mot · H5021939 · 2017-10-03 00:00:00 — Som konsekvens av att vägen mellan och har stängts har allt fler människor på flykt tvingats göra den ännu längre och farligare resan mellan och . drunknade rekordmånga människor på flykt i p.g.a. de farliga resor de tvingades göra. Erdoğans har tagit flera betydande steg i auktoritär riktning. Rapporterna om grova kränkningar av mänskliga rättigheter, inskränkt yttrandefrihet och ett växande förtryck av landets kurder avlöser varandra. Efter det misslyckade kuppförsöket har förtrycket av oppositionella ökat. Regimen har massarresterat över 40 000 människor, däribland flera journalister, jurister och lärare. Inskränkningarna av yttrande- och tryckfriheten har ökat. är starkt kritiskt till uppgörelsen mellan och . Vi menar att den innebär ett avsteg från asylrätten och legitimerar president kamp mot grundläggande fri- och rättigheter och övergrepp på den kurdiska befolkningen. Regeringen bör verka för att avtalet mellan och sägs upp. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. När vägen mellan och nu är stängd har blivit det främsta avreselandet för människor på flykt från och delar av till . Det beror till stor del på det rådande kaoset och bristen på kontroll över landets gränser. EU har fokuserat sitt engagemang i på att stoppa flyktingar från att ta sig in i , trots att det innebär att de fastnar i det krigshärjade landet. Situationen för de flyktingar som befinner sig i är fruktansvärd. Flera rapporter, bl.a. från FN och Human Rights Watch, vittnar om flyktingar som säljs som slavar, trafficking, sexuella övergrepp och tortyr. betalar EU den libyska för att stoppa båtar med flyktingar trots att FN-rapporter beskriver hur den libyska vid upprepade tillfällen har skjutit mot, skjutit sönder och sänkt flyktingbåtar. Flyktingar som omhändertas av den libyska förs tillbaka till migrationshäkten där de intagna utsätts för tortyr, svält och våldtäkter. Trots situationen i och vetskapen om de övergrepp som begås utökade EU stödet till landets kustbevakning . ska förmedlas till kustbevakningarna från en av . Detta går rakt emot de principer som ska styra bistånd och utvecklingssamarbete, det är kontraproduktivt och medför uppenbara risker för aktivt bidragande till grova brott mot mänskliga rättigheter. Trots det står bakom EU:s politik i . Det är uppenbart att mänskliga rättigheter väger lätt mot ambitionerna att stoppa flyktingar från att komma till . Det är dessutom uppenbart att den förda politiken leder till att landet destabiliseras ytterligare. Regeringen bör verka för att EU slutar finansiera den libyska och att relationer med bygger på full respekt för asylrätten och mänskliga rättigheter. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. När EU tecknade återtagandeavtal med var det med hot om att dra tillbaka biståndet på motsvarande . är ett av världens fattigaste länder. Deras inhemska intäkter utgör av BNP och de är därmed så pass beroende av utländskt bistånd att regeringen hade svårt att stå emot pressen från EU. kan på inget sätt beskrivas som ett säkert land och utvecklingsutmaningarna är enorma. Den afghanska flyktingministern har vädjat till EU att inte deportera människor till landet. Att genom EU:s avtal har tecknat ett bilateralt återtagandeavtal med är direkt skamligt. Kommissionen har också föreslagit en blandning av främjande och tvingande åtgärder för att få andra stater, framför allt i , att hindra migranter från att ta sig mot . Det är uppenbart att EU använder sin politiska och ekonomiska makt för att begränsa asylrätten och människors rätt att röra sig. Genom att samarbeta med tvivelaktiga stater som , och för att stoppa människor på flykt finns uppenbara risker för att EU bidrar till grova kränkningar av mänskliga rättigheter. bör som enskilt land såväl som inom EU och FN motverka alla beslut som innebär att asylrätten och flyktingars mänskliga rättigheter kränks. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. I syfte att hantera den migration som når EU:s yttre gränser har EU skapat Frontex, en byrå för yttre gränskontroll, som bl.a. organiserar patrullering och övervakning av den afrikanska och centrala . De alltmer avancerade övervakningssystem som används har lett till att fler väljer längre och farligare vägar. Tusentals människor har omkommit under flykten till . Frontex mandat har i allt väsentligt varit inriktat på att skydda EU:s gränser och saknat en explicit mekanism för att tillförsäkra skydd för asylsökande eller andra utsatta grupper. Frontex har därför haft ödesdigra effekter för EU:s politik för mottagande av flyktingar och andra skyddsbehövande. Den fria rörligheten i EU utvecklas på bekostnad av den fria rörligheten i EU:s grannstater. pressas att införa en hårdare politik för att bekämpa migration baserad på den europeiska modellen med gränskontroller, kriminalisering, frihetsberövande och utvisning. EU:s gränskontroll förläggs på detta sätt på tredjeländers sjöterritorium. I praktiken stämplar EU en individ som ”irreguljär migrant” redan innan hen lämnar sitt land och kommer in på EU-territorium. Dessa ”förebyggande aktioner” tar ingen hänsyn till att personen kan vara potentiell asylsökande eller flykting. Detta förhandsantagande om ”illegalitet” och förebyggande gränskontroll omöjliggör ett fullständigt respekterande av mänskliga rättigheter och tillträde till en reguljär asylprocess med en individuell bedömning av asylärendet som föreskrivs i flyktingkonventionen. Enligt Frontexförordningen ska grundläggande mänskliga rättigheter och asylrätten respekteras i verksamheten liksom skyldigheten att bistå dem som befinner sig i sjönöd. Tyvärr saknas effektiva övervakningsmekanismer beträffande Frontex iakttagande av dessa skyldigheter. En rapport till påpekar att Frontex måste respektera och skydda de mänskliga rättigheterna, en skyldighet som är än viktigare i och med Frontex gränsbevakningssystem Eurosur . Bland de problem rapporten pekar på finns avsaknaden av system som gör det möjligt för att granska Frontex och för migranter som anser sig ha blivit felaktigt behandlade att framföra sina klagomål. 2016 antogs en ny förordning om europeiskt gräns- och kustbevakningssystem. Förordningen innebär delvis att Frontex ersätts av den europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån, som kommer att ha långt större befogenheter, mer resurser samt så stor personalstyrka som Frontex. Den europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån ska sättas in när ett EU-land utsätts för ett stort migrationstryck eller annan påfrestning. Om det finns kvalificerad majoritet bland medlemsländerna att låta den europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån gå in i ett EU-land och landet inte samtycker, har medlemsländerna rätt att stänga sina inre gränser mot landet. Detta innebär att gräns- och kustbevakningsbyrån också kommer att kunna gå in i EU-länder om övriga länder anser att återvändandet av flyktingar inte fungerar tillräckligt bra. Den europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån kommer också att finnas på plats i tredjeland, exempelvis i , för att hjälpa landet att stänga sina gränser. är djupt kritiskt mot utvecklingen av den europeiska gräns- och , att EU bygger ännu högre murar, militariserar och externaliserar gränserna. Som konsekvens kommer EU snart att ha en överstatlig gränspolis som finns till för att stoppa människor från att ta sig till , för att rädda den inre rörligheten. Detta sker på bekostnad av att människor som flyr från krig och konflikt inte kan ta sig hit. Regeringen bör verka för att den europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån avvecklas. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Fram till att den europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån är avvecklad bör regeringen skyndsamt verka för att inriktningen av dess verksamhet ändras på ett djupgående sätt så att både asylrätten och skyldigheten att bistå skeppsbrutna respekteras. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 8 Lagliga vägar till Konflikter, förtryck och oroshärdar i närområde resulterar i att människor söker sig till för ett liv i säkerhet och trygghet. I stället för att välkomna de människor som söker vårt skydd har och EU tagit flera steg för att göra det svårare för människor på flykt att komma till kontinenten. Resultaten av EU:s politik syns på , i de överfulla grekiska lägren, på gränsen mellan och , där turkiska gränsvakter skjuter ned syriska flyktingbarn samt i övergreppen som sker i flyktingförvaren i . Det är så flykten slutar när alternativen står mellan att stanna kvar i kriget och förtrycket eller att ta sig förbi ”Fästning ” hinder och murar. Därför behövs lagliga vägar in i , för att människor på flykt ska kunna få en trygg och säker resa till ett nytt liv i trygghet på världens rikaste och mest välmående kontinent. Att regeringen har tillsatt en utredning för att analysera förutsättningarna för att skapa lagliga vägar för att söka asyl i EU är välkommet. Uppdraget ska redovisas . fortsätter människor att genomleva konsekvenserna av EU:s flyktingpolitik. Lagliga vägar måste införas . Visumkrav riktade mot länder där det pågår krig eller omfattande kränkningar av mänskliga rättigheter är en viktig del av EU:s politik för att stänga flyktingar och andra skyddsbehövande ute. Detta är ett allvarligt hot mot asylrätten. Regeringen bör därför inom EU verka för att korta ner listan över visumpliktiga länder och för att visumkrav inte ska användas för att stänga ute flyktingar. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. går det inte att söka asyl i från utlandet. Ett exempel som belyst detta är de tolkar som arbetat för den svenska styrkan i och som sökt asyl i . De fick avslag på sina ansökningar eftersom de inte befann sig i . Det är också i det närmaste omöjligt att ta sig till för att söka asyl för den som inte kan betala betydande penningsummor till människosmugglare. För att möjliggöra asylansökningar från utlandet bör svenska beskickningar få utfärda visum till skyddsbehövande antingen när dessa befinner sig i hemlandet eller i tredjeland. Det finns dock flera svåra praktiska problem med asylvisum. Avsaknad av en svensk ambassad i flyktingens hemland är ett problem som delvis skulle kunna åtgärdas genom ett samarbete med andra länders ambassader, exempelvis våra nordiska grannländers. Ett sådant samarbete skulle också kunna omfatta möjligheterna att ansöka om familjeåterförening. Andra problem är risker för den asylsökande att besöka ambassaden som ofta kan stå under bevakning, problem med sekretessen gentemot lokalanställd personal vid ambassaden, rädsla att berätta om sina asylskäl medan man finns kvar i sitt hemland, svårigheter att skaffa medicinsk bevisning om eventuella tortyrskador, frånvaro av möjlighet till advokathjälp, osv. menar att utfärdande av asylvisum, som komplement till det traditionella sättet att söka asyl, bör ses som en viktig möjlighet att skapa lagliga vägar att söka skydd undan förföljelse. Hur proceduren för dessa viseringar bör utformas för att undanröja de risker och problem som ovan angivits bör ses över. Regeringen bör med hänvisning till ovanstående tillsätta en utredning med uppgift att lägga fram förslag om en procedur för utfärdande av asylvisum. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 8.3 Avskaffa flygbolagens transportörsansvar Transportörsansvaret innebär att exempelvis flygbolag är skyldiga att betala återresan och eventuellt uppehälle för en person som saknar pass eller tillstånd, och som kommit till destinationslandet med hjälp av flygbolaget. Brott mot den lagstiftningen kan dessutom straffas med böter för flygbolaget. Artikel 26 i och direktiv /51/EG innebär ett transportörsansvar vid alla resor till . Genom transportörsansvaret tvingas flygbolagen att vägra transportera alla personer som saknar giltiga identitetshandlingar och/eller visum, i de fall det krävs för inresa, eftersom de får stå för alla kostnader i de fall deras passagerare ansöker om asyl och får avslag. I praktiken hindrar transportörsansvaret således asylsökande från att ta sig in till Schengenområdet med t.ex. flyg. Konsekvensen av transportörsansvaret är att flyktingar tvingas vända sig till smugglare med sjöovärdiga båtar för resa över , med livet som insats. Regeringen bör inom EU verka för att transportörsansvaret avskaffas. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 8.4 Öka antalet kvotflyktingar Kvotflyktingar är flyktingar som via får vidarebosätta sig i något av de 27 länder i världen, varav är ett, som tar emot kvotflyktingar. Flyktingarna väljs ut av UNHCR och varje land väljer självt hur många det vill ta emot. Kvotflyktingar bedöms vara särskilt utsatta för förföljelse p.g.a. ras, nationalitet eller annan utsatt samhällsgrupp och flygs ofta direkt från krisområdenas närhet till vidarebosättningslandet. tog emot mellan 1 700 och 1 900 kvotflyktingar . Kvotflyktingar är den enda grupp som får permanent uppehållstillstånd enligt den tillfälliga lagen och är en av få lagliga vägar till . Regeringen ökade antalet kvotflyktingar som tar emot till 3 400 2017 och kommer vi att ta emot 5 000 . 9 Utvidga rätten till familjeåterförening En av få lagliga vägar till går genom familjeåterförening. Genom lagen om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i har den vägen begränsats avsevärt. Om fler familjer på flykt skulle tillåtas att återförenas, skulle det innebära att många människor slapp ta den livsfarliga vägen över . Att få bo ihop med sin familj är en mänsklig rättighet som har starkt skydd i internationella konventioner. vill se en utvidgning av rätten till familjeåterförening. Principen om familjens enhet fastslogs första gången i FN:s allmänna förklaring om mänskliga rättigheter. Att familjen har rätt till samhällets och statens skydd har fastslagits i flera konventioner om mänskliga rättigheter. Enligt FN:s konvention om barnets rättigheter ska ett barns ansökan om familjeåterförening behandlas på ett positivt, humant och snabbt sätt, dessutom ska barnets bästa komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barnet. Detta har införlivats i EU:s familjeåterföreningsdirektiv (2003/86/EG) som har implementerat i sin lagstiftning. Inskränkningarna i rätten till familjeåterförening i lagen om tillfälliga begränsningar av möjligheten att få uppehållstillstånd i får mycket stora konsekvenser för människor på flykt, asylsökande och nyanlända. Endast de som beviljas asyl som flyktingar får denna rätt enligt lagen. är mest restriktivt i EU när det gäller beviljande av asyl som flykting. av de syrier och av de irakier som beviljats asyl i har fått flyktingstatus. Det går att jämföra med EU-snittet på respektive . Lagändringen innebär alltså omfattande inskränkningar i rätten till familjeåterförening. finns stora brister i hur denna rättighet efterlevs. För att få rätt att återförenas med en familjemedlem som har fått uppehållstillstånd i måste den som är kvar i sitt hemland intervjuas vid en svensk ambassad. Den svenska ambassaden i har reducerad verksamhet och viserings- och migrationsfrågor hanteras av ambassaderna i grannländerna. kunde syrier resa till utan visum, men införde visumkrav för syrier. Handläggningstiderna är långa och i många fall avslås ansökan. Resan till är dyr och farlig. Flera rapporter om hur syrier har beskjutits vid gränsen till har kommit . Andra länder som syrier kan ta sig till för att ansöka om familjeåterförening är , , eller . Det är nästintill omöjligt att få inresevisum som syrier till dessa länder, vilket i praktiken innebär att rätten till familjeåterförening inskränks för många syrier. har regeringen gjort det möjligt för syrier att ansöka om familjeåterförening i och i budgetpropositionen aviserar de att det även ska bli möjligt i . välkomnar de utökade möjligheterna då vi lyft frågan . Att ge syrier möjlighet att ansöka om familjeåterförening vid ambassader i ytterligare andra länder de kan ta sig till eller att göra ansökan helt elektronisk är två sätt att säkerställa att rätten till familjeåterförening respekteras. Dessa alternativ och ytterligare sätt bör undersökas. Regeringen bör återkomma med förslag på hur rätten till familjeåterförening kan stärkas. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Dublinförordningen fastslår vilken stat som ska pröva en asylansökan från en person som befinner sig i en Dublinstat (EU-stat eller , , eller ). Om den sökande har familj (make/maka och/eller minderåriga barn) som beviljats skydd eller befinner sig i asylprocessen i en annan Dublinstat ska det landet även pröva den sökandes asylansökan. Omkring 45 000 flyktingar är fast i grekiska flyktingläger efter att grannländerna och stora delar av övriga stängt sina gränser. Många av dem har familj i som beviljats skydd eller befinner sig i asylprocessen, och har därmed rätt att återförenas med dem. På grund av bristande kunskaper hos asylsökande och handläggare, samt otillräcklig rätt till juridisk rådgivning och en undermålig hantering av asylärenden i sker detta inte . Regeringen bör verka för att rätten till familjeåterförening i enlighet med Dublinförordningen efterlevs. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 9.2 Ta bort 18-årsgränsen för familjeåterförening Utlänningslagen innehåller en 18-årsregel som innebär att uppehållstillstånd p.g.a. familjeanknytning mellan föräldrar och barn endast beviljas om barnet är . anser att denna bestämmelse är onödigt snäv. Om en person i familjen (begreppet familj avser i gällande lagstiftning en kärnfamilj bestående av föräldrar och barn (biologiska eller adopterade)) har skyddsbehov är det sannolikt att samma sak gäller även för övriga familjen. För de flesta av oss är relationen mellan föräldrar och barn livslång, och det är orimligt att kräva att den ska avslutas just för att barnet hunnit fylla . I en situation där det som finns mycket få lagliga vägar för att få skydd i EU ger en vidgning av denna bestämmelse dessutom möjlighet att ge fler människor skydd utan att de ska behöva riskera livet. Regeringen bör återkomma till med förslag om ett borttagande av 18-årsregeln i utlänningslagen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. fanns en s.k. sista-länken-bestämmelse i utlänningslagen som innebar att om en enda familjemedlem var kvar i hemlandet kunde denne beviljas uppehållstillstånd för att komma till och leva med övrig familj här. När bestämmelsen togs bort stängdes dörren för många av dessa människor. Det finns åtskilliga exempel på kvarvarande, åldriga föräldrar som har separerats från sina vuxna barn p.g.a. att den typen av familjeåterförening har omöjliggjorts. anser att sista-länken-bestämmelsen måste återinföras. Regeringen bör återkomma till med förslag om ett återinförande av sista-länken-bestämmelsen i utlänningslagen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 9.4 Ändra femårsregeln för kärleksinvandring Debatten om den s.k. tvåårsregeln för kärleksinvandring har pågått . Att utlandsfödda kvinnor, som misshandlats av sina män under den tvååriga prövotiden för permanent uppehållstillstånd, blivit utvisade från om de brutit upp från förhållandet har upprört många. Denna rättstillämpning har alltför länge tillåtits få oacceptabla konsekvenser, t.ex. att många kvinnor sett sig tvingade att stanna kvar i förhållanden trots misshandel från mannens sida eftersom en utvisning till hemlandet skulle kunna medföra ännu värre konsekvenser för dem. Den starka kritiken, bl.a. i riksdagsmotioner från , ledde till att den dåvarande regeringen lade fram en proposition för . Tyvärr begränsade propositionen skyddet för kvinnan till fall där det varit fråga om våld eller handlingar som inneburit allvarlig kränkning. påpekade i en reservation till utskottsbetänkandet att formuleringen kunde få till följd att visst våld och kränkning kunde komma att accepteras och att myndigheterna medgavs ett för stort tolkningsutrymme. Det är nu alldeles uppenbart, vilket bl.a. visats genom rapporter från för kvinnojourer och tjejjourer i (Roks) både 2009 och 2010, att detta försök att genom en lagändring rätta till den stötande rättstillämpningen har misslyckats fullständigt. publicerades utredningsbetänkandet Kvinnor och barn i rättens gränsland, SOU 2012:45. I betänkandet riktas förödande kritik mot den gällande lagstiftningen, dess tillämpning och konsekvenser för offren. De krav på förändringar av utlänningslagen för att skydda utsatta kvinnor och barn som drivit får ett starkt stöd av utredningen. Den tillfälliga lagen om begränsade möjligheter att få uppehållstillstånd i innebär stora steg i helt fel riktning. Relationen måste numera bestå , utan undantag, för att den som anlänt genom anhöriginvandring ska kunna få förlängt uppehållstillstånd. Det innebär alltså att en person som misshandlas av sin partner kan stå inför valet att skickas tillbaka till det land hen flytt från, eller leva med misshandeln tills de fem åren har passerat. Det är en obegriplig ordning, som ifrågasätter skarpt. Det finns inte heller någon motivering för den i propositionen. Att en regering som kallar sig feministisk driver en politik med dessa konsekvenser är oförsvarbart. Regeringen bör återkomma med förslag på förändringar i bestämmelserna om anhöriginvandring i syfte att värna utsatta kvinnors situation, både i den tillfälliga lagen och i utlänningslagen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Enligt nuvarande lagstiftning förlorar barn som beviljats asyl i rätten till familjeåterförening när de blir svenska medborgare. ifrågasätter starkt denna ordning. Det är inte rimligt att svenska medborgare ska behandlas sämre an andra i detta avseende. Regeringen bör återkomma med förslag på lagändring avseende rätten till familjeåterförening så att barn behåller rätten till familjeåterförening när de blivit svenska medborgare. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 10 Hbtq-personers rättigheter i asylprocessen Enligt utlänningslagen 4 kap. 1 § räknas den som känner välgrundad fruktan för förföljelse p.g.a. kön eller sexuell läggning som flykting. Trots detta är det vanligt att personer som riskerar att bli förföljda om de återvänder till sitt hemland får avslag på sin asylansökan. Migrationsöverdomstolen har inte heller tagit upp tillräckligt många fall där den asylsökande angett förföljelser p.g.a. kön eller sexuell läggning som asylskäl för att det ska ha hunnit utformas någon rättspraxis på området. Även när det kommer till förföljelse p.g.a. könsuttryck och könsidentitet är rättsläget osäkert. En konsekvens av denna brist på praxis är att migrationsmyndigheterna kan fortsätta att utvisa hbtq-personer till länder som exempelvis . Eftersom det är klarlagt att människor avrättas p.g.a. sin sexuella läggning i bör asylsökande homosexuella och bisexuella iraniers fruktan anses välgrundad så länge paragrafen om dödsstraff och kroppsbestraffning finns kvar i den iranska strafflagen. Detsamma gäller alla andra länder som avrättar och bestraffar homosexuella och bisexuella p.g.a. deras sexuella läggning samt transpersoner p.g.a. deras könsidentitet och könsuttryck. Tillämpningen av utlänningslagen avviker i praktiken från intentioner med lagen. För att komma till rätta med det här vill att lagstiftningen förtydligas. presenterade RFSL rapporten ”Asylprövningen vid flyktingskap på grund av sexuell läggning – En analys av riskprövningen och möjligheten till skydd i hemlandet”, där det konstateras att förarbetena till utlänningslagen innehåller motstridiga formuleringar gällande asyl p.g.a. sexuell läggning om den sökande dolt sin sexuella läggning i ursprungslandet. I förarbetena framgår att det kan ha betydelse för riskprövningen om någon i hemlandet har dolt sin sexuella läggning och därigenom minskat förföljelserisken. framhålls att ingen ska behöva dölja en så grundläggande egenskap som sexuell läggning.