mot · H5021638 · 2017-10-03 00:00:00 — Om man kunde få en del av dessa som lämnat att återvända vore det en stor tillgång för vården. genomförde en enkätundersökning angående varför sjuksköterskor väljer att lämna yrket. av de tillfrågade sjuksköterskorna angav arbetsvillkoren som skäl till att lämna yrket. angav arbetsbelastning som skäl. Villkoren behöver också förbättras för att personalen ska vilja stanna kvar inom sjukvården. Att satsa på befintlig personal så att den trivs och mår bra är därför otroligt viktigt. Det är mycket mindre kostsamt och enklare att satsa på befintlig personal än att utbilda och rekrytera ny. Minst lika viktigt är också att återupprätta statusen så de som tidigare lämnat vården ska vilja komma tillbaka till vårdyrket. Bättre status gör att fler undersköterskor eller sjuksköterskor vill och vågar ta steget att vidareutbilda sig. Ett återkommande tema i debatten om svensk sjukvård är den tilltagande bristen på specialistsjuksköterskor. Detta skapar i sin tur stora problem för den svenska vården, med stängda vårdplatser, överbeläggningar och larm om äventyrad patientsäkerhet till följd. Prognoser från visar att det kommer att saknas ännu fler specialistsjuksköterskor framöver. Skälen som anges till detta är bland annat svaga ekonomiska incitament att vidareutbilda sig för sjuksköterskor då bidrag under utbildningstid och förändrade löner efter specialisering inte motsvarar de kostnader som utbildningen medför för den enskilde. Vidare skiljer sig arbetsuppgifterna efter avslutad specialisering för många inte nämnvärt från de arbetsuppgifter man tidigare haft. För att fler sjuksköterskor ska kunna välja att vidareutbilda sig till specialistsjuksköterskor har flera landsting erbjudit lön under heltidsstudier. Denna lön är dock oftast alltför låg jämfört med den ordinarie lönen, varför incitamenten att utbilda sig generellt sett har varit för lågt. Många sjuksköterskor klarar helt enkelt inte av att utbilda sig med de villkor som har varit eftersom att de har fått gå ned i lön och fått sämre betalt . Om dessa sjuksköterskor istället kan få behålla hela lönen vid helhetsstudier skulle säkerligen fler välja att studera vidare till specialistsjuksköterska. Att klara kompetenshöjningen inom hälso- och sjukvården är en av välfärdens stora utmaningar. För att klara den utmaningen kommer det att krävas flera olika åtgärder och ett nytt synsätt på vårdyrket. Vi anser att sjukvårdspersonalen är en av välfärdens absolut viktigaste yrkesgrupper. Därför är det oerhört angeläget att förbättra arbetssituationen för sjukvårdens personal, göra det mer attraktivt att arbeta inom hälso- och sjukvården. Att satsa på sjukhuspersonalen genom att förbättra arbetsmiljön och villkoren samt öka vårdyrkets statuts är viktigt av flera olika anledningar. Dels behöver arbetsmiljön – och villkoren – förbättras för att man överhuvudtaget ska välja att utbilda sig till olika vårdyrken. Om yrket inte är tillräckligt attraktivt är risken större att fler väljer bort yrket och inte ser det som ett alternativ. har antalet förstahandsansökningar till gymnasiets vård- och omsorgsprogram minskat . 4.1 Stimulera och ge incitament till utbildning Vidare så är det också viktigt att fler som är undersköterskor eller sjuksköterskor ska vilja och våga ta steget att vidareutbilda sig. Ett återkommande tema i debatten om svensk sjukvård är den tilltagande bristen på specialistsjuksköterskor. Bristen på specialistsjuksköterskor skapar stora problem för den svenska vården, med stängda vårdplatser, överbeläggningar och larm om äventyrad patientsäkerhet som följd. Prognoser från visar att det kommer att saknas ännu fler specialistsjuksköterskor . Skälen som anges till detta är bl.a. svaga ekonomiska incitament för sjuksköterskor att vidareutbilda sig, då bidrag och förändrade löner efter specialiseringen inte motsvarat de kostnader som utbildningen medför för den enskilde. Vidare skiljer sig arbetsuppgifterna efter avslutad specialisering för många inte nämnvärt från de arbetsuppgifter man tidigare haft. För att fler sjuksköterskor ska kunna välja att vidareutbilda sig till specialistsjuksköterskor har flera landsting erbjudit lön under heltidsstudier. Denna lön är dock oftast alltför låg jämfört med den ordinarie lönen, varför incitamenten att utbilda sig generellt sett har varit för låga. Många sjuksköterskor klarar helt enkelt inte av att utbilda sig med de villkor som har varit, eftersom de har fått gå ned i lön och fått sämre betalt . Om dessa sjuksköterskor i stället kunde få behålla hela lönen vid helhetsstudier skulle säkerligen fler välja att studera vidare till specialistsjuksköterska. Genom att satsa statliga medel som sjuksköterskor i alla landsting ska kunna få ta del av så ges fler möjlighet att vidareutbilda sig. Vi är övertygade om att man kan få fler att vilja vidareutbilda sig om det inte innebär att man måste ta en ekonomisk risk och gå ned i inkomst , vilket inte bara drabbar den enskilde utan också hela familjen om man är familjeförsörjare. 4.1.1 Kompetenslyft för sjuksköterskor Bristen på specialistsjuksköterskor är ett växande problem inom den svenska sjukvården som bl.a. har orsakat inställda operationer och stängda avdelningar. Bristen beror till viss del på att sjuksköterskor har fått bekosta sin egen specialistutbildning. Många väljer därför att inte vidareutbilda sig till specialister även om de skulle vilja det. Det är viktigt att säkerställa fortsatt kompetensförsörjning av specialistsjuksköterskor i sjukvården. Därför vill vi införa ett kompetenslyft med bibehållen lön under specialistutbildningen för sjuksköterskor så att fler kan ges möjlighet att utbilda sig till specialistsjuksköterska. På detta vis skapar man bättre och fler karriärvägar för sjuksköterskor att vidareutbilda sig, vilket gör yrket mer attraktivt. 4.1.2 Undersköterska, ett legitimationsyrke Det är dags att även inför legitimation för undersköterskor. I merparten västeuropeiska länder och i samtliga nordiska grannländer är undersköterskor en legitimerad yrkesgrupp inom hälso- och sjukvården. Dels handlar det om att förbättra patientsäkerheten och öka kvaliteten inom sjukvården, dels att det ska bli mer attraktivt att vilja utbilda sig till undersköterska. Det är också angeläget att undersköterskor ska ha möjlighet att vidareutbilda sig och specialisera sig på betald arbetstid. Undersköterskor utgör en mycket viktig del av sjukvårdens personal, och många av våra undersköterskor drar ett stort lass. Våra satsningar syftar självfallet till att förbättra arbetsvillkoren och arbetsmiljön även för dem, såväl som för sjuksköterskor och läkare. Vi vill höja statusen för undersköterskeyrket. Rekryteringsbehovet är stort på grund av pensionsavgångar och ökad efterfrågan. Det uppskattas att det behövs 129 000 nya undersköterskor . 4.2 Vårdservicepersonal inom sjukvården Arbetssituationen för personalen inom vården är pressad. Undersköterskor och sjuksköterskor vill ge en mer kvalitativ vård men måste allt för ofta lägga för mycket tid till uppgifter som annan personalkategori med kortare utbildning skulle kunna göra. För en mer mänsklig och professionell vård är det viktigt att vi använder kompetensen på ett optimalt sätt, där varje personalkategori gör det som de är utbildade för. Ett exempel på hur man kan förskjuta arbetsuppgifter är att anställa vårdservicepersonal inom sjukvården. Vårdservicepersonal avlastar undersköterskor som får mer tid för patienter och kan i sin tur avlasta sjuksköterskor som sedan avlastar läkare. Därmed frigörs tid för patientarbete och man åstadkommer en bättre patientsäkerhet och patientupplevelse. Ur ett medarbetarperspektiv handlar det om att tillvarata kompetenser inom såväl vårdyrken som serviceyrken. Genom att renodla serviceuppgifter inom sjukvården skapar man nya förutsättningar för fler händer i vården, men det innebär också att man skulle kunna erbjuda arbete till de som inte har vårdutbildning. Det i sin tur kan leda till att dessa personer får ett intresse att vilja utbilda sig inom vårdyrket. 4.3 Vårdnära administratörer (läkarsekreterare) Det administrativa arbetet har ökat i omfattning för läkare och sjuksköterskor. Studier visar att de lägger en betydande del av sin arbetstid på administration i stället för till det som de är utbildade för. Genom att låta läkare och sjuksköterskor vårda patienter och vårdnära administratörer sköta journaldokumentationen och annat administrativt arbete, kommer läkare och sjuksköterskor att få mer tid för patienterna, arbetsmiljön bli bättre och patientsäkerheten öka. 4.4 Utökad möjlighet till heltid i offentlig sektor Rätten till heltid är en viktig förutsättning för ett jämställt och hållbart yrkesliv. Inom primär- och landstingskommunal sektor är av personalen deltidstjänstgörande. Här återfinns också många av de kraftigt kvinnodominerade yrkena, exempelvis inom vården. I vissa kommuner uppgår andelen deltidsanställda kvinnor till så många som tre fjärdedelar. För många är det såklart en självvald situation för att kombinera arbetet med studier, barn, familj eller motsvarande. Inom hela den offentliga sektorn är det dock nästan var fjärde () deltidsanställd som vill arbeta heltid men enbart erbjuds deltid. Tyngdpunkten ligger inom den kommunala sektorn, där nästan tre av tio () deltidsanställda vill arbeta heltid. Inom det privata näringslivet är problemet inte tillnärmelsevis lika stort. kan och vill heller inte styra över de privata arbetsgivarna. När arbetsgivaren är den offentliga sektorn har vi dock ett ansvar. vill utöka möjligheten till heltid inom offentlig sektor. Enligt vårt förslag ska den som har arbetat efter att provanställningen övergått i en tillsvidareanställning ha möjlighet att söka och få en heltidsanställning. Vårt förslag består också av en tvåstegsraket, där vi i ett första skede skjuter till de medel som krävs, från staten till övriga delar av den offentliga sektorn, för att därefter, vid behov, ändra på lagar och regelverk. I grunden utgår vi dock från att ett stimulansbidrag är tillräckligt, då det knappast kan finnas andra än ekonomiska skäl för kommuner och landsting att inte i högre grad erbjuda heltidsarbete. 4.5 Utökad rätt till deltid Skillnaden i mäns och kvinnors sjukfrånvaro har ökat . En arbetshypotes från IFAU gör gällande att kvinnors sjukfrånvaro ökar för barnafödande och att nivåskillnaden gentemot männen inte utjämnas förrän efter det första barnet. Med nuvarande regelverk har den ena föräldern en lagstadgad rättighet att arbeta på 75 procents deltid fram till den tid barnet fyller . Det förefaller som att detta inte är optimalt för många föräldrar och att man, åtminstone den , borde ges möjlighet att arbeta . vill utöka möjligheterna att arbeta deltid, ned till . Kvinnor är i högre utsträckning än män sjukskrivna, och detta gäller inom samtliga yrkesgrenar. Att utöka familjernas flexibilitet och möjlighet att vara hemma med barn än är ett sätt att bekämpa detta problem. 4.6 Avveckling av de ofrivilligt delade turerna och skiftarbete Allt fler i personalen inom vården anser att arbetstider och arbetspassen inte fungerar ihop med familjelivet. Det sliter inte bara på familjelivet utan även hälsan att ständigt arbeta omväxlande dag, kväll, natt, helg och delade turer. Skift- och nattarbete är en riskfaktor för uppkomsten av hjärt-kärlsjukdom, bröstcancer och magsår. Personalen inom vården önskar i allmänhet sammanhängande arbetstider. Delade turer, där personalen tvingas till långa, obetalda håltimmar mellan två arbetspass, är ett fenomen som tyvärr är ganska vanligt inom offentlig sektor. En övervägande andel av kommunerna använder sig av delade turer, och i det stora flertalet kommuner tycks förekomsten ha ökat . Det är därför många kommunalarbetare som har delade turer med ofrivilliga och obetalda håltimmar. av de anställda uppger att de uppskattar att arbeta delade turer. För en långt större grupp är de delade turerna dock en tvingande plåga. Många har svårt att få familjelivet att gå ihop. Tiden som skulle ha använts till att laga mat, skjutsa barnen till idrottsaktiviteter, läsa godnattsaga och så vidare försvinner. Trots att frågan funnits på dagordningen så har väldigt lite hänt. Det tycks till och med bli värre. Den primära bakomliggande orsaken är sannolikt neddragningarna på personal och resurser. Inom äldreomsorgen har var tionde anställd försvunnit , som de äldre har blivit fler. Statliga ingrepp i den konkurrensutsatta privata sektorn bör göras med försiktighet, men när det gäller den offentliga sektorn är det politiska ansvaret stort, och personalens fysiska och psykiska hälsa borde i högre utsträckning prioriteras. Även ur ett långsiktigt, strategiskt perspektiv är det viktigt att åtgärder vidtas mot de delade turerna. De dåliga arbetsvillkoren är en av huvudanledningarna till den hotande framtida bristen på vård- och omsorgspersonal. Det är uppenbart att kommunerna och landstingen inte förmår att lösa det här problemet på egen hand och att staten därför måste gå in med styrmedel och resurser. 4.7 Stimulansbidrag för slopad karensdag Återkommande epidemier kan ställa till stora problem för både personal och patienter inom vården. När exempelvis vinterkräksjukan härjar på vårdinrättningar är det mycket vanligt att både patienter och personal insjuknar. drabbas stora delar av personalstyrkan, med stora störningar i vården som följd, och för personalen som drabbas varierar villkoren kraftigt mellan yrkesgrupper och landsting. En del arbetsgivare inom vården är generösare i sin hållning medan andra är striktare i sin bedömning. Några tydliga riktlinjer för hur man ska agera saknas, vilket gör att vårdinrättningarna inom ett och samma landsting kan använda sig av olika regler. Vinsterna med att låta personal vara hemma med full lön efter smitta är flera och då inte minst ur ett patientsäkerhetsperspektiv eftersom patienterna ska kunna vara säkra på att bli mottagna av frisk personal. Det är ofta svårt att rekrytera personal i samband med vinterkräksjukan eftersom riskerna för att själv bli sjuk och förlora pengar övervägs. En arbetsgivare som låter personal vara hemma med full lön vid sjukdom blir mer attraktiv. Ur ett samhällsekonomiskt perspektiv är det bättre att ersätta anställdas inkomstbortfall än att stänga ned en hel avdelning. värnar om det arbetsgivaransvar som landstingen har och vill endast ge de verktyg som behövs, varför vi inte vill styra allt genom nationella riktlinjer eller kräva slopad karensdag, utan vi överlåter till arbetsgivaren att avgöra hur reglerna ska se ut. Vi anser att det bör ligga i arbetsgivarens intresse att utforma ett regelverk för hur ett system med slopad karensdag ska se ut och om det endast ska gälla på arbetsplatsen eller även i hemmet. Därför anslår vi ett stimulansbidrag till arbetsgivare inom vård och omsorg som låter smittad personal vara hemma med full lön utan någon karensdag. 4.8 Förbättrade förutsättningar för läkare och sjuksköterskor i glesbygden På landsbygd eller glesbygd är det ofta svårt att rekrytera läkare och sjuksköterskor, vilket hotar såväl vårdens kvalitet som patientsäkerheten. Att locka läkare till landsbygd är inte bara en utmaning i utan även i andra delar av världen. I landsbygdsområden i finns ett system där läkare kan förbinda sig att arbeta varefter de som bonus får sin studieskuld reducerad. anser att systemet är intressant och vill därför att det ska kostnadskalkyleras och utredas för svenska förhållanden. Man kan även tänka sig att applicera motsvarande system på sjuksköterskor för att de ska vilja söka sig till mindre attraktiva orter och till glesbygden. 4.9 Noggrann uppföljning av stimulansbidragen Det är mycket viktigt att de stimulansbidrag som vi föreslår i denna budget verkligen öronmärks för det ändamål som de är avsatta för att främja. De satsningar som görs ska verkligen gå till just det specifika ändamål som är avsikten med respektive stimulansbidrag. Det är också viktigt att stimulansbidragen inte bara öronmärks utan att de också noggrant och kontinuerligt följs upp och utvärderas för att säkerställa att de verkligen får den avsedda effekt som var det ursprungliga syftet med stimulansbidraget. Stimulansbidragen kan exempelvis användas till att erbjuda högre ersättning för obekväm arbetstid, högre löner eller betald ledighet för de anställda. Det är dock viktigt att det huvudsakliga syftet med stimulansbidragen inte åsidosättas, nämligen att främja personalens situation. 4.10 Rätt till säker arbetsplats Ökad förekomst av våld och hot i samhället avspeglas även inom sjukvården där vårdens personal är särskilt är utsatt. Speciellt utsatta är akutmottagningarna när det gäller våld och hot. Svensk sjukvård konfronteras med en helt ny kategori patienter än man gjorde . Brottstyngda personer som ingår i kriminella nätverk utgör ett växande problem inom sjukvården. Våldsbrott med skador som är relaterade till skjutvapen eller knivar drar ofta till sig mycket folk omkring akutklinikerna. Inte allt för sällan är det vänner och anhöriga till den brottstyngda patienten som hotar och ställer till problem för vårdpersonal och andra patienter. Det är inte rimligt att vårdpersonal, patienter och anhöriga ska känna sig otrygga i vår svenska sjukvård. Vi vill komma tillrätta med det här problemet genom att inrätta säkerhetsklassade vårdplatser där man snabbt kan avskilja dessa patienter, deras vänner och anhöriga från övriga patienter. På detta sätt kan man skydda den drabbade patienten från eventuella hot men även vårdpersonalen som ska kunna känna sig säkra på att få arbeta ifred. Man bör också införa nationella riktlinjer för hur dessa patienter ska tas om hand från att de kommer in på den säkerhetsklassade vårdplatsen till att de ska återvända hem igen. Vi vill också införa en nationell handlingsplan för nolltolerans för hot och våld mot vårdpersonal. Syftet med handlingsplanen är att skapa säkerhet och trygghet för vårdpersonal, patienter och deras anhöriga. Lokaler kan tex utformas så att de utgör en trygg och säker miljö med tex fönsterglas, förstärkta dörrar, personlarm, larmknappar på strategiska platser och metalldetektor vid särskilt riskfylld entré. Det är också viktigt att personalen utbildas i hur de ska bemöta hot och våld. 5 Ökade resurser till sjukvården För att uppnå en ökad tillgänglighet för att patienterna ska få en mer tillgänglig vård måste befintliga resurser inom sjukvården användas mer effektivt. Våra förslag syftar därför främst till att förbättra användningen av sjukvårdens resurser. Självfallet bör sjukvården tillföras mer resurser men vi ser potentiella vinster med att förbättra sjukvårdens processer och strukturer så att man kan använda de redan befintliga resurserna inom de olika landstingen och regionerna mer effektivt och smartare. När inte kan erbjuda en patient vård inom vårdgarantins tidsgräns ska patienten informeras om detta och erbjudas vård hos annan vårdgivare. Landstingen ger i många fall otillräcklig information och bristande stöd till patienter som inte får vård inom vårdgarantins gränser. Ett stort ansvar läggs därför på patienten själv att kontakta vården för att få mer information, och patientens eget agerande påverkar möjligheten att byta vårdgivare. Det är inte rimligt att en patients initiativförmåga ska vara avgörande. Patienter som inte själva tar detta initiativ kommer i stället att gå miste om möjligheten till snabbare vård på annat ställe. För att alla patienter ska ha möjlighet att få information och stöd i bytet av vårdgivare, i de fall landstingen inte kan erbjuda vård inom vårdgarantins tidsgränser, ska man inrätta ett nationellt vårdgarantikansli som har helhets- och samordningsansvar för att patienterna ska få snabbare vård. 5.2 Nationellt it-stöd och patientinformation Ett nytt nationellt it-stöd ska tas fram för att få en helhetsbild av väntetider och tillgängligheten på samtliga sjukhus och vårdinrättningar i hela landet för att kunna utnyttja befintliga resurser på ett effektivare sätt. It-stödet ska bistå de nationella vårdplatskoordinatorerna i deras arbete med att klara vårdgarantin. Det ska också vara möjligt för patienter och anhöriga att se var i landet en specifik behandling/operation har kortast väntetid, men det ska också göra det enklare för patienterna att jämföra vårdgivare och landsting. På detta sätt driver man utvecklingen framåt och kvalitetssäkrar som man stärker patienternas valmöjligheter. 5.3 Rätt att välja vårdgivare – en patienträttsgaranti – en garanti med både livrem och hängslen Som patient ska man fritt kunna välja vilken offentligt finansierad vårdgivare (både öppen- och slutenvård) som man vill få sin behandling eller operation utförd av, och man ska som patient ha rätt att bli utredd . Om hemlandstinget inte kan erbjuda patienten behandling eller operation ska det hänvisa till och erbjuda patienten en annan offentlig eller privat vårdgivare. Om behandling eller operation inte kan erbjudas inrikes ska vårdgivaren hänvisa till och erbjuda patienten vård utrikes så att vårdgarantin ska kunna efterlevas. Oavsett hos vilken vårdgivare som erbjuder patienten vård, ska erbjudandet inte innebära några extra kostnader för patienten. Det ska vara hemlandstinget som ansvarar för kontakterna med den hänvisade vårdgivaren, journaler, ombesörja transporter, uppehälle och eventuellt tolkningshjälp med utländska vårdgivare. Svenska medborgare ska garanteras en tillgänglig hälso- och sjukvård av hög kvalitet. Det är viktigt att man som patient kan vara säker på att hälso- och sjukvården finns där när man behöver den. Ingen patient ska behöva vänta än vårdgarantins dagar om det inte finns medicinska skäl för det. Målsättningen är att förkorta den nuvarande vårdgarantin (månadsgarantin). Vid särskilt allvarliga sjukdomar (hjärt-kärlsjukdomar, cancer mm) ska maximal väntetid vara . Detta är första steget till att svenska medborgare ska få världens tillgängligaste sjukvård av hög kvalitet. 5.4 Tydligare ansvar för vårdgivaren Det ska tydliggöras i hälso- och sjukvårdslagen att landstingen (vårdgivare) aktivt ska arbeta med att vårdgarantin efterlevs och säkerställs. 5.5 Samverkansavtal för utökad vårdkapacitet vid behov Landstingen ska upprätta samverkansavtal med offentliga och privata vårdgivare inrikes och utrikes så att de kan garantera och tillgodose utredning, behandling eller operation för svenska patienter . 5.6 Stärk patienternas rättsliga ställning i sjukvården Patientlagen trädde i kraft . Lagens övergripande syfte var att stärka och tydliggöra patienternas ställning samt att främja patientens integritet, självbestämmande och delaktighet. Patienternas ställning har dock inte stärkts och förbättrats sedan patientlagen infördes. Istället visar utvärderingar att patienternas ställning har försämrats på en rad områden som tillgänglighet, information och delaktighet vilket är mycket allvarligt. Avsaknaden av tydligt ansvar, tillsyn, kontroll och uppföljning av efterlevnaden av patientlagen är en bidragande orsak till att patientlagen inte har fått det genomslag som var tänkt. Vi anser att man ska förtydliga både innehållet i skyldigheterna som framgår av patientlagen och vem som har ansvaret att fullgöra dem. Man bör också införa ett rättighetsbegrepp i patientlagen. Det finns ett värde i att benämna det som patienten har rätt att förvänta sig av vården för patienträttigheter. Dels säger begreppsanvändningen något principiellt om synen på medborgarens och patientens förhållande till det offentliga, dels kan en ändrad begreppsanvändning bidra till en ytterligare perspektivförskjutning i vården där patientens inflytande och delaktighet ses som självklarheter. I jämförelse med , och är patientens rättsliga ställning svagare i . Till exempel kan patienter i få vissa rättigheter (såsom rätt att välja sjukhus, information samt delaktighet i beslut och behandling) prövade i domstol. 5.7 Snabbspår för att minska belastningen på akuten Väntetiderna på landets akutmottagningar fortsätter att öka.