mot · H502555 · 2017-09-29 00:00:00 — Bland annat pekar de på att det saknas obligatoriska krav på risk- och konsekvensanalyser i situationer med hög risk för kränkningar av mänskliga rättigheter, något svenska staten borde kräva av myndigheter och statsägda bolag. Även om en del aktörer på området hanterar detta genom egna frivilliga rutiner bör det ligga inom statens ansvar att ställa denna typ av krav. Regeringen bör återkomma med förslag på krav på risk- och konsekvensanalyser för myndigheters och statsägda bolags insatser inom utvecklingssamarbetet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. I regeringens nystart av PGU behandlas svenska företags roll på svåra marknader och det svenska exportstödet, men även här är målsättningarna låga. Genomförandet av nationella handlingsplaner ska följas upp, kunskaper ska höjas, handelsdelegationer ska informeras och statligt ägda bolag ska agera föredömligt. vill se kraftigare tag för att säkerställa att företag respekterar mänskliga rättigheter och bidrar till en hållbar utveckling. Regeringen bör återkomma med mer konkreta förslag på hur svenskt exportfrämjande ska bli samstämmigt med politiken för global utveckling. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Dac pågår ett arbete med att se över vad som ska kunna räknas som bistånd. En del av översynen handlar om att vidga definitionerna av privatsektorbiståndet. En sådan breddning riskerar att leda till att biståndet i större utsträckning finansierar företag i givarländer i stället för biståndets verkliga målgrupper. En viktig princip att värna när det gäller privatsektorbistånd är den om additionell effekt, som säger att bistånd endast ska ges via privat sektor om det finansierar satsningar som annars inte hade skett. oroas av utvecklingen inom Dac som riskerar att urholka biståndet och menar att måste utgöra en tydlig motvikt mot denna utveckling. Regeringen bör verka för att förändringarna i Dacs regelverk inte leder till en urholkning av biståndet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Mot bakgrund av hur liten del av de globala penningflödena som utgörs av bistånd är det mycket viktigt att biståndet värnas. Biståndsmedel måste gå till verkliga biståndsinsatser i enlighet med biståndseffektivitetsagendan. Avräkningar för kostnader i givarländer, företagsbistånd som finansierar företagens verksamhet i stället för biståndets målgrupp eller biståndspengar som går till militär eller säkerhetspersonal måste avvecklas. En förutsättning för att garantera kvalitet, transparens och uppföljning är att biståndet inte kanaliseras via s.k. skatteparadis. Skatteparadis definieras som ett land med bl.a. stark banksekretess, låg beskattning och svaga regelverk för finansiella transaktioner. är ett statligt riskkapitalbolag som erbjuder riskkapital och kompetens för investeringar i fattiga länder i , , och till länder i som inte är EU-medlemmar. Verksamheten finansieras via biståndsbudgeten. Efter att tidningen avslöjade att av deras budget, , hade gått via skatteparadis som och , där insynen är obefintlig och alla transaktioner hålls hemliga, togs nya ägardirektiv för fram. I direktiven säger man att inte ska medverka i investeringar via territorier som sammanslutning inte har bedömt som tillräckligt transparenta i sin ”Process”. Problemet är att utvärdering inte på långa vägar räcker för att avgöra om ett territorium är ett skatteparadis som gömmer kriminalitet och bidrar till skatteflykt och korruption. I realiteten innebär de nya ägardirektiven att kan fortsätta att kanalisera pengar via fonder i välkända skatteparadis som , och . Den norska regeringen har beslutat att inga nya biståndssatsningar ska gå via skatteparadis och tillsatt en utredning om existerande investeringar i skatteparadis med målsättningen att ska avveckla alla fonder i skatteparadis. bör följa exempel och införa ett förbud mot att bistånd, exportkrediter, investeringsstöd eller andra former av stöd till näringslivet kanaliseras via skatteparadis. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. öppnade för att biståndspengar ska kunna användas till militär verksamhet. En stor majoritet av EU-parlamentarikerna har röstat för att gå vidare i förhandlingen med ministerrådet. Det här innebär att det nu finns stark uppslutning bakom förslaget inom EU. Denna användning av biståndsmedel strider tydligt mot biståndets principer enligt Dacs kriterier och . är mycket kritiskt till denna utveckling och menar att måste bromsa den inom EU. bör inom EU verka för att stoppa förslaget att biståndspengar ska kunna användas till militär verksamhet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Regler formulerade av Dac (Dacreglerna) styr vad som får räknas som internationellt bistånd. Dac har 30 medlemmar, däribland . Reglerna är dock ett golv, inte ett tak. Enligt Dac-reglerna är det tyvärr tillåtet att använda biståndspengar för att bl.a. finansiera skuldavskrivningar, flyktingmottagande och utländska studenter vid högskolor i givarlandet. Medlemmarna i förbinder sig alltså att inte vara sämre än vad DAC kräver, men det är tillåtet att vara bättre. ser vi hur en rad länder missbrukar möjligheten till avräkningar och låter mycket stora delar av biståndsbudgeten finansiera verksamhet som inte är att betrakta som utvecklingssamarbete. Dacs regelverk ses över. har yrkat på att ska verka för att skrivningar i Dacs regelverk som tillåter att biståndspengar används för skuldavskrivningar, utländska studenter vid högskolor i givarländerna och flyktingmottagande ska strykas. I översynen av Dacs regelverk bör verka för att möjligheten att göra avräkningar för flyktingmottagande tas bort. bör verka för förändringar av Dacs regelverk så att biståndet värnas och att kostnader för flyktingmottagande, skuldavskrivningar och utländska studenter inte ska kunna räknas som bistånd. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Urholkningen av den svenska biståndsbudgeten i kombination med en ytterst begränsad granskning av hur dessa kostnader leder till utvecklingsresultat motsäger de höga kraven på resultatstyrning och transparens i biståndet. lanserade den förra regeringen plattformen Open Aid, vars syfte är att offentliggöra strategier, utvärderingar, kostnader etc. för biståndet. Initiativet var lovvärt och har resulterat i viss ökad insyn. Medborgarna har självklart rätt att veta att statsbudgeten används på ett bra sätt och att insatserna kan utvärderas utifrån biståndets mål. Det gäller i givarländerna såväl som i mottagarländerna. efter lanseringen av kan vi konstatera att det finns vissa brister i den transparens som plattformen erbjuder. Transparensen varierar kraftigt mellan olika poster. När det gäller avräkningarna, exempelvis för kostnader för flyktingmottagande och stipendier till utländska studenter i , är informationen nästan obefintlig. Generellt saknas tillräcklig information kring de insatser som inte handläggs av Sida eller UD. Även när det gäller de aktiviteter som handläggs från Sida på utlandsmyndigheterna är informationen och transparensen väldigt begränsad. Regeringen har aviserat en översyn av modellen för avräkningarna för kostnaderna för flyktingmottagandet. Som en del av översynen ska redovisningen av kostnaderna och transparensen förbättras. välkomnar denna översyn, men menar att transparensen måste förbättras även inom övriga områden där det finns brister. Regeringen bör stärka transparensen inom biståndet inom de områden där det finns brister. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 12.6 Det multilaterala biståndet är en stor givare av multilateralt bistånd. 2016 gick 8,6 miljarder av det svenska biståndet till multilateralt kärnstöd, enligt Open Aid. är i flera fall den största givaren per capita till flera av FN:s olika utvecklingsfonder och program. Bland de FN-organ som får mest svenskt bistånd finns UNDP, och . Det finns en lång historia av starka relationer mellan och FN med dess institutioner samt en hög tilltro till deras förmåga att bedriva utvecklingsarbete. finns brister inom organisationerna. FN:s storlek är en tillgång, men ibland utgör den också ett hinder för möjligheterna att bedriva ett effektivt arbete. Det multilaterala biståndet är beroende av medlemsstaternas bidrag. har flera fonder och program fått mindre pengar till kärnverksamheten då medlemsländerna i stället tenderat att öronmärka bidrag till utvalda projekt eller länder där givaren har nationella intressen. Det försvårar deras långsiktiga insatser för social och ekonomisk utveckling. hade UNDP exempelvis till sin kärnverksamhet och omkring fyra gånger så mycket till öronmärkta projekt. Trenden att villkora stödet till FN genom öronmärkta projekt behöver vändas. Kärnstödet behövs för att det multilaterala biståndet ska kunna bedrivas långsiktigt och effektivt. Kärnstöd är dessutom mer demokratiskt då organens beslutsfattande församlingar styr över budgetar i stället för de länder som betalar mest. Finansieringen av FN:s verksamhet bör reformeras för att gynna kärnstödet. Differentierade overhead-kostnader för givarländerna skulle kunna vara en väg framåt. har som ett av få länder fortsatt att ge ett betydande kärnstöd till flera av de multilaterala biståndsgivarna och lyfts ofta fram som en positiv förebild för finansiering av FN-organen. bör verka för att fler länder ökar sitt kärnstöd till det multilaterala biståndet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna.