mot · H5022487 · 2017-10-04 00:00:00 — Regeringens politik har inneburit en kraftig nedskärning av resurser, vilket har medfört att varusmugglingen har ökat och arbetet inom andra del, Effektiv handel, har försummats. Den utökning av budget med som regeringen aviserat räcker knappt till för att återställa redan gjorda nedskärningar och är alltså inte på något sätt tillräcklig. I globaliseringens spår har skattefusk och vinstförflyttning ökat kraftigt. Det pågår ett omfattande arbete, under ledning av , med att förhindra skattefusk på detta område, vilket är positivt. bör även framgent driva på för att motverka sådant fusk, bland annat via samarbete inom . Vi anser också att EU:s arbete på området måste ske inom ramen för OECD-samarbetet och att bör vara en motor i arbetet med att styra EU rätt i denna fråga. menar också att det är lika viktigt att upprätthålla skattemoralen inom gränser och vi vill därför tillföra ytterligare resurser till skatteverket så att arbetet med regelförenklingar samt utökade skattekontroller kan intensifieras, exempelvis gällande moms och löneskatt. Detta arbete är avgörande för finansieringen av välfärden. har svensk migrationspolitik präglats av ett stort och svagt kontrollerat mottagande av asylsökande, åtföljt av kostsamma bidragssatsningar och fruktlösa integrationsprojekt. Det har dessutom arbetskraftsinvandringen avreglerats på ett sätt som banat väg för missbruk, utnyttjande av arbetstagare och ett överutbud av arbetskraft med såväl ekonomiskt som socialt negativa konsekvenser. Till detta kommer en stor anhöriginvandring, som även den på ett ohållbart sätt har belastat de svenska statsfinanserna, som den har bidragit till snabbt växande utanförskapsområden. var länge ensamma om att lyfta problemen som följde av den förda politiken och har förespråkat stora förändringar avseende invandringspolitik. Med följande förändringar tas viktiga steg för att åtgärda den situation som råder samt lägga grunden för en ansvarsfull politik som är långsiktigt hållbar. 6.1 Stopp för nya asylsökande utgångspunkt är att asyl ska beviljas i det första säkra område en asylsökande når. Därför förespråkas åtgärder som medför att inga migranter som passerat säkra länder, inklusive grannländer, beviljas asyl i . De ska i stället hänvisas till de säkra länder de har passerat på vägen hit. skulle det medföra ett totalt asylstopp till , med undantag för en situation där krig eller en djupare kris skulle bryta ut i eller . Bland annat föreslår återinförda ID-kontroller samt ett utökat transportörsansvar för alla transportörer som utför resor till . Därtill ska väl utbyggda gränskontroller ske, inte minst vid och färjehamnar. Vid gränserna bör också transitcentrum upprättas, för snabbprövning av inkomna ansökningar om asyl. I och med att asylsökande vid gränsen kommit till direkt från ett säkert land bör ett avvisningsbeslut fattas på plats med omedelbar verkställighet. För att möjliggöra detta bör resurser omfördelas internt. Ovannämnda åtgärder överensstämmer både med internationella konventioner som är en del av och med EU-lagstiftningen och kan därmed tillämpas omgående. Utöver faktiska åtgärder för att stoppa inflödet vid gränserna vidtar dessutom åtgärder som minskar incitamenten för personer att från första början söka sig till . Genom en tydlig signalpolitik i form av bland annat informationskampanjer i utlandet och skärpta bidragssystem på hemmaplan klargörs att inte ger bättre förutsättningar än de som kan erbjudas i närområdet. Om inflödet av asylsökande från tredjeländer avstannar kommer anslaget till hela utgiftsområde 8 att minskas successivt år för år. De medel som är avsatta till migration kommer att frigöras och omfördelas till andra utgiftsområden. Stopp för migranter som passerat säkra länder. Asylsökande som redan anlänt Som en följd av mottagandekrisen har ett tillfälligt system med temporära uppehållstillstånd för förstagångsansökningar. avser att göra detta system permanent och vill dessutom fasa ut de beviljade permanenta uppehållstillstånden. Dessutom bör direktiv till avbryta all praxis som per automatik ger uppehållstillstånd till sökande från vissa länder. Varje ärende ska prövas enskilt. Ett större fokus läggs vid principen att det är den sökande som ska styrka sin identitet, inklusive ålder. Lagstiftningen som reglerar medicinska åldersbedömningar bör skärpas så att endast de som uppenbart bedöms vara barn registreras och behandlas som minderåriga utan att en medicinsk bedömning skett. Dessutom bör samtliga asylsökande som påstått sig vara minderåriga omfattas, även – i förekommande fall – de som registrerat sin ansökan . Vad gäller boende för den som väntar på ett asylärendes avgörande är det uppenbart att det system som gällt är ohållbart. Privata aktörer har kunnat kräva orimliga ersättningar för tillfälliga asylboenden. Dessutom har kvalitén varierat stort och hänsyn till omgivande samhällen varit obefintlig. I slutändan har såväl statsfinanserna som allmänhetens tilltro till migrationspolitiken blivit lidande. Därför är det av stor vikt att ingångna avtal snabbt avvecklas och att kvarvarande asylsökande förflyttas till asylboenden i egen regi. Detta ska bidra till att kontrollera kostnaderna och skapa förutsättningar för en snabb och rättvis asylprövning. Utöver standardiserade asylboenden bör också en ny form av boende möjliggöras – ett slutet asylboende i regi. Denna boendeform är avsedd främst för asylsökande som inte kan styrka sin identitet och som har ett beslut om förvarstagande i enlighet med bestämmelserna i utlänningslagen. Med relativt enkla krav på standard möjliggörs, för , att öppna ett stort antal platser på boenden, vare sig de är slutna eller inte, . En annan viktig faktor avseende kostnader för asylsökande är det ersättningssystem som erbjuds. Det har förekommit att dagersättningen används för att betala människosmugglare och därmed stödja hänsynslösa kriminella ligor som utsätter migranter för livsfara under sina olagliga transporter. Det är en självklarhet att svenska skattemedel inte ska användas för att finansiera en kriminell verksamhet. Därför förespråkar en övergång från ersättningar i pengar till ett kupongsystem. Kuponger för grundläggande behov ska vara möjliga att lösa in i de största dagligvarukedjorna i . För att undvika en andrahandsmarknad för dessa kuponger bör de också vara tidsbegränsade och kopplade till en enskild individ. Därtill bör alla typer av särskilda bidrag till asylsökande avskaffas. Handläggningen av ansökningar om särskilda bidrag tar betydelsefulla resurser i anspråk hos . För att möta behov av vinterkläder bör förråd med begagnade vinterkläder skapas på asylboenden i samarbete med välgörenhetsorganisationer. Att återförstatliga asylboenden och strama åt bidragen för asylsökande kommer att innebära en påtaglig besparing. 6.3 När uppehållstillstånd beviljats Även efter själva asylprocessen har det svenska samhället åtagit sig ett orimligt stort ansvar för de som beviljats uppehållstillstånd. vill bland annat se begränsad tillgänglighet till de generella välfärdssystemen, där vissa ersättningar förbehålls den som också först bidragit till statsfinanserna genom eget arbete. ger staten stora ersättningar till kommunerna för de ökade kostnader de beräknas få till följd av det stora mottagandet av nyanlända. Det är mening att dessa kostnader bör kunna minskas avsevärt. I första hand bör den lag som tvingar kommuner att ta emot nyanlända invandrare rivas upp och en återgång ske till att kommuner själva frivilligt tecknar avtal om mottagande. I och med detta kan också krav ställas på att exempelvis boendeplatser kan ordnas utan nybyggnationer eller dyra köp och hyresavtal. Visar det sig att antalet platser inte räcker till samtliga som beviljas uppehållstillstånd bör fortsatt ansvara för boendet till dess situationen ändras. har tusentals personer med oklar ålder fått uppehållstillstånd som ensamkommande flyktingbarn, utan att någon medicinsk åldersbedömning säkrat deras ålder. Då det finns stor risk att vuxna på detta sätt fått och får fördelar de inte har rätt till bör deras ålder prövas på nytt, i synnerhet de som fortsatt behandlas som minderåriga. Vidare bör regeringen utreda möjligheten att återkalla uppehållstillstånd för dem som visat sig ha varit äldre än den påstådda åldern. Den resulterande minskningen av antalet personer i mottagnings- och etableringssystemet för ensamkommande barn bidrar ytterligare till sänkta kostnader. Ompröva ålder vid misstanke om fusk. Utred möjligheten att återkalla uppehållstillstånd för personer som falskeligen uppgett fel ålder. Rapporter i medierna och officiell statistik från visar att utvisningsbeslut endast verkställs till ett fåtal länder, som balanser växer såväl hos som hos gränspolisen. Ett ineffektivt utvisningsförfarande med långa väntetider och oklar ansvarsfördelning har bidragit till denna situation. I förekommande fall vistas personer med utvisningsbeslut i landet . Resultatet av denna situation är en växande skara tillståndslösa invandrare som uppehåller sig i trots ett gällande avslagsbeslut, vilket medför att skuggsamhället växer. Detta kan inte accepteras! har polisen fått utökade befogenheter och uppgifter avseende verkställandet av beslut men har inte tillförts nödvändiga resurser för att klara detta. satsar därför på detta område. Handläggningstiderna bör förkortas mellan ett lagakraftvunnet beslut och verkställighet. Förvarstagande i samband med ett avslagsbeslut ska vara huvudregel för att minimera risken för avvikande från verkställighet. För detta samt för en utbyggnad av inre utlänningskontroller tilldelas polisen förstärkta anslag. Stärk polisens anslag för att säkerställa förvarstagande av personer som fått avvisningsbeslut. Tydlighet avseende tillståndslösa invandrare En starkare organisation för verkställighet av beslut ska kompletteras med att ta bort de incitament som finns i för att stanna kvar som tillståndslös invandrare. Möjligheten att vänta ut tills beslutet preskriberas för att ansöka om asyl på nytt bidrar till att många migranter väljer att stanna kvar. Därtill är det möjligt att ett obegränsat antal gånger ansöka om verkställighetshinder. Ett stort antal ogrundade ansökningar sätter press på samt förlänger väntetider för verkställighet. För att adressera dessa problem bör preskriptionstiden för beslut tas bort helt. Förfarandet med verkställighetshinder ska begränsas till en anmälan. För är det uppenbart att tillståndslösa invandrare aktivt väljer att bryta mot svensk lag. Lika självklart är det att de inte ska ha rätt till det svenska välfärdssamhället. erbjuds de dock ett flertal förmåner, varav vissa inte ens är tillgängliga för svenska medborgare. Detta är kontraproduktivt och ger motstridiga signaler mot bakgrund av att polisen har i uppdrag att utöka antalet utvisningar. Därför bör tillgången till välfärden för den som vistas i utan tillstånd begränsas kraftigt och endast utgöras av ett absolut minimum, såsom att ingen i akut behov av vård lämnas åt sitt öde. ska lagstiftningen tydliggöras för att säkerställa att tillståndslösa invandrare inte ska kunna få socialbidrag. Ovannämnda åtgärder innebär en besparing genom att fler invandrare med avslagsbeslut lämnar landet, vilket minskar belastningen på mottagningssystemet. Illegala invandrare har inte rätt till välfärd i . Det finns tillfällen då familjer splittras eller kärlek uppstår över nationsgränser. Som ett familjevänligt parti ser det givetvis som önskvärt att var och en får leva nära sina närmaste familjemedlemmar. finns en insikt om att dagens kravlösa och svagt reglerade anhöriginvandring belastar det svenska samhället bortom vad som är rimligt. All anhöriginvandring och familjeåterförening bör därför omfattas av och följa ett väluppbyggt regelverk, som ansvaret för den invandrades försörjning och omsorg ska ligga uteslutande på anknytningspersonen, inte på den svenska staten. ställer sig i grunden positiva till Europeiska rådets direktiv om rätt till familjeåterförening, som formulerat rimliga förslag till välformulerade regelverk. Vi vill alltså reformera de svenska reglerna i enlighet med detta direktiv, vilket bland annat innebär att anknytningspersonen har en gällande sjukförsäkring som täcker alla de risker som svenska medborgare täcks av i egenskap av medborgare och som omfattar såväl anknytningspersonen själv som dennes familjemedlemmar. Därtill ställs krav på att anknytningspersonen har stabila, regelbundna och tillräckliga försörjningsmedel för sig själv samt för dennes familjemedlemmar för att undvika att en anhöriginvandrare behöver nyttja försörjningsstöd. Vidare ska anknytningspersonen kunna uppvisa en bostad som anses adekvat för en familj av jämförbar storlek och som uppfyller gällande bestämmelser om säkerhet och sanitära förhållanden. Slutligen ska också ha rätt att kräva att en tredjelandsmedborgare följer olika integrations- eller introduktionsåtgärder i enlighet med nationell lagstiftning. En omfattande och generell arbetskraftsinvandring av det slag som nu har är inte en hållbar lösning på problemen med pensionsavgångar och framtida välfärdsproblem. uppfattning är att kompetensbrist och missmatchning på den svenska arbetsmarknaden i första hand bör lösas genom att den inhemska arbetskraften utbildas och omskolas, kompletterat av behovsbaserad arbetskraftsinvandring. Arbetskraftsinvandring av lågutbildad arbetskraft ska inte förekomma. Brist på kvalificerad arbetskraft hämmar de svenska företagens utveckling och konkurrenskraft. Denna problematik måste tas på största allvar. vill därför se ett välfungerande system för arbetskraftsinvandring och gästarbete. Inom ramen för EU-samarbetet stakas riktlinjerna ut för ett så kallat blåkortssystem. Detta riktar in sig på högkvalificerad arbetskraft med höga inkomster, finansierade sjukförsäkringar och arbetsvillkor i linje med det som i övrigt krävs enligt nationell lagstiftning. ser det nu gällande blåkortsdirektivet som en bra utgångspunkt för arbetskraftsinvandringsregler. kommer systemet inte att kunna täcka upp alla luckor på arbetsmarknaden. Det är därför mening att ett kompletterande system för arbetskraftsinvandring till bristyrken bör upprättas. För att minimera riskerna för missbruk av systemet krävs väl utformade kontroller av utbetald lön och inbetald skatt enligt anställningsavtal, tecknade försäkringar och liknande, såväl som faktiska arbetsvillkor genom fler arbetsplatsbesök. Brott mot lagar, regler och överenskomna villkor ska kunna resultera i såväl straffavgifter som andra sanktioner och påföljder. 6.8 Fri rörlighet inom EES är en del av EU. Detta innebär bland annat gemensamma regler för rörlighet inom unionen och övriga EES. Tyvärr har vi sett hur den nuvarande rörelsefriheten missbrukas genom att allt fler EES-medborgare i en svag ekonomisk situation söker sig till för bättre levnadsvillkor, då deras hemland inte förmår att ta ansvar för sina medborgare. Detta har för del resulterat i en kraftig ökning av tiggeri i mer eller mindre organiserad form. Detta är inte och har aldrig varit syftet med den fria rörligheten inom unionen. Det bör i sammanhanget också poängteras att den fria rörligheten av just människor (utöver varor, tjänster och kapital) i grunden åsyftar arbetskraft. Att referera till den fria rörigheten vad gäller det hitresta tiggeriet implicerar alltså en syn att tiggeri är att betrakta som ett jobb vilket som helst, vilket det givetvis inte är. För att komma till rätta med missbruket av den fria rörligheten vill se ett registreringskrav för den som kommer till så att polisen har möjlighet att kontrollera vistelsetiden i landet. I kombination med denna registrering ska även identitetshandlingar kunna uppvisas för att verifiera att denna person verkligen är en EES-medborgare. Det är dessutom mening att straffåtgärder på EU-nivå ska kunna tillämpas gentemot de länder som visat sig bidra till missbruket av den fria rörligheten i högre grad. Vidare anser vi att EES-medborgare som befinner sig i genom uppehållsrätt längre än den initiala perioden ska kunna uppfylla krav på arbete och försörjning så att dessa inte på något sätt blir en oskälig belastning på svenska sociala trygghets- och bidragssystem. De ska även inneha en sjukförsäkring som täcker alla de risker som normalt täcks för medborgare i . I de fall något av ovanstående villkor för att vistas i inte uppfylls, ska EES-medborgaren omgående avvisas till sitt hemland. utgångspunkter i utrikespolitiken är att vi tillerkänner alla nationer i världen samma grundläggande friheter och rättigheter som vi kräver för vår egen nation. Vi anser vidare att grundläggande mänskliga fri- och rättigheter är universella, lika viktiga och gällande för alla människor oavsett var de bor. långsiktiga mål med biståndspolitiken är att fler länder utvecklas till den grad att de själva ska kunna ta ekonomiskt ansvar för sin befolkning samt respektera demokrati och mänskliga rättigheter. I dagens oroliga värld behöver fler människor i utvecklingsländer få ett hopp om en ljus framtid i sitt land. Genom att bidra till utveckling kan vi också förebygga konflikter och skapa bättre förutsättningar för internationell fred och säkerhet. En sådan förändring tar dock tid och behöver i första hand komma inifrån och drivas av inhemska krafter samt individer som har en förståelse för och kunskap om lokala förutsättningar. Mot den bakgrunden vill verka för en biståndspolitik som skapar förutsättningar för människor i fattigdom och förtryck att förbättra sina levnadsvillkor utifrån deras grundläggande behov. Fokus bör ligga på fattigdomsbekämpning och att barnens bästa ska få stå i centrum. Kvantitativa målsättningar gällande bistånd bör stå tillbaka för kvalitet. Genom en grundlig översyn av ineffektivt bistånd, en större koncentration av biståndet till de minst utvecklade länderna och på färre inriktningar kan vi effektivisera utvecklingsbiståndet. Bistånd får inte handla om givarens glädje, utan om effektiva och ändamålsenliga satsningar där varje satsad krona ska göra så mycket nytta som möjligt. målsättning är att ha en biståndsram som inte understiger av BNI, vilket är i linje med . Det är dock inte ändamålsenligt att låsa sig vid en viss siffra, hänsyn bör istället tas till omvärldssituationen. Detta sker genom att vi inte omfördelar några biståndspengar till asylinvandringen till samt genom prioriteringar åstadkommer ökningar till flera viktiga områden, såsom flyktinghjälp, humanitärt bistånd, vatten, sanitet, jordbruk och industrialisering. vill se ett effektivare långsiktigt bistånd och föreslår därför att resultat ska kunna uppvisas för att få fortsatta utbetalningar. 7.1 Humanitära insatser och flyktinghjälp Konflikter, naturkatastrofer och andra humanitära kriser är något som kan skapa en stor förödelse för ett land . Det är för oss en självklarhet att generöst och efter bästa förmåga ska bidra vid sådana katastrofer. De humanitära behoven är något som ökat på grund av flera humanitära katastrofer. Enligt UNHCR har miljontals människor tvingats fly från och till närliggande länder. Utöver detta finns stora humanitära behov hos internflyktingar i olika länder. För varje satsad krona går det att hjälpa betydligt fler människor i krisområdenas närhet än vad som är möjligt i . Därför anser att den flyktingpolitik som bedrivs, där stora ekonomiska resurser läggs på flyktingmottagning i , varken är klok, rättvis eller human. Vi vill i stället kraftigt öka satsningar på internationell flyktinghjälp. För det första behöver det rent humanitära biståndet till flyktingar i krisernas närområden öka kraftigt och där innehar en central roll. Vidare behövs mer långsiktiga insatser, då många flyktingar i flyktingläger eller inom värdsamhällen tvingas bo där på grund av långvariga konflikter. Därför anser vi det vara av stor vikt att insatser också görs för att ge barn och ungdomar tillgång till utbildning. Vi vill även se över vilka möjligheter som finns för projekt där man låter flyktingar utbilda sig till olika användbara yrken för återuppbyggnad av samhällen. Detta utbildningsbistånd skulle vara en form av hjälp till självhjälp, som det gör människors vardag meningsfull och möjligheterna till ett bättre framtida liv ökar. Enligt en RUT-utredning (dnr 2014:1480) finns även exempel på insatser för att stödja olika former av samhällstjänster i och . Denna typ av långsiktiga insatser anser vi bör prioriteras högre i biståndet. 8 Arbetsmarknadspolitik och skatt på arbete Arbetslösheten är fortsatt hög, trots att befinner sig mitt i en högkonjunktur. När man tittar närmare på hur arbetslösheten ser ut så kan vi konstatera att en stor grupp arbetssökande inte når upp till kraven på svensk arbetsmarknad. Denna grupp har ökat stadigt som ett resultat av den sittande regeringens ansvarslösa invandringspolitik. Arbetslöshetsnivåerna för utrikes födda är markant högre än för inrikes födda, vilket regeringen brukar benämna som en ”utmaning”. Det är i själva verket inget annat än ett stort och oerhört kostsamt problem för det svenska samhället. De svenska företagen står inför ett annat problem. De har problem med sin kompetensförsörjning. De svenska företagen söker kvalificerad arbetskraft som tusentals lediga tjänster inte tillsätts. Den nuvarande regeringen har fått för sig att om man bara utbildar de nyanlända så löser sig problematiken. Detta är en mycket kostsam illusion, som kostar skattebetalarna miljarder som behövs inom andra utgiftsområden. Ovanstående problematik tar inte ut varandra, det är två separata problem som skyndsamt måste lösas. 8.1 Kompetensbristen hos arbetssökande har en stor grupp arbetssökande som inte når upp till de krav som ställs på den svenska arbetsmarknaden. Denna grupp består till större delen av nyanlända invandrare. har haft en exceptionellt hög invandring och vartefter dessa invandrare erhållit uppehållstillstånd så har de skrivits in på Arbetsförmedlingen och omfattas därmed av etableringsuppdraget. Detta innebär att individen får riktade insatser , som syftar till att den ska etablera sig på arbetsmarknaden. Etableringsuppdragets resultat tydliggör kompetensgapet mellan inrikes och utrikes födda. efter att etableringsplanen avslutats har erhållit ett arbete utan stöd. Av dem som inte har ett reguljärt arbete efter avslutad etableringsplan är den vanligaste sysselsättningen att delta i olika arbetsmarknadspolitiska program, såsom arbetsträning eller förberedande utbildning. En femtedel av etableringsdeltagarna övergår till subventionerade anställningar, en mindre andel påbörjar studier och några återstår som arbetslösa. Många, framförallt lågutbildade kvinnor, hamnar i gruppen ”övriga”. Antingen lämnar de arbetskraften eller så upphör kontakten med Arbetsförmedlingen av andra orsaker. I den politiska debatten framförs främst två förslag för att få ordning på detta. Det ena förslaget går ut på att utbilda de nyanlända. Det andra förslaget är att på olika sätt ”sänka trösklarna” in till svensk arbetsmarknad, alltså att sänka kraven eller sänka lönen. har det också förts fram förslag om att helt enkelt skapa enkla jobb. Med detta menar den sittande regeringen subventionerade arbeten, ofta i form av återinförda bortrationaliserade arbeten. Ett exempel på detta är ”moderna beredskapsjobb”, som riktar sig till statliga myndigheter. Regeringen har valt att ålägga myndigheterna att ta emot nyanlända och långtidsarbetslösa, vilket framgår av myndigheternas regleringsbrev. I gengäld betalar staten lönekostnaden och ett handledarstöd. vänder sig mot dessa tankespår. Förvisso ska det ges möjligheter till utbildning för nyanlända, men man bör vara medveten om att majoriteten av de som kommer är, utifrån svenska referenser, lågutbildade. De har i många fall inte ens gymnasieutbildning. Den utbildningsinsats vi talar om startar således på gymnasie- eller till och med grundskolenivå. Därtill ska de lära sig det svenska språket.