mot · H5023060 · 2017-10-05 00:00:00 — Åtgärdsprogram för kvinnor i vardagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om en ändring i lagstiftningen med syftet att förenkla utfärdandet av kontaktförbud för utsatta kvinnor och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpta straff för överträdelse av kontaktförbud och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om fler civilanställda till kontorstjänster inom polisen så att fler utbildade poliser kan komma ut i fält, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utbilda fler poliser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om trygghetsskapande kameraövervakning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell handlingsplan för kommuner för att identifiera otrygga områden och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en trygghetsskapande taxinäringsreform och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en fortsatt årlig uppföljning av arbetsgivare som bedriver (systematiskt arbetsmiljöarbete), och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om arbetsgivarens ansvar att bedriva ett fullgott arbetsmiljöarbete och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om skydd mot våld av sexuell karaktär för yrkesutövare i allmänhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpta straff för sexualbrott, olaga förföljelse och grov kvinnofridskränkning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om höjda skadestånd för kvinnovåldsbrott och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en statlig skadeståndsgaranti och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om ökat stöd till kvinnojourer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om inrättande av fler kvinnojourer med hedersrelaterat våld som särskilt kompetensområde och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om kommunernas ansvar att upprätthålla handlingsplaner och åtgärdsprogram för arbete mot hedersförtryck och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om länsstyrelsernas insatser för att motverka hedersrelaterat våld och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om utökat stöd till NCK (Nationellt centrum för kvinnofrid) och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om åtgärder för att bryta upp hederskulturens fäste i , såsom könssegregerad simundervisning, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att dra in det statliga stödet till religiösa samfund som förminskar kvinnors roll i samhället och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om utvisning av utländska gärningsmän och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa en 24-årsregel för att motverka tvångsäktenskap och tillkännager detta för regeringen. anser att män och kvinnor ska ha samma möjligheter och rättigheter, och därmed också lika stor rätt till ett tryggt liv. Det utbredda kvinnovåldet skapar dock en otrygghet för just den kvinnliga delen av befolkningen som i sin tur leder till oacceptabla inskränkningar i kvinnors frihet och livsmönster, vilket inverkar negativt på kvinnors möjligheter och rättigheter. anser därför att kvinnovåld är ett betydande jämställdhetsproblem som måste tas på största allvar. Vi föreslår en rad effektiva och innovativa åtgärder som syftar till att skapa ett tryggt och säkert land för hela befolkning. Dessa åtgärder omfattar att förebygga kvinnovåld i såväl offentliga som privata miljöer, att öka både den faktiska och upplevda tryggheten, att underlätta för polisen att identifiera gärningsmän, att minska återfallsbrottsligheten samt reparativa åtgärder. Värdegrund styrande för vår syn på kvinnors rätt till trygghet Vi bör vara stolta över att historiskt sett har en lång tradition av att värna kvinnors trygghet och integritet. tros ha stiftat en av världens äldsta kvinnofridslagstiftningar (källa: , (2002), Jarlens , s. 224–225). långa och framåtskridande jämställdhetstradition är något vi sverigedemokrater vill bygga vidare på, utveckla och anpassa efter det moderna samhällets nya förutsättningar och utmaningar. Konkret handlar det om att verka för en nollvision om kvinnovåld. Våra åtgärder ska garantera att ingen ska behöva utsättas för våld vare sig det är inom ramen för en nära relation eller av en främmande gärningsman. Det handlar också om att motverka bl.a. hedersvåld för att försäkra att samhällsutvecklingen fortsätter att gå i en framåtskridande riktning. Allt detta sammantaget har fått att skapa detta program för att motverka kvinnovåld och öka kvinnors trygghet. Med detta tänker vi skapa ett mer jämställt land – ett sverigedemokratiskt . Vad är kvinnovåld? För att motverka ett problem måste man först ringa in det. Detta görs oftast genom att beskriva det i ord som en definition. ställer sig bakom FN:s definition av kvinnovåld i Deklarationen om avskaffande av allt våld mot kvinnor artikel 1. FN beskriver kvinnovåld som ”varje könsrelaterad våldshandling som resulterar i fysisk, sexuell eller psykisk skada eller lidande för kvinnor, samt hot om sådana handlingar, tvång eller godtyckligt frihetsberövande, vare sig det sker i det offentliga eller privata livet” (källa: Se artikel 1 i Declaration on the Elimination of Violence against Women resolution 48/104 av 20 utfärdad av ). Kort sagt faller allt våld mot kvinnor in under denna mycket breda definition. De handlingar som detta åtgärdsprogram syftar till att motverka är främst de som beskrivs i kapitel Brott mot liv och hälsa, Brott mot frihet och frid och Sexualbrott. Exempel på sådana handlingar är mord, dråp, människohandel, våldtäkt, misshandel, tvång, kvinnofridskränkning, förföljelse, hot och ofredande. Behovet av ett åtgärdsprogram Kvinnovåld är en särskild och viktig jämställdhetsfråga Allt våld i samhället är lika viktigt att motverka, oavsett vem det drabbar. har därför en nollvision för allt våld. Extra fokus bör ligga på att minska kvinnovåldet. Våldet i vårt land är nämligen inte könsneutralt utan begås av och drabbar de båda könen i olika utsträckning. Just kvinnor drabbas, i synnerhet av det sexualiserade våldet, på ett sådant sätt att det generellt utgör en allvarlig inskränkning för deras trygghet, livsmönster och i förlängningen medborgerliga rätt till ett tryggt och säkert liv. Kvinnovåldets sociala konsekvenser för jämställdheten Utifrån officiella kriminalstatistik är det ett väl belagt faktum att män är kraftigt överrepresenterade som gärningsmän vid vålds- och sexualbrott samt att kvinnor är offer för mäns våld. Att enskilda kvinnor utsätts för våld är naturligtvis ett allvarligt samhällsproblem i sig. Kvinnovåldet drabbar som vi sett dock inte bara de enskilda brottsoffren utan också stora delar av den kvinnliga befolkningen i form av otrygghet. Denna otrygghet inskränker i sin tur kvinnors livsmönster och möjligheter till ett gott liv på samma villkor som män. Verket för innovationsteknik () och undersökte kvinnors livsmönster i det offentliga rummet genom intervjuer med ett urval av yrkesarbetande kvinnliga sjuksköterskor. I undersökningen framkom det att de undersöktas livsbegränsningar i vardagen togs för en så självklar del av livet att de vid en första tanke inte ens var medvetna om dem. Enligt undersökningen upplever kvinnorna särskilt slutna rum som källare, cykeltunnlar, parkeringshus och gångtunnlar samt stora öppna rum som stadsparker, joggningsstråk och andra grönområden som otrygga. I synnerhet ökar otryggheten och efter mörkrets inbrott (källa: Rädslans Rum 2001, Rapport 2001:31, s. 36–43). Som svar på otryggheten tvingas kvinnorna utveckla olika riskundvikande strategier som begränsar dem i vardagen. För det första undviker de att gå till fots och försöker i stället cykla snabbt, åka kommunalt eller bli hämtade av sina män i bil. För det andra undviker de att vara ute ensamma och försöker istället vara i sällskap med en eller flera personer man känner. För det tredje försöker de klä sig annorlunda, täckande och könsneutralt. Slutligen undviker kvinnorna helt enkelt att vistas på vissa platser de upplever som otrygga (källa: Rädslans Rum 2001, Rapport 2001:31, s. 45–50). Bilden av kvinnors inskränkningar förstärks ytterligare av NTU-undersökningen 2016. Undersökningen visar att av alla kvinnor inte vågar gå ut ensamma i sitt eget bostadsområde. Motsvarande siffra för männen är (källa: NTU 2016, s. 90). Forskningen visar alltså att vanliga svenska kvinnor lever under betydande begränsningar i vardagen till följd av otryggheten och risken för att utsättas för våld. Begränsningar som antagligen få män skulle godta att leva under och som klassar som ett oacceptabelt hinder för ett jämställt samhälle. har inte råd att förbise kvinnovåldet Kvinnovåldet utgör inte bara ett betydande och oacceptabelt hinder för ett jämställt . Det får också ekonomiska konsekvenser och kostar staten enorma summor skattemedel . Det handlar om pengar som i stället hade kunnat användas till att förbättra vård, skola och äldreomsorg. Någon exakt och ny siffra för vad kvinnovåldet kostar finns inte, men utförde en ekonomisk analys i syfte att försöka uppskatta kvinnovåldets totala samhällskostnader. I analysen ingick direkta kostnader för rättsväsende, socialtjänst, hälso- och sjukvård samt indirekta kostnader som produktionsbortfall och värdet av ideellt arbete. Utöver dessa belystes indirekta kostnader såsom brottsoffers tandvårdskostnader, läkemedel, barnens skador, smärta och lidande samt kostnader för psykiatrisk vård. Rapporten slog fast att kvinnovåldets kostnader i uppgår till mellan 2,7 och (källa: för våld mot kvinnor – En samhällsekonomisk analys publicerad 2006 sammanfattad av 2013:1125). anser att kvinnovåldet som hinder för ett jämställt samhälle räcker för att motivera ett kraftfullt åtgärdsprogram. Att kvinnovåldet dessutom kostar staten enorma summor skattemedel lyfter dock också fram en ekonomisk dimension. anser därför att varje väl spenderad krona på åtgärder som effektivt motverkar kvinnovåldet också är en samhällsekonomisk investering för framtidens utveckling av välfärden. Nedanstående åtgärder syftar till att motverka kvinnovåld och öka kvinnors trygghet. Trots syftet är åtgärderna utformade på ett sådant sätt att de kommer att verka positivt för alla medborgare. Skärpta straff för sexualbrott omfattar till exempel alla gärningsmän, lättare att få beviljad ansökan om kontaktförbud omfattar alla som riskerar utsättas för våld i nära relationer och trygghetsförändringar i offentliga miljöer skapar större trygghet för alla som vistas där. är åtgärderna av just sådan natur att de förebygger sådana brott och skapar en sådan trygghet som i första hand kvinnor utsätts för eller går miste om. Åtgärderna kommer därför främst att resultera i en större jämställdhet för just kvinnor även om alla samhällsmedborgare kommer att dra nytta av åtgärderna. Kontaktförbud syftar till att förebygga våld i nära relationer. De meddelas av rättsväsendet till någon som riskerar begå brott mot, förfölja eller allvarligt trakassera en annan person. Det handlar ofta om kvinnor som riskerar att utsättas för kvinnovåld av sina nuvarande eller före detta män. Kontaktförbudet innebär ett förbud mot att besöka, ta kontakt med, förfölja och ibland även vistas på samma platser eller i samma bostad som en utsatt person. Lättare för utsatta kvinnor att få kontaktförbud utfärdade mot gärningsmän För det första är det alldeles för svårt för en utsatt kvinna att få en ansökan om kontaktförbud beviljad mot en man som riskerar att utsätta henne för kvinnovåld. har uppmärksammat detta och påtalar att så många som av alla som ansökte om kontaktförbud 2013, efter den nya lagens ikraftträdande, fick avslag på sin ansökan, vilket inte skiljer sig avsevärt från situationen före lagens ikraftträdande. (Källa: BRÅ rapport 2015:3.) För det andra är det ett rent lotteri om vem som får kontaktförbud beviljat. Enligt den statistik som stiftelsen sammanställt och som publicerat, finns det oacceptabla skillnader geografiskt i för hur lätt det är att få en ansökan om kontaktförbud beviljad. Bor du i exempelvis är det 52 procents chans att din ansökan beviljas. Bor du däremot i är sannolikheten (källa: Sammanställd statistik om behandlade kontaktförbudsansökningar fördelat på respektive åklagarkammare härrörande från Stiftelsen publicerad av SVT i anslutning till artikeln Stora skillnader i beviljade kontaktförbud på . Det kan alltså vara ungefär så lätt att få en ansökan om kontaktförbud beviljad om du bor på en plats i landet jämfört med en annan. vill att lagstiftningen ska ändras så att det ska bli betydligt lättare än för utsatta kvinnor att få kontaktförbud utfärdade. När detta görs vill vi även att lagstiftningen utformas så att sannolikheten att få en ansökan om kontaktförbud beviljad blir mer rättssäker och därmed också mer enhetlig geografiskt. Skärpta straff för överträdelser av kontaktförbud straffas den som bryter mot ett kontaktförbud med böter eller fängelse i högst . Detta är en alldeles för snäv straffskala för att verka förebyggande mot de allvarligaste formerna av trakasserier. Det finns exempel på hur män som trakasserat kvinnor har åtalats för överträdelse av kontaktförbud och sedan kommit undan med villkorlig dom och böter. Resultatet blir att trakasserierna bara fortsätter (källa: ). Visserligen kan man numera dömas för olaga förföljelse vid upprepade överträdelser av kontaktförbud, men straffskalan för detta brott är otillräcklig då det saknar minimistraff. Dessa alldeles för mjuka sanktioner som utdelas mot en man som överträder kontaktförbud måste ställas mot det lidande den utsatta kvinnan orsakas. Att år leva med trakasserier och rädsla för att utsättas för våldsbrott är en mycket allvarlig inskränkning i den personliga friheten. Att dessutom tvingas ägna tid åt ändlösa kontakter med rättsväsende som inte leder till att trakasserierna upphör utgör en dubbel kränkning. Vid sidan av att det ska bli lättare för kvinnor att få kontaktförbud utfärdade, vill vi att straffet för överträdelse av förbudet ska skärpas avsevärt. Detta kan exempelvis göras genom att ett minimifängelsestraff införs för överträdelse av kontaktförbud, att en grov brottsrubricering införs och/eller att ett minimifängelsestraff införs för olaga förföljelse. Det viktiga är att det nya straffet blir så kännbart att få skulle vilja riskera överträda ett kontaktförbud. Trygghet i det offentliga rummet Fler patrullerande poliser på otrygga platser vill att våra poliser ska vara betydligt mer närvarande och synliga ute i samhället än vad de är . Såväl potentiella gärningsmän som vanliga medborgare ska känna av att polisen alltid är nära till hands. Det menar vi både kommer att leda till minskad brottslighet och ökad trygghet. Problemet är att polisens resurser inte räcker till att sköta både administrativa och utredande tjänster som man ska tillgodose behovet av förebyggande arbete i yttre tjänst. För att lösa polisens resursmässiga problem och öka den polisiära närvaron i det offentliga rummet ökar anslagen till polisen i syfte att dels anställa fler civilanställda till kontorstjänster så att fler utbildade poliser kan komma ut i fält, dels utbilda fler poliser. Trygghetsskapande kameror på nya strategiska platser Kameraövervakning har stor acceptans bland befolkning. I en undersökning från uppgav av de tillfrågade att de hade förståelse för att butiker sätter upp kameror (källa: ). I Svenska Stöldskyddsföreningens (SSF) studie ställde sig positiva till kameraövervakning i skolor (källa: ). I en rapport från Brå har det även framkommit att av alla tillfrågade uppger att de skulle känna sig tryggare med generellt kameraövervakade stadskärnor – under nattetid skulle ännu fler känna sig tryggare (källa: Brå Kameraövervakning i brottsförebyggande syfte Rapport 2003:11). Det finns många fördelar med kameraövervakning. Den kan öka den faktiska tryggheten genom att förebygga att brott begås genom att verka avskräckande på gärningsmän eller som larm till polis och väktare som i sin tur kan avbryta pågående brott. Den kan också identifiera gärningsmän när brott väl har begåtts. Slutligen ökar kameraövervakningen den upplevda tryggheten. Från integritetssynpunkt är det slutligen viktigt att poängtera att inspelat material från kameraövervakning alltid destrueras i normalfallet om det inte kommit till polisens användning för att lösa brott. Kameraövervakningen kan därför inte påstås dokumentera och användas mot vanliga skötsamma medborgare. Som framgått ovan i stycket om kvinnovåldets sociala konsekvenser, begränsar otryggheten kvinnors möjligheter att röra sig ute i det offentliga rummet på samma villkor som män. Kombinationen av den höga acceptansen för kameraövervakning med dess effektivitet gör att den enligt bör användas oftare för att öka tryggheten i det offentliga rummet. För det första bör butiker och företag tillåtas kameraövervaka inte bara insidan av sina butiker utan också gatuentréer. Detta endast efter anmälan till . På så sätt kommer trottoarer i stadskärnor att få ett naturligt övervakningsperspektiv som brottsbekämpande myndigheter kan använda för att identifiera gärningsmän och deras flyktvägar och för att lösa brott. För det andra bör storstadskommuner uppmuntras till att övervaka sådana platser kvinnor upplever som otrygga och undviker gångtunnlar i stadsmiljö, ingångar till stadsparker och joggingstråk och så vidare. Vår förhoppning är att det kommer att minska antalet sexbrottslingar som exempelvis överfaller kvinnor i stadsmiljöer, som det bidrar till en ökad upplevd trygghet och ett offentligt rum där alla kan röra sig fritt på lika villkor – oavsett kön. Begås ett sådant brott ska polisen snabbt kunna identifiera gärningsmannen och vara honom på spåret innan brottet hinner upprepas. Nationell handlingsplan och belysningsprojekt för ökad trygghet utomhus Som framgått i de inledande styckena ökar inte bara kvinnors otrygghet på vissa typer av platser – såsom gångtunnlar och stadsparker – utan även tidsmässigt efter mörkrets inbrott. På somrarna är det lyckligtvis ljust länge, men under stora delar av året är mycket mörkt och har vi dagsljus per dag. Därför kan ny och effektivare belysning göra stor skillnad för hur kvinnor och andra utsatta grupper uppfattar det offentliga rummet. Detta är ingen ny idé. Det så kallade ”” har framgångsrikt arbetat med att lysa upp särskilt otrygga platser i . Projektet innebär inte bara att mörka och otrygga platser gjorts ljusa och upplysta, utan även att man bytt till nyare och effektivare belysning som ger bättre ljuskvalitet, tål mer åverkan för en längre hållbarhet och som till skillnad från den gamla också är ”extremt energisnål” (källa: bidrar till ett ljusare publicerad på ). Vem som helst kan föreställa sig att en starkt upplyst gångtunnel vars insida kan ses av en förbigående upplevs som mycket tryggare än en mörk gångtunnel som någon kan gömma sig i. Detta har även belägg i forskningen. Med erfarenhet ifrån många kriminologiska studier i och kan vi säkert säga att ökad belysning faktiskt ökar den upplevda tryggheten för medborgare i allmänhet och för kvinnor i synnerhet (källa: Lab, . (2007), Crime Prevention sixth edition, s. 54–55). vill därför se att en nationell handlingsplan tas fram. Den ska fungera som en kommuner att identifiera otrygga områden i alla landets tätorter och tillgodose dessas behov av effektivare och trygghetsgivande belysning. Målet med handlingsplanen ska vara att kvinnor över hela landet ska kunna känna sig trygga efter mörkrets inbrott på många fler platser än . Detta bör vara nog för att motivera åtgärden. En möjlig positiv bieffekt kan även vara att den ökade belysningen leder till att fler människor vistas utomhus. Detta kan i sin tur leda till en ökad social kontroll och i slutändan också en ökad faktiskt trygghet genom minskad brottslighet. Taxinäringen ska göras trygg och säker Många som tar taxi gör det för att komma hem snabbt och tryggt. Det är exempelvis inte ovanligt att taxi används av kvinnor för att undvika otrygga vägar hem . anser att taxinäringen därför är en viktig trygghetsskapande samhällsfunktion och att absolut ingen ska behöva utsättas för brott i en taxi. Detta oavsett om man är man eller kvinna, är i sällskap eller ensam, i nyktert eller berusat tillstånd. Vi vill därför se ändrad lagstiftning och ändrade rutiner för Transportstyrelsen och taxibolagen för att förhindra att grova brott begås i anslutning till taxiresor. vill att taxibolagen och Transportstyrelsen görs skyldiga att tillsammans kontrollera taxiförare för lämplighet såväl vid nyanställning som fortlöpande under förarens yrkesverksamhet. Detta måste ske under så strikta former att olämpliga taxiförare, till skillnad från , alltid upptäcks och alltid nekas anställning eller förhindras att fortsätta köra taxi. Slutligen vill vi att en person som nekats eller fått indragen taxilegitimation på grund av allvarlig brottslighet ska nekas möjlighet till ny taxilegitimation som är avsevärt längre än bara . För en återanpassad brottsling finns det många andra arbeten att söka sig till som inte ger samma möjlighet till att utsätta medmänniskor för allvarliga brott under de situationer av utsatthet som kan uppstå under taxiresor. I vårt kommer alla som sätter sig i en taxi, oavsett situation, veta att en trygg färd väntar dem. Precis som att alla människor ska ha rätt till ett tryggt liv i hemmet och i det offentliga rummet måste också tryggheten garanteras i arbetslivet. djupgående undersökning visar tyvärr att långt ifrån alla svenska arbetsplatser är fria från hot och våld. Rapporten lyfter fram fyra olika undersökningar som alla visar att kvinnor utsätts ungefär dubbelt så ofta för våld i yrkeslivet som män. Arbetsmiljöundersökningen redovisar utsatta kvinnor men utsatta män. Undersökningen av levnadsförhållanden (/SILC) redovisar utsatta kvinnor men män och NTU redovisar utsatta kvinnor men män. Slutligen redovisar – det nationella systemet med information om arbetsplatsolyckor – att även skadorna som uppstår till följd av våldet är ungefär det dubbla till antalet bland kvinnor jämfört med män. Arbetsskador till följd av våld, angrepp eller hot inrapporteras i ungefär sju fall per 10 000 arbetande kvinnor, medan samma siffra endast är tre fall per 10 000 arbetande män (källa: 2010:4 s. 17–21). Enligt undersökningens sammanställning av data förekommer kvinnovåldet främst inom vissa typer av serviceinriktade yrkesgrupper där kunder eller klienter är gärningsmännen. Exempel på sådana yrkesgrupper är biträden och sköterskor inom vård och omsorg, skolyrken, socialsekreterare och kassapersonal. Alla arbetsgivare ska bedriva ett fullgott arbetsmiljöarbete Kvinnovåld som sker på arbetsplatser kan ibland inte ensamt skyllas på enskilda gärningsmän eller på attityder i samhället. En del så kallat strukturellt kvinnovåld beror på en felaktig organisationsstruktur som ökar riskerna för att våld och hot ska inträffa. Det kan exempelvis röra sig om osäker kontanthantering, att en socialsekreterares besöksrum inte är inom hörselavstånd till övriga medarbetare, underbemanning på en vårdinrättning med farliga patienter, ensamarbete och så vidare (källa: 2010:4 s. 31–56). När våldstillbud inträffar till följd av sådana strukturer är det viktigt att inte bara gärningsmännen utan också strukturerna bemöts på rätt sätt. För det första bör tillbuden rapporteras.