mot · H5023394 · 2017-10-05 00:00:00 — En god man ska ha nära kontakt med den minderåriga, informera om barnets rättigheter och säkerställa att barnet vet vilka fördelar som finns med en rättssäker process jämfört med de risker som följer med en avvikelse. Även om det finns exempel där barnen inte fått det stöd de borde från sin gode man så är det många barn och unga som vittnar om den positiva inverkan den gode mannen hade när de kom ensamma till . Många ensamkommande säger att det inte hade gått så bra för dem som det gjort om det inte hade varit för den gode mannen. tar det alltför från det att den minderåriga anländer till att en god man förordnas och det förekommer även att gode män har ansvar för fler minderåriga än de klarar av. Orsaken till detta är huvudsakligen bristen på gode män. vill att alla ensamkommande barn ska få en god man efter ankomst. Men en snabbare hantering behövs för att tillgodose barns och ungas rättigheter, exempelvis att minska risken för att de försvinner. Därför föreslår att rekryteringen av gode män underlättas genom att en nationell kampanj genomförs och att ett nationellt register upprättas. anslås för dessa ändamål samt för att underlätta rekryteringen av familjehem. 2.7 Permanent lag om tillfälliga, treåriga uppehållstillstånd presenterade en ny migrationspolitik som bygger på att tidsbegränsade uppehållstillstånd införs som regel istället för permanenta uppehållstillstånd. Visserligen skulle tidsbegränsade uppehållstillstånd kunna ha en negativ inverkan på integrationen; att få ett permanent uppehållstillstånd gör det initialt lättare för den enskilde att etablera sig och börja bygga en ny framtid. vet vi att många som redan fått ett permanent uppehållstillstånd ändå inte etablerats och integrerats i samhället vilket visar att uppehållstillståndets status i sig inte är det enda som påverkar. har kommit fram till slutsatsen att vi i den situation som råder i världen och behöver tillämpa tidsbegränsade uppehållstillstånd. Dessa ska dock vara utformade på ett sådant sätt att de främjar integration och ger skydd så länge det behövs. Den som beviljas asyl i bör, enligt förslag, som huvudregel tilldelas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som gäller . Om skyddsbehovet kvarstår permanentas uppehållstillståndet. Också den som har kommit i egen försörjning via arbete eller eget företagande bör ges ett permanent uppehållstillstånd, även om skyddsbehovet då inte skulle kvarstå. menar att dessa bestämmelser ska permanentas inom ramen för utlänningslagen och inte vara en del av den tidsbegränsade lagstiftningen som regeringen har infört på området. förslag stärker incitamenten till etablering eftersom eget arbete säkrar rätten att stanna i . Förslaget kan också påverka hur många som söker asyl just i vårt land. Att fram till , till skillnad från andra EU-länder, har tillämpat permanenta uppehållstillstånd som huvudregel har sannolikt bidragit till att fler sökt asyl här i stället för i andra EU-länder. En jämnare fördelning minskar kostnader och underlättar etableringen för dem som kommer hit. är det för centralt att rätten till familjeåterförening gäller också för dem som får ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. 2.8 Synnerligen och särskilt ömmande omständigheter som den nuvarande, tillfälliga migrationslagstiftningen gäller är möjligheterna att få uppehållstillstånd i snävare jämfört med den ordinarie lagstiftningen. Bland annat finns inte möjligheten att få uppehållstillstånd med anledning av synnerligen och särskilt ömmande skäl kvar, utan istället en bestämmelse om att uppehållstillstånd får beviljas om det skulle strida mot ett svenskt konventionsåtagande att avvisa eller utvisa utlänningen. Att den tillfälliga lagen saknar bestämmelserna om synnerligen och särskilt ömmande skäl är något som motsatt sig. Det är vår bedömning att fler av de ensamkommande barn och unga som kommit till skulle ha kunnat beviljas uppehållstillstånd om regeringen inte tagit bort dessa bestämmelser. Det är också vår uppfattning att regeringens alternativa definition skapar osäkerhet kring vad som faktiskt gäller. Att återinföra bestämmelserna om synnerligen eller särskilt ömmande omständigheter skulle inte rucka på principerna om att värna asylrätten, så att den som har asylskäl ska få skydd i vårt land medan den som inte bedöms ha asylskäl måste återvända hem. Att återinföra bestämmelserna om synnerligen och särskilt ömmande omständigheter vore med andra ord ett sätt att ge en möjlighet för fler ensamkommande och andra behövande att få stanna i , som den reglerade invandringen upprätthålls. anslår för att finansiera återinförandet av bestämmelserna om synnerligen och särskilt ömmande omständigheter. Det är viktigt att återvändandet fungerar, och att det är en tydlig skillnad mellan ett ”ja” och ett ”nej” i asylprocessen är centralt för att legitimiteten i – och förtroendet för – asylrätten och för vår reglerade migrationspolitik ska upprätthållas. Det är också centralt för att som land ska kunna vara generöst i att ge skydd till människor som är i behov av det. Enligt statistik från gränspolisen hade 12 000 personer som fått nej på sina asylansökningar avvikit och var efterlysta av polisen . Den kommande femårsperioden väntas ytterligare 50 000 personer avvika, enligt prognos. Att avvika eller att ”gå under jorden” innebär dels stora risker för den enskilda, dels att parallellsamhällen riskerar att etableras. Det är en utveckling som vi måste motverka. Regeringen lägger 114 miljoner 2018, 199 miljoner 2019 och 76 miljoner 2020 för att stärka upp vad gäller behovet av förvarsplatser. Detta är positivt men menar att mer behövs för att åstadkomma ett ordnat mottagande och en större andel verkställda avvisningar och utvisningar. Partiet anslår därför ytterligare för att tillskapa 50 fler förvarsplatser. För att möjliggöra fler avvisningar och utvisningar är det också viktigt att ingår fler bilaterala överenskommelser (så kallade återtagandeavtal) med de viktigaste mottagarländerna för att dessa ska ta emot sina medborgare. Det behövs även mer resurser till polisen för att de ska kunna verkställa avvisningar och utvisningar och även i större utsträckning genomföra inre utlänningskontroller. satsningar på polisen redogörs för inom ramen för utgiftsområde 4. I förhandlingarna om nya åtgärder mot terrorism som ägde rum var en av prioriterade frågor – som också vann stöd under förhandlingarna – att elektronisk övervakning vid avvisningsbeslut ska utredas. menar att elektronisk fotboja ska kunna användas som alternativ till förvarstagande där det föreligger säkerhetsrisk. fanns totalt 357 försvarsplatser medan över 10 000 personer var registrerade som avvikare efter beslut om avvisning eller utvisning. Det är uppenbart att det behövs alternativ till förvarsplatser. Personer med fotboja, som skulle kunna fungera som ett slags kommunarrest, kan förbereda sin hemresa. skulle ett avvikande upptäckas , antingen när fotbojan avlägsnas eller när personen som är utrustad med en sådan avviker från sitt tillåtna geografiska område. Avslutningsvis i detta avsnitt bör framhållas att lagstiftningen är sådan att brottsliga gärningar kan innebära utvisning. menar att utvisning, för personer med uppehållstillstånd, bör bli en betydligt vanligare rättsverkan än vad som är fallet . Detta bör exempelvis gälla vid vålds- eller sexualbrott. Det är dock brottets grad av allvarlighet och inte dess art som ska styra påföljden, inklusive om det ska föranleda utvisning. Om en utvisning inte går att verkställa, exempelvis för att det inte finns något mottagande land, eller att ett verkställande skulle innebära ett konventionsbrott, så ska utvisningsbeslutet kunna genomföras när verkställighetshindren inte längre föreligger. 2.10 Ett gott mottagande av nyanlända Om vi långsiktigt ska klara flyktingmottagandet på ett bra sätt kan vi inte fortsätta att välkomna asylsökande in i ett långvarigt utanförskap. För många nyanlända och inte minst ensamkommande unga är skolan en av de första kontakterna med det svenska samhället. Vi föreslår att de förstelärare som väljer att arbeta i utanförskapsområden ska få ett lönelyft om . Mer om satsningar på skolan finns att läsa under utgiftsområde 16. 2.11 Inrätta en inspektion för migrationsfrågor En rättssäker migrationsprocess förutsätter att varje steg är rättssäkert. Att myndigheter har ett ansvar att själva se över sina rutiner och följa upp sitt arbete är inte tillräckligt. Därför föreslår att en inspektion för migrationsfrågor inrättas. Syftet med denna inspektion är att verka för rättssäkerhet och effektivitet genom hela migrationsprocessen, det vill säga i hanteringen hos , utlandsmyndigheter, domstolar, polis och i samverkan med kommuner och landsting. Målet med en inspektion för migrationsfrågor är att upptäcka systembrister och därigenom höja rättssäkerheten för den enskilde. Därför bör inspektionens fokus ligga på att säkerställa en korrekt och enhetlig tillämpning av lagstiftningen, och att samarbetet mellan ansvariga myndigheter fungerar och ger förutsättningar till upprätthållen rättssäkerhet. En inspektion för migrationsfrågor kan närmast jämföras med Inspektionen för socialförsäkringen. Den nya inspektionens granskning bör främst ske genom bedömning av myndigheternas egna system för styrning. Exempelvis ska den kunna kartlägga huruvida olika delar av eller polisen skiljer sig åt i hanteringen av liknande fall, om det finns omotiverade skillnader mellan domstolar, på vilket sätt och hur snabbt rättar sig efter ny praxis, hur olika utlandsmyndigheter arbetar med handläggning och i vilken mån myndigheterna lever upp till regeringens satta mål. 2.12 Hjälporganisationerna ska få ökat stöd Vi behöver ta tillvara de enskilda krafter och organisationer som vill och kan hjälpa. Gåvor till frivilligorganisationer strömmar in och är ett tydligt exempel på att enskilda vill hjälpa till i både mottagandet av nyanlända och den senare integrationsprocessen. Här behöver kommunerna jobba tillsammans med både enskilda och det civila samhället. Det civila samhället är oersättligt och förtjänar samhällets erkännande och stöd. I rådande läge är det därför obegripligt att regeringen valt att höja skatten på gåvor till ideella ändamål. vill återinföra avdragsrätten för gåvor till ideella organisationer i en utvecklad version. Detta redogörs för inom ramen för utgiftsområde 3. 2.13 Kompetens gällande förföljda på grund av tro, kön eller sexuell läggning Arbetet med att förstärka rättigheterna för dem som riskerar förföljelse på grund av tro, kön, könsidentitet eller sexuell läggning är av stor vikt. När de mänskliga rättigheterna försvagas i ett land är ofta den första varningssignalen ökade attacker mot just religiösa minoriteter och hbtq-personer. Situationen för dessa två grupper ger också ofta en god indikation på hur det är ställt med de mänskliga rättigheterna i ett land rent generellt. ska förföljelse på grund av tro, kön, könsidentitet eller sexuell läggning ge flyktingstatus. För att ska kunna följa dessa nya bestämmelser är kompetensen hos myndighetens handläggare naturligtvis avgörande och flera viktiga åtgärder, i form av referensgrupper, utbildningsinsatser och seminarier, har genomförts sedan den nya lagstiftningen infördes i syfte att höja kompetensnivån. När det kommer till konvertiter till kristendom är det just skiftet från en övertygelse till en annan som utreds av och huruvida denna konversion är genuin. Efter att kritik riktats mot hur myndigheten har gjort dessa bedömningar har ett skifte skett där kunskapsfrågornas betydelse tonats ned till förmån för den asylsökandes egen berättelse om hur vägen till konversion har sett ut. Detta är något som välkomnar. Men trots insatserna hos finns det fortfarande mycket som tyder på att lagstiftningens intention ännu inte har uppnåtts. menar därför att det är dags att se över lagen i syfte att tydliggöra nu motstridiga uttalanden. Flera oklara uttryck, till exempel vad det innebär att leva ”öppet” med sin sexuella läggning eller sin tro, behöver klargöras bättre. 2.14 Se över EBO-lagen anser att EBO-lagstiftningen är problematisk på många sätt. Trots namnet har EBO blivit inneboende, inte eget boende. Konsekvensen är trångboddhet, frekventa flyttar och socialt utanförskap. Det finns fall där tio till tolv personer trängs i en tvårumslägenhet. Oseriösa aktörer utnyttjar situationen och handel med adresser förekommer. EBO leder även till att nyanlända koncentreras till vissa områden. Lokalpolitiker i kommuner som och har därför länge försökt uppmärksamma oss rikspolitiker på de svåra och allvarliga konsekvenser som EBO medför. Vi behöver en jämnare fördelning mellan landets kommuner av såväl nyanlända som asylsökande, både för de asylsökandes skull och för att underlätta arbetet med att ta emot och slussa in dem i samhället. För att fler ska välja anläggningsboende och för att bryta den destruktiva trångboddheten behöver EBO-lagen ses över och ekonomiska styrmedel användas på lämpligt sätt. För att förhindra att nyanlända väljer trångbott eget boende vill skärpa kraven på de som väljer EBO. De som vill välja eget boende har bevisbördan vad det gäller att kunna uppvisa ett trovärdigt och värdigt boende för i den kommun den asylsökande vill bosätta sig i. Detta bör vara ett villkor för att kunna erhålla etableringsersättning. Kommuner och deras kommunala bostadsföretag bör sedan identifiera boenden där trångboddhetsnormer överskrids. behandlade den så kallade anvisningslagen vilken ålägger kommuner att ta emot nyanlända utifrån olika parametrar för värdigt boende. Dessa parametrar bör också vägleda miniminormer i eget boende. Asylsökande i bostäder där normerna överskrids hänvisas till anläggningsboende under försorg. som den nuvarande, tillfälliga migrationslagstiftningen gäller har möjligheterna till familjeåterförening . Bland annat innebär detta att personer som tilldelats uppehållstillstånd som alternativt skyddsbehövande, och som ansökte om asyl efter det att den tillfälliga lagen aviserades, inte har möjlighet till familjeåterförening . anser att familjens betydelse för upplevelsen av gemenskap, trygghet och stabilitet är mycket viktig – och det gäller inte minst i en orolig och ständigt föränderlig omvärld. Vi värnar familjesammanhållning och det är vår utgångspunkt att familjer ska kunna återförenas. Detta är inte minst en integrationsfråga. Det är bättre att de människor som kommit till fokuserar på att så fort som möjligt etablera sig på arbetsmarknaden och i samhället, istället för att oroa sig för sina anhöriga. Vi har därför motsatt oss de inskränkningar av möjligheten till familjeåterförening som gäller under den tillfälliga migrationslagstiftningen och anslår därför för att stärka rätten till familjeåterförening som den tillfälliga migrationslagstiftningen gäller. I enlighet med migrationsöverenskommelsen står bakom förslaget om att nyetablerade relationer ska omfattas av försörjningskrav. Vi är även positiva till att återinföra sista-länken-bestämmelsen, dock under ett försörjningskrav. 3.1 Kvinnor som kränks eller riskerar att kränkas – tvåårsregel Den person som söker uppehållstillstånd för att få leva med en person i kan beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som gäller – den så kallade tvåårsregeln. Om förhållandet upphör innan utgången av ska personen ifråga återvända till sitt hemland. Regeln kom till för att förhindra skenäktenskap. Dessvärre har det visat sig att kvinnor som misshandlas av sin partner försatts i en tvångssituation. De har helt enkelt haft att välja mellan att fortsätta utstå psykisk eller fysisk misshandel eller att bli utvisade från . Därför ändrades lagen och kan den person som utsatts för våld eller annan allvarlig kränkning under förhållandet, och av det skälet lämnat detsamma, beviljas fortsatt uppehållstillstånd även om förhållandet upphört innan förflutit. Lagändringen förefaller dock inte ha inneburit att situationen förbättrats i avsedd omfattning. Kvinnor som borde ha fått stanna har inte fått göra det. En orsak till detta är att även om kvinnan brutit upp från förhållandet på grund av exempelvis misshandel, krävs att sammanboendet inte varit helt kortvarigt och att förhållandet från början var seriöst. Om man finner att förhållandet varit oseriöst eller kortvarigt, bedöms orsaken till uppbrottet som relativt oväsentligt. I betänkandet Kvinnor och barn i rättens gränsland (SOU 2012:45) påpekar regeringens utredare att tusentals kvinnor söker hjälp efter att ha utsatts för våld av sina män. Utredningen menar att kunskapen hos kvinnorna är bristfällig och att informationen borde bli bättre. Det finns tyvärr exempel på män som systematiskt utnyttjar utländska kvinnor genom att inleda ett förhållande med dem och antingen överge dem eller på annat sätt göra så att de tvingas lämna förhållandet. Dessa män är väl medvetna om att kvinnorna kommer att utvisas om förhållandet upphör innan har gått. För att kunna utreda om det finns skäl att misstänka att referenspersonen kan komma att förgripa sig på sökanden , eller för att fastställa att han tidigare förgripit sig på sambo eller maka, bör en kontroll göras genom registerutdrag. Vi menar att utdrag från brottsregistret avseende brott mot liv och hälsa (3 kap.), brott mot frihet och frid (4 kap.), frid och sexualbrott (6 kap.) ska hämtas in för samtliga referenspersoner. Även meddelande om besöksförbud ska hämtas in. menar att det även bör göras en kontroll utifrån folkbokföringsregistret samt register om tidigare anknytningsförfrågningar. Det kan ge en bild av om någon tidigare ansökt om uppehållstillstånd på grund av anknytning till personen ifråga. På så sätt kan ingen sätta i system att inleda ett förhållande och sedan överge personen i fråga innan tvåårsperiodens utgång. I de fall det framkommer att referenspersonen tidigare dömts för brott mot kap. 3, 4 eller 6 i bör sökanden alltid informeras om detta muntligen. De svenska ambassader som hanterar ansökningsprocessen bör även få i uppdrag att ge sökande en mer fullödig information om vilka rättigheter de har och vilket skydd som kan ges. En sådan information bör inkludera reglerna kring tvåårsgränsen. Den som utsätts för misshandel och kränkningar ska inte vara utlämnad till den som begår brottet. Den situation som alltjämt råder innebär att det kan uppfattas som att ”lite stryk ska man tåla”. Det är helt oacceptabelt. Ytterligare steg behöver vidtas för att kvinnorna som blir misshandlade inom tvåårsperioden inte ska försättas i en tvångssituation. behöver fler företag som startar, växer och anställer. Det ställer krav på ett konkurrenskraftigt näringsklimat men också på att det finns en god tillgång till kvalificerad arbetskraft. Arbetskraftsinvandring bidrar därigenom till att ett land utvecklas och till en växande ekonomi. Men arbetskraftsinvandring är också ett sätt att skapa fler lagliga vägar in i och EU. Om fler länder ökade möjligheterna till arbetskraftsinvandring skulle fler människor som söker sig från utsatthet och fattigdom, men som inte har asylskäl, ges förutsättningar att kunna arbeta och försörja sig i ett annat land. vill se fler vägar in till för den som vill komma hit och arbeta, vilket inte minst gäller inom yrken där det råder brist på arbetskraft i . Bland annat bör personer som studerat i ges möjlighet att stanna efter att studierna avslutats för att söka arbete eller starta företag här. Men utöver detta finns flera saker att göra för att underlätta och stimulera en ökad arbetskraftsinvandring till . Till att börja med är ett av de problem som personer som vill komma till för att arbeta, och arbetsgivare som vill anställa utländsk arbetskraft, stöter på alltför långa väntetider för prövning av ansökan om arbetstillstånd. vill tillsammans med de övriga allianspartierna korta handläggningstiderna för arbetstillstånd och utöka möjligheterna till digital hantering, bland annat genom att en så kallad 30-dagarsgaranti vid komplett ansökan införs hos . Ansökningar om arbetstillstånd som inte kräver kompletteringar ska inte ha en handläggningstid längre än . Vidare är en fråga som varit alltför aktuell den orimliga praxis som lett till de så kallade kompetensutvisningarna av högkvalificerad arbetskraft, vilka fått avslag på sina ansökningar om förlängt arbetstillstånd till följd av mindre förseelser från arbetsgivarens eller en tidigare arbetsgivares sida. Även om det är fortsatt viktigt att värna om villkoren på svensk arbetsmarknad och motverka missbruk av reglerna menar att detta inte får leda till oproportionella konsekvenser för den enskilde. Trots flera uppmaningar från och övriga Alliansen har regeringen dragit ut och enbart föreslagit åtgärder som är otillräckliga för att till fullo möta problemet. som regeringen har haft på sig att agera har alltifrån arkitekter till programmerare som arbetar och betalar skatt i utvisats på grund av mindre misstag. Regeringen har genom en proposition (2016/17:212) föreslagit att det ska vara möjligt att avstå från att återkalla ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för arbete om arbetsgivaren, utan att uppmärksammat felet, har avhjälpt brister i anställningsvillkoren som annars skulle leda till återkallelse. och de övriga allianspartierna anser att detta inte är tillräckligt och har därför åter motionerat – men skarpt – utifrån utgångspunkten att proportionalitetsprincipen ska beaktas vid handläggningen av frågor om arbetstillstånd. Motionen behandlas av . Något som också bör framhållas är att även om arbetskraftsinvandring bidrar till bättre kompetensförsörjning och ökade möjligheter för företag att växa och anställa, förekommer fall av dåliga villkor, falska anställningar och handel med anställningsavtal. Naturligtvis måste alla former av missbruk av regelverket för arbetskraftsinvandring motverkas. och de övriga allianspartierna har därför lämnat förslag om insatser för att motverka missbruk av arbetstillstånd. Vi vill att direktåtkomst införs för till vissa uppgifter hos bland annat . Genom direktåtkomst till uppgifter om till exempel antal anställda i verksamheten, omsättning, resultat, inbetalda skatter och avgifter kan kontrollera att regelverken efterlevs på ett mer effektivt sätt. Här finns utredningsförslag klara . Regeringen måste till lägga fram ny lagstiftning. 5 Flyktingpolitik inom EU Dublinförordningen tillkom så att medlemsländerna i EU på ett effektivt sätt skulle kunna bestämma vem som har ansvaret för att pröva en asylansökan, garantera rimliga tidsfrister och motverka att asylansökningar lämnas in i flera medlemsstater . Länderna är skyldiga att överta eller återfå asylärenden från andra medlemsländer i de fall då de är ansvariga enligt förordningen. Denna ordning har sina fördelar och sina nackdelar. Den medför exempelvis en tydlighet i frågan var en person ska söka asyl och den gör att ingen riskerar att hamna utanför systemet i ett läge när ingen medlemsstat vill ta hand om en persons asylansökan. Det står helt klart att Dublinförordningen behöver ses över i sin helhet och det pågår förhandlingar om en reformering, vilket välkomnar. ser det som mest rimligt att personer som vill söka asyl i EU gör det vid gemensamma EU-beskickningar innan inresa eller vid unionens yttre gräns och att de asylsökande därefter fördelas mellan EU:s medlemsstater baserat på en specifik fördelningsnyckel. Det skulle göra att enskilda inte kan välja land att söka asyl i men var och en skulle likväl försäkras att få sina asylskäl prövade. I särskilda fall bör dock hänsyn kunna tas till exempelvis personlig anknytning till en viss medlemsstat eller om den asylsökande besitter specifika språkkunskaper. har länge varit ett av de länder i och västvärlden som flest sökt sig till och som har tagit ett mycket stort ansvar vad gäller att välkomna asylsökande. sökte nästan en kvarts miljon människor asyl här, vilket i förhållande till befolkningens storlek är mer än något annat land i västvärlden.