvoter med varandra. Länderna måste enligt kommissionen använda tydliga och objektiva krite- rier när de fördelar sina nationella kvoter till landets fiskare. De är skyldiga att se till att kvoterna inte överskrids. När kvoten för en fiskart är utnyttjad måste landet stänga fisket för den arten. I kontrolleras det mesta fisket enbart med kontroller av fiskemetoderna.428 Havs- och vattenmyndigheten (HaV) ansvarar för kontroll av uppgifter om det svenska fiskets fångster, kvotuppföljningen samt vård av nationellt förvaltade bestånd. När kvoten för fisket på ett visst bestånd är uppfiskad beslutar myn- digheten om fiskestopp. HaV:s kvotuppföljning innebär daglig uppföljning av rapporterad infiskning för avräkning mot fiskekvoter och andra fiskemöjlig- heter som tilldelats. HaV reglerar hur tilldelade fiskekvoter nyttjas genom föreskrifter och be- slut om fisket antingen för fiskeflottan överlag eller för enskilda fartyg genom särskilda fisketillstånd. Den tillgängliga fångstmängden, tilldelade 425Internationella havsforskningsrådet (Ices) är ett mellanstatligt organ som bildades för att bedriva och samordna forskning om det ekosystemet i . Ices ger råd till regeringar och regionala fiskeriorganisationer, däribland EU. 426Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) inrätta- des 1993 för att ge kommissionen råd om fiskeriförvaltning. STECF består av experter som deltar tillfälligt i egenskap av medlemmar eller vid behov som experter i arbetsgrupper. Kom- missionen utser ledamöter till STECF utifrån deras expertis inom marinbiologi, marineko- logi, fiskerivetenskap, teknik för fiskeutrustning, vattenbruk och fiskeekonomi. STECF rap- porterar direkt till kommissionen. 427Beslut om TAC fattas för och för . 428Europeiska kommissionen, /fisheries/cfp/fishing_rules/tacs/in- dex_sv.htm (avläst ). BILAGA 1: FISKERIPOLITISKA INSATSER fiskekvot, kan även regleras under fiskeåret genom kvotbyten mellan med- lemsländer så att den totala tillåtna fångstmängden inom EU inte överskrids. Kvotbyten med andra länder När HaV vid kvotuppföljning kan konstatera att ett fiskestopp måste införas, eftersom kvoten inte kommer att räcka året ut, kan en förfrågan gå ut till ett Detta initiativ kan även komma från näringen under fiskeåret när de ser ett behov av att öka fiskeutrymmet. För att täcka eventuella överfisken görs en plan för hur detta kan kompenseras med byten med andra länder.429 För att förvalta den s.k. fiskeansträngningen används en kombination av be- gränsningar av fiskeflottans kapacitet och den tid som fiskeflottan får fiska till Åtgärderna kompletterar det mer allmänna systemet med totalt tillåtna Fiskeansträngningen begränsas på flera olika sätt: i de fler- åriga planerna för ett visst bestånd eller grupper av bestånd eller mer generellt för ett visst område.430 Förvaltningsplanerna för är ibland inrik- tade på att begränsa fiskeansträngningen.431 EU:s kontrollsystem för fisket EU:s kontrollsystem för fisket ska garantera att den gemensamma fiskeripoli- Kontrollsystemet ska se till att fartygen endast fångar tillåten mängd fisk, samla in de uppgifter som behövs för att bedöma fiskemöjlighet- erna, klargöra EU-ländernas och kommissionens olika roller, se till att reglerna tillämpas på samma sätt för alla fiskare och att samma påföljder gäller i hela EU och se till att fiskeriprodukter kan spåras genom hela leveranskedjan, från båt till bord. Reglerna finns i kontrollförordningen432 som började gälla den Fiskeregler och kontrollsystem beslutas på EU-nivå, men det är de natio- nella myndigheterna och inspektörerna i EU-länderna som tillämpar dem. att uppmuntra ett närmare samarbete och utbyte av goda lösningar anordnar Europeiska fiskerikontrollbyrån (EFCA)433 i i gemensamma 429 Havs- och vattenmyndigheten, (avläst ). 430 Exempel på begränsningar finns t.ex. i planen för rödspätta och tunga i (rådets förordning (EG) nr 676/2007) och i reglerna för fisket i de västra vattnen (rådets förordning (EG) nr 1954/2003). 431 Europeiska kommissionen, /fisheries (avläst ). 432 Rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av om införande av ett kon- trollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeri- 433 Europeiska kommissionen, / (avläst ). BILAGA 1: FISKERIPOLITISKA INSATSER kontroller, där inspektörer från olika EU-länder deltar. Kommissionens in- spektörer kan när som helst besöka en nationell myndighet för att se om de tillämpar EU-reglerna rätt. Det är dock inte deras uppgift att inspektera en- skilda fiskare.434 Ett fiskefartyg som är längre än ska rapportera följande elektro- niskt enligt EU:s regelverk:435 •Vilket fartyg det är och vem som är befälhavare •Var de startar fiskeresan – avgångshamn •Var de fiskar – positionen •När de fiskar – datum och klockslag •Hur mycket de fångar – kvantitet i kg per art •Vilka arter de fångar •Vilka redskap de använder •Föranmäla ankomst till hamn och landning av fångst inom två eller beroende på kvantitet och fångad art •Var de slutar och landar sin fångst – ankomsthamn •Resan från ankomsthamn till hemmahamn – inte fiskeresa. Innan fiskefartygen lämnar kajen och startar sin fiskeresa ska de kontrollera att e-loggboken (vCatch) och det satellitbaserade övervakningssystemet (VMS) fungerar. Om det inte fungerar ska fiskaren kontakta HaV.436 HaV har det övergripande ansvaret för att genomföra EU:s fiskerikontroll i . Det betyder att HaV ansvarar för att kontrollera den fisk som fångas, landas, importeras, exporteras, transporteras och säljs i . Fiskerikon- trollen sker bl.a. genom uppföljning av kvoter och effort (fisketid), dokument- kontroll, landningskontroll, transportkontroll och beslut om fiskestopp. Det övergripande nationella ansvaret innebär också ett strategiskt ansvar för fiske- rikontrollens utveckling. Gemensamma insatser inom EU Kontroller genomförs också tillsammans med andra länder inom EU, s.k. Joint Deployment Plans (JDP), där ett antal medlemsstater genomför gemensamma kontrollinsatser i vissa havsområden. Kontrollerna genomförs i samverkan med EFCA. Fiskerikontrollen styrs genom årliga tillsynsplaner som omfattar samtliga insatser på fiskerikontrollens område. Verksamheten regleras till övervägande del av gemensamma direktverkande EU-förordningar beslutade av ministerrå- det eller . kan även komplettera med nationella fö- reskrifter för att genomföra kontrollen. 434Europeiska kommissionen, /fisheries (avläst ). 435Tillämpningsförordningen (EU) nr 404/2011 och FIFS 2004:25. 436Havs- och vattenmyndigheten, (avläst ). BILAGA 1: FISKERIPOLITISKA INSATSER utför fiskeriövervakning och fiskerikontroll av såväl yrkes- som fritidsfiske till sjöss, exempelvis genom kontroll av fiskeredskap, doku- mentation och förbudsområden. menar att en effektiv över- vakning och kontroll, med hög närvaro till sjöss och i luften, ska leda till att reglerna följs och bidra till att det olaga fisket blir försumbart.437 HaV uppger att man har ett nära samarbete med som genomför fiskeri- kontroller till sjöss. HaV samarbetar också med , Transportstyrel- sen, polisen och länsstyrelserna.438 B. Strukturåtgärder för fiskenäringen Operativa programmet 2007–2013 Det operativa programmet för fiskerinäringen gällde . Programmet skulle främja ett ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbart fiske. De övergripande målen i programmet –2013 var att •skapa balans mellan tillgången på fisk och den svenska fiskeflottans kapa- citet •höja lönsamheten i fiskesektorn •främja sysselsättning på landsbygden i anslutning till fiskesektorn •minska fiskets negativa miljöeffekter •verka för en hållbar miljö och ett hållbart naturligt fiskbestånd. För insatserna i programmet fanns en budget på . Pengar från Europeiska fiskerifonden (EFF) betalade drygt hälften av insatserna. Sve- rige fick från EFF –2013. För den andra delen svarade svenska staten tillsammans med andra offentliga finansiä- rer som kommuner, länsstyrelser, universitet m.fl. Det var som ansvarade för det statliga anslaget till programmet. Alla sektorer inom fiskenäringen kunde söka stöd. Följande fyra områden var prioriterade i pro- grammet: •Prioritering 1: Anpassning av fiskeflottan. Denna prioritering syftade till att anpassa fiskeflotta till fiskbestånden samt höja fiskeföretagens lönsamhet. Ägare till fartyg med fartygstillstånd som har använts i aktivt fiske samt licensierade yrkesfiskare kunde söka stöd för definitivt eller till- fälligt upphörande med fiske samt avgångsvederlag, investeringar ombord på fartyg för att bl.a. införa mer selektiva redskap, småskaligt kustfiske, förbättrad utbildning för fiskare och möjlighet att bredda sin verksamhet till andra områden än fiske. 437Kustbevakningen, /hallbar-havsmiljo/fiske/ (avläst 2016-11- 17). 438Havs- och vattenmyndigheten, (avläst ). BILAGA 1: FISKERIPOLITISKA INSATSER •Prioritering 2: Hållbar utveckling av vattenbruk, insjöfiske, beredning och saluföring av produkter från fiske och vattenbruk. Denna prioritering syf- tade till att ge möjlighet till sysselsättning på lång sikt genom att man ut- vecklat ett hållbart vattenbruk och ökat fiskeprodukters konkurrenskraft på marknaden. Målet var att skapa livskraftiga företag. Det fanns möjlighet att söka stöd för produktiva investeringar i vattenbruket, miljöåtgärder inom vattenbruket, åtgärder för folkhälsa och djurhälsa, insatser som gyn- nar eller riktar sig mot insjöfiske samt beredning och saluföring. •Prioritering 3: Åtgärder av gemensamt intresse. Denna prioritering gjorde det möjligt för privatpersoner, organisationer, företag m.fl. att söka stöd för åtgärder som är bredare än sådana som privata företag normalt genom- för. Det kunde t.ex. handla om gemensamma insatser för att utveckla fiskemetoder, förbättra livsmedelskvaliteten m.m., insatser för att skydda och utveckla den akvatiska faunan och , investeringar för att utveckla fiskehamnar och landningsplatser, avsättningsfrämjande åtgärder som mil- jömärkning, spårbarhet, marknadsföring, reklam m.m., pilotprojekt för att utveckla och sprida ny teknik eller ändring och omställning av fiskefartyg. •Prioritering 4: Hållbar utveckling i fiskeområden. Denna prioritering hade som mål att underlätta hållbar utveckling av fiskeområden och skapa nya arbetstillfällen genom initiativ från lokala fiskegrupper. Stöd kunde ges för att bl.a. bredda verksamhet som bedrivs i fiskeområdet till nya verksam- hetsområden, utveckla fisketurism och fritidsfiske, sprida innovationer, ut- bilda personer som är anställda i företag som finns inom fiskeområdet och åtgärder som skyddar natur- och kulturvärden och främjar miljön.439 Havs- och fiskeriprogrammet –2020 Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF) finansierar EU:s havs- och fiske- ripolitik –2020. Fonden är en av fem europeiska struktur- och inve- steringsfonder som kompletterar varandra och ska främja en återhämtning i EU som bygger på tillväxt och nya jobb.440 fattade regeringen det formella beslutet att överlämna förslaget till nytt havs- och fiskeriprogram för perioden –2020 till EU- kommissionen. skickades programmet till , och godkände förslag till havs- och fiskeriprogram 2014–2020. Havs- och fiskeriprogrammet omfattar ca för utveckling av ett hållbart fiske och vattenbruk.