mot · H5023222 · 2017-10-05 00:00:00 — Nya förmågor som cyberförsvar, rymdteknik, nanoteknik och autonoma system kräver en mycket hög teknologisk nivå som tekniken i existerande plattformar även blir mer avancerad. För att kunna leverera bra och konkurrenskraftiga produkter och tjänster kommer det vara avgörande att svensk försvarsindustri kan följa med i den utvecklingen. För att försvarsmyndigheterna ska kunna beställa materiel som både är modern, relevant och kostnadseffektiv krävs en god samordnad upphandlingskompetens hos myndigheterna. Detta har inte alltid fungerat optimalt. Därför vill vi lyfta behovet av en bättre upphandlingskompetens hos försvarsmyndigheterna. Ska det dessutom göras upphandlingar av hela förmågor kommer detta bli än mer viktigt. Det finns ett behov av att kunna göra innovationsupphandlingar i högre utsträckning. Innovationsupphandling innefattar dels upphandling som sker på ett sådant sätt att den inte utesluter nya lösningar, så kallad innovationsvänlig upphandling, dels upphandling av innovation, som innebär upphandling av framtagande av nya lösningar som ännu inte finns på marknaden. Vi vill även bättre utnyttja de stora teknik- och industriföretag vi har i och genomföra stora upphandlingar där försvaret inte bara upphandlar själva varan utan också underhåll och logistiktjänster som inte bara gäller i fredstid. Det vill säga att en aktör tar ansvar för att leverera hela förmågan som huvudentreprenör. Ett sådant förfarande kommer dock att ställa stora krav på en relevant kravspecifikation, spårbarhet och rimliga marginaler i affären. En väl fungerande logistik är helt central för att försvaret ska kunna lösa sina uppgifter särskilt i tider av kris och krig. Försvarslogistiken inbegriper allt från service och reservdelar till att säkra tillgången på personlig utrustning och sjukvård. har den svenska försvarslogistiken genomgått en stor förändring, vilken var resultatet av en bred politisk uppgörelse i . Erfarenheterna pekar dock på att det är svårt att uppnå de effektiviseringsvinster som uppställts. Dessutom finns det frågetecken om effektiviseringarna alltid görs utifrån ett helhetsperspektiv där man har Försvarsmaktens operativa förmåga i fokus. I den materiel- och logistikutredning som presenterades föreslås att Försvarsmakten ska ansvara för att driften och vidmakthållandet av myndighetens materiel och att därmed verksamhetsområdet förråd, service och verkstäder inom förs över till Försvarsmakten. Från sida ställer vi oss positiva till förslaget. Det är dock viktigt i det fortsatta arbetet med logistikförsörjningen att beakta de frågetecken som rests av centrala aktörer. Försvarsmakten hade motsvarande ansvar före logistikförändringen 2012 och det var brister i den dåvarande ordningen som gjorde att logistiken överfördes till FMV. Därför kommer utformningen av den nya organisationen vara central för att samma problem inte uppstår igen. Vidare måste även statens beställarkompetens säkerställas, särskilt i ljuset av att utredningen föreslår två upphandlande myndigheter. Det är också centralt att det finns ett livscykelperspektiv med redan från dag ett när materiel ska beställas. vill även peka på vikten av att se på internationella exempel när man organiserar logistiken. I till exempel har staten ingått ett partnerskap med en privat aktör som står för stora delar av den finska logistiken. Erfarenheterna har initialt varit positiva och denna lösning skulle kunna vara ett bra exempel. står inför ett antal utmaningar i de internationella insatserna. Det handlar om var, i vilken kontext och med vem som ska göra internationella insatser, men även om hur vi blir bättre på samverkan mellan civila och militära delar för att skapa långsiktighet och hållbarhet. Nato är en organisation med en global och hög förmåga att genomföra krishantering. har deltagit i Natoinsatser. Det har varit värdefulla missioner som har bidragit till fred och säkerhet och där de svenska bidragen fått beröm av övriga länder. bör även i fortsättningen samverka med Nato i internationella insatser. Det finns också ett värde i att bidra till FN-ledda insatser. Genom att delta i dessa bidrar till att höja kompetensen i FN-insatsen och ge den en större legitimitet. deltar i den FN-ledda insatsen i med bland annat ett underrättelsekompani. Insatsen i var en ögonöppnare för många när det gäller vikten av att ha både säkerhetsskapande militär närvaro och långsiktigt utvecklingsbistånd. Utan säkerhet – ingen utveckling, utan utveckling ingen långsiktig säkerhet. Detta är viktigt att beakta i framtida svenska internationella insatser. Alliansen har lyft just behovet av att ha ett helhetstänkande i de internationella insatserna där erfarenheterna från pågående och genomförda internationella insatser tas till vara. Vi har även fått igenom att tillkännagivande till regeringen om behovet av detta. Arbetet bör göras genom att fastställa konkreta nationella mål för de internationella insatserna mot vilka de kan utvärderas. Regeringen har tyvärr inte på ett tillfredsställande sätt lyckats presentera relevanta och mätbara mål. bör även fortsatt ha en hög ambition att delta i internationella insatser. Just nu ligger mycket av fokus på de sönderfallande staterna i och som också utgör baser för den terror som riktas mot länder utanför den regionen. Det är viktigt att tar sitt ansvar i kampen mot terrorismen. En relaterad fråga är den om möjligheterna att evakuera svensk personal i statlig tjänst utomlands. Detta är en trovärdighetsfråga och en viktig förmåga som kan aktualiseras vid kris och konflikt. Händelserna på det amerikanska konsulatet i Bengazi i när ambassadör dödades var en tragisk påminnelse. Därför bör de föreslagna utredda lagändringar som möjliggör stöd från Försvarsmakten för evakuering av svensk statlig personal i nöd utomlands genomföras. Försvarsmakten roll i försörjningstryggheten Vikten av försörjningstrygghet i händelse av kris och krig är något som inte nog kan understrykas. I denna motion föreslår vi ett antal åtgärder där Försvarsmakten bidrar till att denna kan upprätthållas. Det handlar bland annat om stärkt samlad luftförsvarsförmåga genom anskaffning av luftvärn såväl markbaserat som till våra existerande och framtida ytstridsfartyg. Vi lyfter även förmågan till minröjning. I försvarsuppgörelsen ingår resurser till en förbättrad sjömineringsförmåga. vill även peka på behovet av att stärka den militära närvaron i , inte minst utifrån att hamn är central för svensk utrikeshandel och därmed försörjningstrygghet. Dels vill vi se att hemvärnet ges uppdrag och förmåga att möta hybridhot vid samhällsviktig infrastruktur, som just hamnar. Dels bör försvaret av stärkas genom att sätta upp ett amfibieregemente på garnisonen i . Genom att samverka med andra länder dels i internationella insatser, dels genom gemensam övningsverksamhet bygger det svenska försvaret kompetens och stärker förmågan till samverkan med andra länder i händelse av kris och krig – en hörnsten i säkerhetspolitik. försvarssamverkan med Nato och enskilda Natoländer har utvecklats under och dessutom under svenska regeringar med olika politisk inriktning. har det tagits beslut om att ska vara med i den (). Det är positivt, men arbetet med att fortsätta att utveckla samarbetet med Nato ska fortsätta att fördjupas. I det senaste försvarsbeslutet som har börjat genomföras från och med årsskiftet finns en skrivning om att aktivt bör söka deltagande i samarbeten som JEF. Detta för att stärka förutsättningarna för deltagande i internationella krishanteringsinsatser inom ramen för FN, EU, Nato och . Regeringen anser att svenskt deltagande i sådana operationer i första hand bör ske i samarbete med andra länder, i synnerhet våra grannländer. Det är viktigt att regeringen nu tar steg för att leva upp till den ambitionen. Ett område där det finns en stor potential att vidareutveckla samarbetet är ytterligare samövning med Nato och när det gäller luftförsvaret. I den stora svenska övningen , vilken hålls , kommer amerikanska Patriotförband att delta. Detta samarbete är bra för och bör utvecklas. En viktig del i detta är den gemensamma svensk-finska styrkan, , som kommer håller på att byggas upp. I uppgifterna ingår att den ska kunna genomföra sjöövervakningsoperationer och sjöfartsskydd. Styrkan bör även kunna samverka med Natostyrkor för att stärka säkerheten och stabiliteten i . Det säkerhetspolitiska landskapet skiftar snabbt. Länderna i förväntas och bör ta ett större ansvar för sin egen säkerhet. Som ett resultat av detta har tempot i försvarssamarbetet inom EU ökat betydligt . Detta ger oss anledning att se över och där nödvändigt ompröva våra positioner till försvarssamarbetet inom EU, för att försäkra oss om att våra ståndpunkter är relevanta och till största möjliga nytta för . Det är viktigt att bygger allianser med likasinnade stater även inom det europeiska försvarssamarbetet. Det kan dels gälla i den utökade nordisk-baltiska kretsen, men även med de länder som har Jas Gripen-systemet samt deras relevanta grannländer. Från svensk sida bör vi dock ha med oss vissa utgångspunkter i det vidare arbetet. EU ska inte hålla på med saker som Nato redan gör. Det är viktigt att EU har en dialog med Nato för att undvika dubblering av uppgifter. Utgångspunkten är den gemensamma samarbetsdeklaration som Nato och EU gjorde vid i 2016. Någon egen EU-armé är därmed inte aktuell. Försvarssamarbetet bör dessutom inte föra med sig nya stora kostnader. Istället bör medel föras över från andra områden som till exempel jordbruksstödet. Utvecklingen inom försvarssamarbetet sker nu främst på två områden. Det gäller forskning och innovation samt anskaffning och utveckling. Utvecklingen av PESCO, det ramverk som etablerades i Lissabonfördraget, kommer att bli en viktig del för att utveckla samarbetet. Det är positivt att det nu finns ett förslag till hur samarbetet kring försvarsforskning och förmågeutveckling kan utvecklas. Det behövs mer resurser till forskningen och det finns en potential och effektivitetsvinster i en större samordning kring förmågeutvecklingen. De spelregler som implementeras i det första steget kring hur försvarssamverkan ska fungera kommer att bli viktiga och en mall för det fortsatta arbetet. Därför måste vara proaktivt och arbeta för relevanta spelregler som inte missgynnar innovation eller vissa aktörer. Centralt är att säkerställa mångfalden så att även små och medelstora länder och företag kan få möjlighet att delta i olika projekt på samma villkor som större länder och företag. Även viktigt att tredje land kan finnas med i projekten, med tanke på utländskt ägande i de svenskbaserade företagen och att för att kunna bibehålla den transatlantiska länken. är för att i ökad utsträckning använda PESCO-samarbetet, vilket redan finns i Lissabonfördraget, för att samordna försvarssamarbetet. PESCO medger också att olika samarbeten och projekt kan utvecklas i olika takt och med olika länder som deltar. Slutligen är det viktigt att driver frågan om att stoppa byggandet av gasledningarna Nord Stream 2. Här har regeringen ett tungt ansvar att på EU-nivå skapa opinion och samla likasinnade stater för att motverka Nord Stream 2. Skulle projektet bli verklighet kommer beroende av rysk gas öka betydligt och i förlängningen möjligheter att påverka EU-ländernas politik för att gynna ryska intressen. Spridning av massförstörelsevapen är en betydande utmaning i en värld som präglas av en allt större säkerhetspolitisk osäkerhet. Det är därför viktigt att bidrar på bästa sätt till att arbeta för internationell säkerhet och stabilitet, inte minst när det gäller anti-spridningsarbetet. I samband med att lagen om signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet trädde i kraft begränsades antalet myndigheter som har rätt att inrikta signalspaning. Det var positivt att integritetsskyddet stärktes i och med de förändringar som då gjordes av lagstiftningen kring signalspaning. har det dock visat sig att lagstiftningen som styr signalspaning har behövt modifieras utifrån hur omvärlden har utvecklats och vilka behov som funnits när det gäller tillgång till signalspaning hos svenska myndigheter. 2012 tog beslut om att Säkerhetspolisen och ska läggas till de myndigheter som får tillgång till signalspaning i sin försvarsunderrättelseverksamhet. Syftet är att Säkerhetspolisen och lättare ska kunna få strategiska uppgifter om bland annat internationell terrorism och annan grov brottslighet som har koppling till andra länder och som kan hota viktiga svenska intressen. Signalspaning får bedrivas i syfte att kartlägga utveckling och spridning av massförstörelsevapen, krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden. Dock har den ansvariga myndigheteten () inte rätt att inrikta signalspaning från () för att uppnå detta syfte. Det betyder att den myndighet som har att följa upp frågor kring bland annat spridning av massförstörelsevapen inte har möjlighet att ta strategiska beslut för att lösa sin uppgift på ett tillfredsställande sätt. Ur ett svenskt perspektiv blir det problematiskt att kontrollera att svenska företag inte exporterar teknik, vilken skulle kunna användas för att framställa massförstörelsevapen, till olämpliga länder. Dessutom försvåras möjlighet att uppfylla sina åtaganden i ett antal internationella exportkontrollarrangemang vars syfte är att förhindra spridning av massförstörelsevapen och av konventionella vapen vilka kan hota internationell fred och säkerhet. Det faktum att ISP inte själva får inrikta signalspaning för att kunna fullgöra sitt uppdrag innebär problem på flera plan. Därför bör regeringen se över möjligheten att lägga till ISP till de myndigheter som har rätt att inrikta signalspaning. Dag Klackenberg (M)