mot · H502533 · 2017-09-29 00:00:00 — Inbördeskriget har drivit miljontals människor på flykt, skapat hungersnöd och stort lidande. All ekonomisk och social utveckling i det redan mycket fattiga landet stannade av och stora delar av infrastrukturen, sjukvården och skolsystemet slogs i spillror. Efter flera försök till fredsförhandlingar nåddes till slut en överenskommelse 2015, efter stark press från omvärlden. har dock inte inneburit någon verklig fred. Misstänksamheten mellan grupperna lever kvar och flera brott mot avtalet har skett. Den fredsbevarande FN-styrkan Unmiss har misslyckats och den tidigare chefen för styrkan fick därför lämna sitt uppdrag 2016. Situationen i Sydsudan är akut. Enligt FN finns omkring 1,9 miljoner internflyktingar i landet och över 5,5 miljoner människor riskerar akut matbrist. Nära 2 miljoner människor har flytt Sydsudan och befinner sig i närliggande länder. Amnesty rapporterar om mycket grymma och utstuderade sexuella övergrepp på flickor, kvinnor och några män, som en del av krigföringen. Civila måste skyddas och humanitär hjälp måste komma fram till dem som är i nöd. FN:s resolutioner om kvinnor, fred och säkerhet måste få en framträdande roll i arbetet för en verklig fred i Sydsydan. bör som enskilt land såväl som medlem i EU och FN verka för ett stopp för övergreppen i Sydsudan och att humanitär hjälp når fram. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 1991 störtades diktatorn av en brokig allians av regionala och etniskt baserade grupper. Delar av denna allians bildade det nu styrande under ledning av premiärminister . De förhoppningar som fanns om tydliga demokratiska framsteg och ökad respekt för de mänskliga rättigheterna vid fall har långt ifrån infriats. Under Zenawis styre har brotten mot de mänskliga rättigheterna varit omfattande, bl.a. har möjligheten för frivilligorganisationer och utländska NGO:er att verka i landet kraftigt begränsats. Fängslandet av de svenska journalisterna understryker hur begränsad pressfriheten är i landet. Meles Zenawi avled . Att Hailemariam Desalegns tillträde som premiärminister har inte inneburit några framsteg när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter. Styret i har under en rad år blivit alltmer auktoritärt och utrymmet för oppositionen och det civila samhället har tydligt minskat. I parlamentet har oppositionen inga platser alls efter parlamentsvalet . Det alltmer auktoritära styret har vid upprepade tillfällen resulterat i omfattande folkliga protester som polis och militär regelbundet slagit ned med brutalitet. folkrikaste region har varit centrum för protesterna. Oromofolket upplever sig vara systematiskt diskriminerat av den styrande regeringskoalitionen EPRDF. Omfattande protester genomfördes både . Vid båda tillfällena slogs protesterna ned. Åtskilliga av dem som protesterade arresterades och bara dödades drygt 400 personer. genomfördes nya protester i provinserna . Återigen svarade polisen med våld. Enligt dödades minst 97 personer när polisen öppnade eld mot fredliga demonstranter. Trots att är en starkt auktoritär stat som bidrar till att destabilisera har kritiken från världssamfundet varit begränsad när det gäller landets brott mot de mänskliga rättigheterna. Detta får betraktas som en konsekvens av att lyckats etablera sig som en regional allierad till flera stormakter. ger militärt bistånd och länderna samarbetar djupt inom ramen för det s.k. kriget mot terrorismen. ger omfattande budgetbistånd och har dramatiskt ökat sina investeringar i landet. Behovet av länder som uppmärksammar situationen i är stort. har omfattande relationer med . bedriver utvecklingssamarbete med landet och presenterades en ny och ambitiös strategi för det svenska biståndet till . menar att måste använda sin position för att stärka en demokratisk utveckling i med respekt för de mänskliga rättigheterna. bör kraftfullt uppmärksamma de omfattande brotten mot de mänskliga rättigheterna i såväl i sina bilaterala kontakter med regimen som i FN och EU. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Den svenske läkaren har suttit fängslad i Kilintofängelset i , på oklara grunder anklagad för mutbrott. Turerna kring hans fall har varit många. friades han från de ursprungliga anklagelserna men hålls kvar i fängelse anklagad för att ha legat bakom ett upplopp i fängelset. har uppmärksammat Fikru situation och vädjat till regeringen att agera. har både och varit i vid ett flertal tillfällen utan att besöka Fikru Maru. Han har lidit av flera allvarliga hälsoproblem i fängelset och hans situation är ohållbar. Det är hög tid att regeringen vidtar alla de åtgärder de kan för att bistå honom. måste i alla kontakter med , bilateralt och genom multilaterala organisationer, kräva Fikru omedelbara frisläppande. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Efter att först ha varit en italiensk koloni och efter brittiskt protektorat, tvingades 1952 in i en federation med . 1962 införlivades i , vilket ledde till ett trettioårigt krig mellan den eritreanska nationella befrielserörelsen och . Under detta krig störtades i först monarkin under och sedan diktaturen under . I det krig som fördes mot kämpade flera etiopiska regimfientliga rörelser på samma sida som de eritreanska befrielserörelserna och . Efter fall genomfördes en folkomröstning i och 1991 kunde förklara sig som självständig stat. styrs av EPLF, som bytt namn till PFDJ. innehar presidentposten och har styrt landet sedan självständigheten. I praktiken råder undantagstillstånd och all opposition mot regeringen tystas brutalt. Situationen för de mänskliga rättigheterna har successivt kraftigt försämrats och har utvecklats till en av mest hårdföra diktaturer. utnämnde organisationen till världens näst mest militariserade samhälle, efter . Det har fått en bottenplacering i Reportrar utan gränsers pressfrihetsindex . Ett avgörande steg i denna utveckling togs 2001, då regimen stängde åtta tidningar och arresterade 15 journalister. är ett av de få länder som saknar oberoende tidningar. En av de arresterade journalisterna var den svenske medborgaren . har olika svenska regeringar försökt få frisläppt genom s.k. tyst diplomati. Det är uppenbart att denna strategi misslyckats. Därför är det hög tid att går över till en mer offensiv strategi, t.ex. genom att skicka en hög representant till . måste i alla kontakter med , bilateralt och genom multilaterala organisationer, kräva omedelbara frisläppande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har södra delar härjats av ett av vår tids blodigaste krig. Kriget har tvingat uppemot tre fjärdedelar av befolkningen att lämna sina hem och dödstalen räknas i miljoner. Men kriget har långt ifrån omfattat alla delar av – utvecklingen i bl.a. Somaliland i norra har varit betydligt mer positiv. Konflikten i kan inte bara beskrivas som ett inbördeskrig. Den militanta islamistgruppen har fått stöd utifrån. Grannländerna och har beväpnat och stött olika väpnade grupper som ingripit militärt i , som en del av landets s.k. krig mot terrorismen. Tydligast uttryck tog sig denna yttre inblandning genom invasion av . har vid fyra tillfällen – 2009, 2010, 2013 och 2015 – deltagit i den insatsen utanför som leds av EU. kommer vi att delta på nytt. Insatsen har ett tydligt FN-mandat med huvudsyftet att garantera säkerheten för de humanitära transporterna till . har stött deltagande i . ser vi att det kommer att krävas betydligt mer än bara militära insatser för att komma till rätta med den omfattande piratverksamheten utanför . En av flera förutsättningar är att rovfisket i området, från bl.a. europeiska fiskefartyg, och dumpningen av giftigt avfall i havet upphör, så att det skapas möjlighet för fler somalier att försörja sig genom fiske i stället för genom piratverksamhet. tillbaka finns det tecken på att inbördeskriget i kan vara på väg mot sitt slut. 2011 undertecknades en fredsplan av flera somaliska ledare, tappade mark och lämnade . Året därpå skapades ett nytt klanbaserat parlament, som i sin tur valde en ny president. Försämringar av säkerhetsläget gjorde att allmänna val inte kunde hållas som planerat. hölls i stället parlamentsval där 14 000 klanäldste och regionala ledare utsåg ett nytt parlament. Ett positivt tecken var att representationen av kvinnor i parlamentet ökade till . valde parlamentet i sin tur en ny president. Med ”Farmaajo” på presidentposten har vissa förhoppningar väckts. har möjligheter att spela en roll för en positiv utveckling i landet, inte minst genom den kunskap och de kontakter som finns bland invandrade från i . anser att i EU, FN och andra internationella fora bör verka för att ett långsiktigt arbete för en freds- och försoningsprocess ska påbörjas. En sådan process måste behandla förhållandena i samt mellan och de grannstater som är inblandade i konflikten i . FN:s resolutioner om kvinnor, fred och säkerhet måste också få en framträdande roll i fredsansträngningarna. bör genom sitt engagemang i betona vikten av att landets kvinnor inkluderas i freds- och försoningsarbetet och att det nuvarande vapenembargot upprätthålls och efterlevs så att tillförseln av vapen upphör. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. har ett omfattande utvecklingssamarbete med som är inriktat på humanitär hjälp. Behoven av humanitär hjälp är stora, men när nu sakta tar steg i en positiv riktning finns det ökade möjligheter och behov av att stödja framväxten av de institutioner och positiva krafter som finns i det somaliska samhället. bör stödja arbetet för fred och demokrati i . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. efter den svåra svältkatastrofen i , då omkring 260 000 människor dog, hotades landet av omfattande torka och hunger. FN räknade med att 6,2 miljoner människor – mer än hälften av befolkning – var i behov att hjälp. konstaterade både Sida och FN att den svält som befarades till stor del har avvärjts. Situationen är trots detta fortfarande mycket bräcklig. FN påpekar att 3,2 miljoner människor alltjämt är i riskzonen och att 350 000 barn är undernärda, varav 70 000 akut undernärda. Det finns stora anledningar att glädjas över hur det humanitära biståndet tillsammans med en omfattande mobilisering av somalier som lever utanför bidragit till att stävja krisen. bidrog med extra resurser till , Programme och FN:s humanitära landfond, utöver det årliga humanitära stödet till . Det är nu centralt att fortsätter att följa utvecklingen i och agerar snabbt om krisen skulle bli akut på nytt. är det uppenbart att omvärlden gjort för lite för att åtgärda grundorsakerna bakom den svåra svältkatastrofen 2011. Den grundläggande orättvisa fördelningen av resurser och tillgångar, bristen på demokratisk utveckling och världssamfundets oförmåga att sätta människors säkerhet framför nationella intressen har fortsatt. Regeringen ska verka för en mer rättvis och jämlik fördelning av tillgångar och resurser i och regionen för att förebygga framtida katastrofer. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Amineh Kakabaveh (V)