mot · H4023722 · 2017-04-28 00:00:00 — Kriminalisera samröre med terrororganisation Det är ofta svårt att bevisa brott som skett i andra länder, framför allt de som syftat till att hjälpa terrorlistade organisationer. saknas vittnen och annan bevisning. Vi vill göra det enklare att straffa de som återvänder från utlandet genom att följa exempel och förbjuda samröre med terrororganisationer. Det skulle innebära att en åklagare inte behöver bevisa ett explicit terrorbrott utan att det istället räcker att bevisa samröre med en av EU eller FN terrorlistad organisation för en fällande dom. Kriminalisera stödjande av terrororganisation Samhällets insatser kan inte endast rikta in sig på de direkta utförarna av terrordåd. Vi behöver även komma åt de personer och organisationer som hjälper och stöder terroristerna i deras handlingar. Den som stöder en terrororganisation utgör ett hot, och vill därför att stödjande av en terrororganisation kriminaliseras. Det skulle innebära att det blev kriminellt att t.ex. dela information med en terrorgrupp eller att hjälpa till med framtagande eller spridande av propaganda. Låt myndigheter dela fler uppgifter Att myndigheter inte får dela information med varandra kan vara ett stort hinder i kampen mot terrorismen. Viktiga uppgifter riskerar att falla mellan stolarna och information riskerar att inte nå dem som berörs. Vi vill värna spärrar för sekretess som finns för att värna den personliga integriteten, men vid risk för terrorbrott måste information få komma fram till de myndigheter som behöver den, och därför är det viktigt att framför allt de rättsvårdande myndigheterna har en sekretessbrytande uppgiftsskyldighet. Nationellt resursteam för att hantera återvändare Terrorresor ska i första läget straffas, men det är tydligt att samhället inte klarar utmaningen att hantera dem som återvänder efter att ha anslutit sig till terroristorganisationer. Brister finns hos såväl kommuner som hos de statliga myndigheterna och övriga rättsväsendet. Alla delar av samhället bär därför ett ansvar att prioritera denna fråga avsevärt högre för att värna den nationella säkerheten. Det tyngsta ansvaret vilar dock på staten. vill ha ett nationellt resursteam som arbetar operativt med återvändare och radikala miljöer. Inrätta en nationell polisreserv Med en förändrad omvärld och en polisorganisation som har svårt att klara sina arbetsuppgifter har det blivit tydligt att beredskapspolisen skulle behövas för att bistå polisen t.ex. vid terrordåd, då det finns en ökad risk för terrordåd eller vid naturkatastrofer. Polisen skulle få större möjligheter att sköta sina kärnuppgifter, att skydda medborgarna och lösa brott, om de i vissa situationer fick understöd av en beredskapspolis, som exempelvis kan ta hand om skydd runt viktiga byggnader och liknande i en situation då polisens börda ökar tillfälligt. En nationell polisreserv skulle göra att var bättre rustat för att hantera en eventuell terroristattack än . vill därför återupprätta beredskapspolisen bestående av reservpoliser, och avser att återkomma med förslag om detta i kommande budgetmotioner. De brott som det är vanligast att människor utsätts för i vardagen är ofta de som riskerar att skapa en känsla av otrygghet och skapa misstro mot rättsväsendet. En stor del av dessa brott utreds av olika anledningar inte och inte sällan läser vi i tidningarna om fall där polisen med relativ lätthet borde ha kunnat utreda fallet. Genom att tillföra polisen mer resurser och fler anställda kommer fler brott att upp, vilket kommer att öka tryggheten i hela landet. Det är viktigt att alla i samhället gör rätt för sig. vill höja skatte- och tulltilläggen för den som lämnar felaktiga uppgifter i sin skatte- eller tulldeklaration. Det beräknas leda till en ökad intäkt på 370 miljoner . har många utmaningar när det gäller frågor kring brott och straff. Från den grova organiserade brottsligheten som ofta utnyttjar samhällets mest utsatta i sin brottslighet och som måste stoppas bl.a. genom förebyggande verksamhet och genom ett ökat samarbete mellan olika myndigheter, såsom , och , till frågor som berör unga lagöverträdare där problematiken bör mötas genom tydliga och konsekventa reaktioner och skärpta straff som vi tar ansvar för att inte låta straffet bli orsak till att driva den unge vidare in i ett kriminellt vuxenliv. Vissa frågor på trygghetsområdet behöver lyftas särskilt. Det gäller bl.a. sexualbrott och hedersbrott, men även de utsatta områden där kriminaliteten skapar otrygghet och förstör unga liv. Människor som blivit utsatta för sexualbrott berättar ofta om en känsla av utsatthet, inte bara vid brottstillfället utan även genom hela rättsprocessen. vill öka tryggheten för brottsoffer genom att ge större möjlighet att byta målsägandebiträde, precis som man kan byta försvarare. Vi vill också utreda om kraven som ställs för att få ett målsägandebiträde kan sänkas. Sexualbrottens integritetskränkande natur gör att straffen måste vara kännbara. För att de allvarligaste brotten ska straffas hårdare vill införa synnerligen grov våldtäkt som en ny brottsrubricering. Vi ser även att barn och ungdomar är en väldigt sårbar grupp för vilka konsekvenserna av sexualbrott kan vara ännu mer långtgående och allvarliga än de är för vuxna personer. vill därför skärpa straffet för köp av sexuell handling av barn. För är det självklart att alla sexuella handlingar ska ske med samtycke och att de som inte gör det ska vara straffbara. En samtyckesbaserad sexualbrottslagstiftning visar tydligt att ansvaret läggs på gärningsmannen och inte på offret. För att ytterligare tydliggöra detta bör även ett oaktsamhetsbrott avseende våldtäkt införas. Att kvinnor ofta känner sig utsatta för ovälkomna sexuella närmanden har länge varit känt. Inte sällan sker detta i det offentliga rummet, och för kvinnor är det något som ibland ses som en del av vardagen. Det är oacceptabelt att flickor och kvinnor inte ska kunna känna sig fredade från sexuellt ofredande eller röra sig i det offentliga rummet utan rädsla för att bli antastade. Arbetet mot sexuellt ofredande i offentlig miljö bör stärkas. Hedersbrotten måste tas på stort allvar. Alla människor ska ha möjlighet att leva sina liv som de vill utan att förtryckas och tvingas in i äktenskap eller utifrån gamla föreställningar om heder förhindras från att utvecklas på det sätt de vill. Kunskapen om hedersproblematik i är alldeles för låg. Vissa genomförda undersökningar ger oss en fingervisning om hur problematiken ser ut, men det är inte tillräckligt. Vi måste få mer kunskap, och vill därför att det tillsätts en kommission som tar fram fakta, kartlägger situationen, tar fram tillförlitlig statistik och undersöker vilka insatser som fungerar bäst i kampen mot hedersnormer och brottslighet i hederns namn för att på så sätt möjliggöra ett intensifierat arbete för att hindra och motverka hedersrelaterad brottslighet. När det gäller hedersproblematik finns det även stora brister i kunskap hos polis, åklagare och domstolsväsende, vilka har centrala roller för att brottsoffren ska kunna få rätt hjälp och stöd. har därför tidigare föreslagit en satsning på att öka kunskapen hos polis, åklagare och domstolsväsen om den hedersproblematik som påverkar många unga människor i deras vardagsliv och livsval. Hedersproblematiken börjar inte med grova brott utan med kontroll, oskrivna regler och kränkande behandling. Många av de handlingar som sker i hederns namn är brott, såsom olaga hot, ofredande eller misshandel. vill se en förändring i svensk lag i som säkerställer att hedersmotiv ses som en försvårande omständighet. Det skulle innebära att gärningsmannen får ett skarpare straff och att samhället genom rättsväsendet skickar en tydlig signal om att hedersbrott ska tas på största allvar. och alliansregeringen tog betydande steg för att förhindra äktenskapstvång och att underåriga ska kunna gifta sig. Trots ny lagstiftning finns det svagheter i regelverket som gör att många av de underåriga flickor som kommer hit från andra länder räknas som gifta. vill stoppa att vissa barn räknas som gifta i och att äktenskap som ingåtts under tvång aldrig ska erkännas. Att leva under hotet om att bli bortgift mot sin vilja eller könsstympad i utlandet är en verklighet för ett antal kvinnor och unga flickor i . vill hjälpa unga flickor genom att lagstifta om ett utreseförbud för den som riskerar att bli bortförd mot sin vilja. Den som bryter mot förbudet och för ut någon ur landet ska kunna straffas för det. I vissa områden har problemen med unga lagöverträdare växt . Bilar sätts i brand och räddningstjänst och ambulans kan inte längre tryggt hjälpa människor utan att utsätta sig själva för fara. För att motverka denna farliga utveckling vill att det skapas fler förebyggande projekt där polis och räddningstjänst finns närvarande i unga människors liv. Unga som får en möjlighet att se hur polisen och räddningstjänsten arbetar har visat sig mindre benägna att begå brott mot dessa. anser att det måste bli lättare att bestraffa den som angriper alarmeringstjänst- och hälso- och sjukvårdspersonal. Dessa grupper har inte samma juridiska skydd mot angrepp som polisen har då det arbete de utför oftast inte innebär myndighetsutövning. vill ge personal vid räddningstjänst, hälso- och sjukvård ett starkare skydd genom att kriminalisera våld mot alarmeringstjänstpersonal. Rättsläget när en utryckning stoppas annat än med ett motorfordon är oklart. vill trygga arbetsmiljön för de som arbetar med att rädda liv och föreslår därför att förhindrande av utryckning kriminaliseras. vill utöka stödet till lokalt brottsförebyggande arbete som ska involvera civilsamhällets organisationer. Exempel på detta kan vara grannsamverkan mot brott, förebyggande arbete i skolor såsom åtgärder riktade mot elevers attityder till kriminalitet osv. vill också att kommuner ska kunna söka statligt stöd för att göra insatser i stadsplaneringen för att skapa tryggare miljöer. Insatserna bör ske i av polisen utvalda utsatta områden, där exempelvis attacker mot blåljus är vanliga. Exempel på åtgärder för tryggare stadsplanering är att öppna upp klara siktlinjer för gående, sätta in ordentlig belysning och bygga bort gångbroar som det är enkelt att kasta sten på blåljus ifrån. Vi ser människor som hetsar andra till brott t.ex. på internet. Trots det har endast tio personer dömts för uppvigling . Det kan aldrig vara acceptabelt att uppmana andra att begå brott. I ett rättssamhälle måste vi försäkra oss om att den typen av beteende straffas. Mot bakgrund av hur få som döms för uppvigling vill se över hur uppviglingslagstiftningen kan uppdateras. vill också ha en straffskärpning, där dagens nivå av böter eller fängelse höjs. 9.2 Rättsväsende och rättsstat För de flesta av oss är tryggheten en förutsättning för att finna glädje i jobb, familj, utbildning och fritid. En del kommer aldrig i kontakt med rättsväsendet, medan andra gör det först då de har utsatts för ett våldsbrott, ett inbrott eller förlorat pengar till bedragare på internet. I den situationen är det viktigt att man känner att polisen och rättsväsendet finns till hands för att stötta, hjälpa och fälla gärningsmännen för det brott som har begåtts. Hela rättskedjan är viktig och måste hålla ihop. I en fungerande rättsstat måste förtroendet för rättsväsendet vara starkt. Om människor upplever att de brott de anmäler inte utreds eller om ingen åtalas, trots att det upplevs vara förhållandevis enkelt att bevisa vem som har begått brottet, riskerar detta förtroende att minska. Det riskerar också att få till följd att människor låter bli att anmäla brott. För att upprätthålla förtroendet för rättsväsendet måste brottsoffer kunna känna sig säkra på att deras brottsanmälan tas på allvar. När brottsanmälningar läggs ner , trots att det för brottsoffret framstår som fullt möjligt att lösa brottet, kan uppfattningen att det är meningslöst att göra en brottsanmälan spridas. I förlängningen finns det också en risk att brottslingar känner sig så säkra på att gå fria att de begår brott utan tanke på följderna. Vår grundinställning måste därför vara att brott ska utredas och gärningsmän lagföras. Det är viktigt att polisen visar ett större intresse även för brott som de ofta anser vara mindre allvarliga, som exempelvis stölder eller nätbedrägerier. Det är dessa brott som påverkar människor i deras vardag och som ofta utgör en orsak till att de har anledning att ta kontakt med polisen. Vid de tillfällen då samhällsintresset av att bestraffa brottet är så lågt att en utredning inte är befogad är det ändå, för att upprätthålla förtroendet för rättssamhället, viktigt att brottsoffret får bättre och snabbare information om vad som ligger bakom ett eventuellt beslut att inte utreda ett anmält brott. vill ha ett starkare brottsofferperspektiv i rättsväsendet. Har man blivit utsatt för ett brott är det viktigt att man både har rätt och möjlighet att få information från rättsväsendet när det gäller ens fall och att det finns professionell personal som kan ta hand om en om det behövs. Vi vill att personer som utsatts för brott enkelt ska kunna ta reda på vart de bör vända sig för att gå vidare med en polisanmälan och att brottsofferjourernas möjlighet att ge fler hjälp måste öka. Kommunernas arbete med brottsoffer fungerar olika på olika ställen. För invånarna kan det innebära att det är svårt att veta vart man ska vända sig då man utsatts för ett brott. Bristen på helhetssyn gör också att vissa grupper av brottsdrabbade riskerar att falla mellan stolarna. Många brottsoffer vittnar om att svårigheten att få ut ett tilldömt skadestånd gör att kränkningen efter brottet blir än större. Det måste bli lättare för brottsoffer att få ut ett tilldömt skadestånd. Brottsoffers rättigheter bör tillvaratas bättre när det gäller bedömning av skadestånds- och ersättningsstorlek, utbetalningssätt och hanteringstider, samt det sammantagna skyddet för brottsoffer. När det gäller brottsoffer som tilldömts skadestånd för brott som begåtts mot dem och där gärningsmannen har dömts till fängelse bör staten ta ett större ansvar för att det enskilda brottsoffret inte själv ska behöva kräva in skadeståndet från gärningsmannen. Det bästa sättet att skydda både brottsoffer och förövare från följderna av brott är att hindra att de begås. Därför är det viktigt att det brottsförebyggande arbetet prioriteras. Det handlar dels om brottsprevention med fokus på att få individer att inte begå brott, dels om brottsprevention som har med samhällets utformning att göra. För att öka människors känsla av trygghet vill förtydliga kommuners och andra offentliga aktörers brottsförebyggande ansvar. Företagare, civilsamhälle, kommuner och polis ska också samverka om brottsprevention lokalt. Polis måste ta vardagsbrotten på större allvar. Systematiska stölder från bl.a. företagare och boende på landsbygden skapar oro och frustration, även om stölderna var för sig inte röner stort intresse från de rättsvårdande myndigheterna. De systematiska stölderna är exempel på brott som ofta inte ger någon påföljd alls för den som begår andra liknande brott. Detta sänder fel signal. vill stoppa systematiska stölder genom att se över straffrabatten och utreda en ny brottsrubricering som tar sikte på dessa stölder. har beslutat om ett tillkännagivande till regeringen angående systematiska stölder. Regeringen har dessvärre ännu inte satt igång arbetet med en ny brottsrubricering för att komma till rätta med seriestölderna. Andra vanliga vardagsbrott är bedrägerier och identitetskapningar. Handlarna förlorar stora belopp på bedrägerier men har svårt att göra snabba och korrekta identitetskontroller för att säkerställa köparnas identitet, inte minst eftersom många köp sker via internet. Därför behövs ett id-kortssystem som är både praktiskt och säkert och har ett bibehållet högt integritetsskydd och som inte påverkar handeln negativt. 9.3 Säkerhet i en orolig tid Hoten mot det svenska samhället tar sig flera former. Det handlar om terrorism, dataintrång och påverkansoperationer, klimatförändringar med fler stormar och översvämningar, hybridkrigföring och ett alltmer säkerhetspolitiskt osäkert läge i vår del av världen. ökar samhällets sårbarhet, bl.a. genom ett beroende av just-in-time-leveranser av allt från livsmedel och reservdelar till läkemedel. Den militära försvarsförmågan har konsekvent nedprioriterats . Vissa verksamheter har legat nere eller avvecklats. Ofta har inte säkerhetspolitisk hänsyn tagits i de beslut som fattats. När ryska intressen ville få tillgång till hamn under bygget av Nordstream II visade det sig till och med att det finns författningsmässiga begränsningar vad gäller statens möjligheter att skydda angelägna intressen för totalförsvaret. Allt detta ställer stora krav inte bara på svensk krisberedskap utan även på den svenska försvarsförmågan i stort, såväl civilt som militärt försvar. har byggt sin säkerhet tillsammans med andra. Dels handlar det om det utrikes- och säkerhetspolitiska samarbetet som sker inom ramen för EU och FN, dels om det nordiska samarbetet. 1994 anslöt sig till Natos Partnerskap för fred. Tiden då Nato stod mot under terrorbalans är för länge sedan passerad. Natos roll i världen har förändrats. ser mot bakgrund av detta och det säkerhetspolitiska läget att startar en process om att söka medlemskap i . I detta arbete bör vi eftersträva ett nära samarbete med , med målet att båda länderna kan bli medlemmar . Ett modernt militärt försvar Försvarsmaktens uppdrag är att försvara hela . vill att den svenska försvarsförmågan ska stärkas, med ökad beredskap, ökad tillgänglighet och ökad krigsduglighet. Det innebär bl.a. att försvaret ska finnas i hela landet och vara tränat för att kunna agera i alla väderförhållanden som finns i vårt land och där vi gör insatser. Det är av vikt med svensk militär närvaro på bl.a. och att övningsverksamheten ökar för att stärka försvarsförmågan. har varit med och stärkt försvarets resurser för , men mer behövs. Framöver finns stora utmaningar vad gäller investeringar, materiel, logistik och personalförsörjning som behöver lösas för att försvarsförmågan ska stärkas. I den försvarsöverenskommelse som tillsammans med fyra andra partier var med och slöt , om extra förstärkningar på innevarande budgetår, finns förstärkningar som innebär att flera av våra viktiga prioriteringar får extra finansiering. Några områden är förstärkningar av Stridsgrupp med luftvärnsförmåga , ökad fordonsanskaffning till hemvärnet och ökad fordonsanskaffning för att möjliggöra spridning av flygstridskrafterna . I överenskommelsen ingår också pengar till ökad beredskap och tillgänglighet inom Försvarsmakten, bl.a. it-åtgärder, beredskapskontroller och utökad incidentberedskap, samt ökade resurser för att stärka motståndskraften mot cyberangrepp genom tekniska detekterings- och varningssystem. Satsningen innefattar även medel för att möjliggöra en ökad ambition i Försvarsmaktens övningsverksamhet och ökad återanskaffning av reservdelar . menar att det är viktigt att vi gör breda satsningar för att undvika en situation där exempelvis övningsverksamheten dras ner till förmån för materielinvesteringar. Det vore kontraproduktivt i när försvarsförmågan behöver öka. Vi vill se ytterligare resursförstärkningar och i innevarande försvarsperiod. Det behövs för att försvarsbeslutets innehåll ska kunna fullföljas. Grunden läggs därmed för att den militära förmågan ska öka efter 2020. , vill vi se förstärkningar motsvarande av BNP. Krisberedskap och ett modernt civilt försvar Många av de hot och risker som samhället står inför kräver en god krisberedskap. I och med försvarsbeslutet återupptogs en planering för det civila försvaret. Trots det kommer medel först detta år att tillföras det civila försvaret, och då enbart tack vare den blocköverskridande uppgörelse var del av. Utan denna förstärkning riskerar planering och faktiska åtgärder att försenas och resurser tvingas att tas från annat viktigt krisberedskapsarbete. Det vore olyckligt eftersom en god krisberedskap är en förutsättning för utvecklingen av ett modernt civilt försvar. Det är viktigt att långsiktigt säkerställa både civilsamhällets möjligheter att bidra till samhällets krisberedskap i ett brett perspektiv och de frivilliga försvarsorganisationernas möjlighet att bidra till totalförsvaret. Det bidrar också till bättre folkförankring. Det är fortsatt viktigt att hemvärn och frivilligorganisationer har en närvaro i hela landet då de kan bidra till att upprätthålla samhällsviktig verksamhet och skydda viktig infrastruktur i händelse av både kris och krig. Vi i anser att livsmedelsförsörjning är en viktig fråga i såväl kris som krig och har tagit hänsyn till detta perspektiv i vårt arbete med den nya livsmedelsstrategin. En rikstäckande effektiv räddningstjänst är också av största vikt. På kort sikt bör förstärkningar av förmågan att stå emot informationsoperationer och hybridkrigföring prioriteras och det psykologiska försvaret utvecklas. Tack vare de blocköverskridande uppgörelserna där varit pådrivande tillförs både det militära och det civila försvaret nu mer resurser. Sammantaget innebär det en förstärkning på . Överenskommelsen innehåller satsningar på utvecklingen av ett modernt civilt försvar, vilket här handlar om att skapa bättre förutsättningar för en aktiv totalförsvarsplanering hos såväl myndigheter som landsting, länsstyrelser och kommuner. Utöver det stärks arbetet med informations- och cybersäkerhet. 10 Tillgänglig välfärd i hela landet strävar efter en välfärd som finns tillgänglig för alla och som utgår från den enskilda människans behov. Rätten till självbestämmande och inflytande över välfärden måste gälla såväl unga som gamla, friska som sjuka. Välfärdens huvudsyfte är att garantera trygghet och likvärdiga förutsättningar för alla, vilket bygger på insikten om att människors behov kan se olika ut. Grunden för att kunna öka välfärdssatsningarna i är dels att resurserna används ännu bättre, dels att tillväxt och sysselsättningen ökar, vilket i sin tur ökar skatteintäkterna. Under alliansregeringen ledde ökad sysselsättning till att medlen till välfärden ökade, trots en långvarig internationell kris. Välfärden ska vara tillgänglig för alla människor i hela . är skillnaderna i tillgång till välfärden alltför stora, bl.a. avseende avståndet till sjukvård. Tydliga prioriteringar måste göras för att minska dessa skillnader. En viktig del handlar om att bygga ut den nära vården, med en stark primärvård och fler läkare. En annan aspekt är att bättre ta till vara den digitala utvecklingen för att garantera en likvärdig vård, skola och omsorg i hela landet. På många mindre orter i har privata och ideella initiativ klivit in och tillfredsställt människors behov av utbildning och vård när det offentliga valt att lägga ner en verksamhet. Valfrihet och möjlighet till etablering är en viktig garant för att människor bosatta i mindre orter inte ska få sina skolor och vårdcentraler nedlagda av lokalpolitiker i centralorten. För att göra välfärden tillgänglig i hela landet måste arbetet med bl.a. ökad valfrihet och möjlighet till etablering förstärkas. Regeringen säger sig vilja värna kvaliteten i välfärden. Mot bakgrund av detta är det allvarligt att man lägger så mycket tid och kraft på att bekämpa specifika driftsformer. Särskilt som man med ett sådant agerande riskerar att slå sönder det som lägger grunden för kvalitetsutvecklingen och individanpassningen inom välfärdssektorn. Det finns brister i kvalitet inom såväl den offentliga som den privat utförda välfärden. Dessa brister måste motverkas med ett tydligt fokus på kvalitetskrav och bättre uppföljning, snarare än en fixering vid enskilda driftsformer. Mångfalden är en nödvändighet för att skola, vård och omsorg ska kunna utvecklas, för att medarbetarna ska få fler karriärvägar och för att samhället ska kunna erbjuda mer välfärd av högre kvalitet till fler.