mot · H502529 · 2017-09-29 00:00:00 — Även andra statliga institutioner har agerat för att främja det ekonomiska utbytet med regionen. , ett svenskt statligt riskkapitalbolag för investeringar i fattiga länder, har investerat i och . har bedrivit verksamhet i , och . är inte emot att handel bedrivs med diktaturer, tvärtom finns det exempel på hur handelsblockader slagit hårt mot civilbefolkningen. Men vi anser att det är centralt att det finns tydliga kriterier för den exportfrämjande verksamheten så att handel och investeringar inte bidrar till kränkningar av mänskliga rättigheter eller stärker auktoritära regimer. Regeringen bör få i uppdrag att skärpa kriterierna när det gäller mänskliga rättigheter för svenskt exportfrämjande. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Militär nedrustning har under en mycket varit en svensk profilfråga internationellt. Under den borgerliga regeringen svalnade engagemanget på detta område. Den rödgröna regeringen har väckt nytt liv i frågan, inte minst genom aktivt deltagande i FN-förhandlingarna för ett förbud mot kärnvapen. I ett läge då det sker en militär upprustning i och och spänningarna ökar mellan och inom länder finns det ett stort behov av länder som kan driva på för nedrustning och avspänning. Nedmonteringen av det iranska kärnenergiprogrammet är ett välkommet steg mot nedrustning. Ytterligare ett viktigt initiativ skulle vara att agera för att få till stånd en zon fri från massförstörelsevapen i . , , , och är redan kärnvapenfria zoner. vet vi att har kärnvapen och att Nato placerat kärnvapenstridsspetsar i . bör som enskilt land såväl som medlem i EU och FN agera för att få till stånd en zon fri från massförstörelsevapen i . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. är stora delar av den tidigare spanska kolonin ockuperade av . Ockupationen har av den i bedömts vara rättsvidrig. FN vill att det västsahariska folket självt ska få avgöra sin framtid i en folkomröstning. En folkomröstning har dock systematiskt förhalats av ockupationsmakten . En stor del av befolkningen lever i flyktingläger i under mycket knappa förhållanden. beslutade att bör erkänna den sahariska arabiska demokratiska republiken () som en fri och självständig stat. beslutade också att bör verka för detta inom EU. Trots beslut väntar vi fortfarande på att regeringen ska verkställa beslutet. Både den borgerliga regeringen som styrde då beslutet togs av och den rödgröna regeringen som tillträdde 2014 har vägrat att erkänna , vilket är starkt kritiskt till. I samband med beslut om erkännande gjordes också en rad andra viktiga ställningstaganden rörande . slog fast att hållning ska utgå ”från folkrätten och rätten till självbestämmande för det västsahariska folket”, att FN-styrkan mandat bör utvidgas till att också innefatta övervakning av situationen gällande de mänskliga rättigheterna och att ett eventuellt förnyat fiskeavtal med måste vara förenligt med folkrätten. syn på politik för utvecklas i motionen (2017/18:534). var ett av de första länder i vilket protester bröt ut under den arabiska våren. startade de första protesterna. Men till skillnad från många andra länder i regionen blev aldrig protesterna lika omfattande. Det finns flera förklaringar till det. Landets regering bemötte protesterna med både reformer – bl.a. genom att häva landets långa undantagstillstånd och reformera landets vallag – och med viss repression. Ytterligare en central förklaring till att protesterna aldrig fick samma omfattning i är landets moderna historia. vann islamistiska räddningsfronten FIS första omgången i landets parlamentsval. Regimen svarade med att ställa in den andra omgången av valet och att förbjuda FIS, med ett tydligt stöd från bl.a. EU och . Regimens agerande ledde till ett blodigt inbördeskrig som krävde mer än 150 000 liv. Detta inbördeskrig är fortfarande ett öppet sår i , och rädslan för ett nytt inbördeskrig dämpade sannolikt protesterna. Genom sitt stöd till att parlamentsvalen aldrig genomfördes i har omvärlden ett ansvar för det blodiga inbördeskriget. Detta borde vara en lärdom när EU nu förhåller sig till val i andra delar av regionen. Ska EU vara en kraft för demokrati och fred behöver man stödja civilt styre och demokratiska val oavsett vem som vinner valen. har utvecklats till en av de viktigaste politiska och ekonomiska aktörerna i regionen och i Afrikanska unionen. finns stora brister i landets demokratiska utveckling och när det gäller respekten för mänskliga rättigheter, i synnerhet kvinnors och hbtq-personers rättigheter. Banden mellan och är starka. undertecknades ett handelsavtal mellan och . var också det enda landet i västvärlden som röstade för självständighet i 1959. ser att det finns goda möjligheter att fördjupa och bredda både de politiska och ekonomiska kontakterna med för att värna en positiv utveckling i landet. spreds folkliga protester snabbt över , drivna av ett djupt missnöje med president auktoritära styre. Som i flera andra länder spelade landets arbetarrörelse, fackföreningar och studenter en avgörande roll i protesterna. avgick och flydde landet. genomfördes demokratiska parlamentsval som vanns av det moderata islamistspartiet Ennahda. är det land som kommit längst i sin demokratiska övergång bland de länder som omfattades av den arabiska våren. Det innebär inte att man saknar utmaningar. Frågor om religionens roll i politiken, pressfrihet och frågor om kvinnors rättigheter skapar konflikter. Flera företrädare för landets vänster, som starkt kritiserat Ennahdas styre, har också mördats, däribland Chokri Belaïd som ledde vänsteralliansen des patriotes démocrates. När demokratiseringsprocessen i landet vacklade till följd av flera politiska mord och oroligheter bildades den nationella dialogkvartetten. Kvartetten bestod av fackföreningen du Travail, arbetsgivarorganisationen de l’Industrie, du Commerce et de l’Artisanat, människorättsorganisationen pour la Défense des Droits de l’Homme och den nationella advokatföreningen des Avocats de . Kvartettens framgångar ledde till att den tilldelades 2015 med motiveringen ”för dess avgörande bidrag till uppbyggandet av en pluralistisk demokrati i i kölvattnet av jasminrevolutionen ”. I valet vann det sekulära partiet , och deras ledare är president. Essebsi har starka band till den avsatte diktatorn och kritiker menar att valet av honom innebär en återgång till tiden före revolutionen. I kölvattnet av flera terrordåd som skakat har terrorlagar skärpts och perioder av långa undantagstillstånd införts vilket anses ha givit alltför mycket makt till säkerhetspolisen. antog parlamentet en lag med syftet att sätta stopp för våldet mot kvinnor. Lagen väntas träda i kraft och innebär att ”fysiskt, moraliskt och sexuellt våld” mot kvinnor blir straffbart. Lagen innebär att kvinnor som utsätts för våld i hemmet får rätt till rättsligt och psykologiskt stöd och att män inte längre ska kunna undvika straff för våldtäkt genom att gifta sig med den de våldtagit. Utvecklingen i , där demokratiseringsprocessen fortfarande pågår, är tvetydig och omvärldens agerande kommer att spela roll för vilken väg landet tar. menar att har en viktig roll att spela för utvecklingen i . bör som enskilt land såväl som medlem i EU och FN stödja demokratiprocessen i , med fokus på mänskliga rättigheter och särskilt kvinnors rättigheter. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. bröt protester ut i den libyska staden efter att människorättsaktivisten hade fängslats. Protesterna var mest omfattande i landets östra delar, men spred sig även till huvudstaden . Protesterna riktades mot regim, en regim som måste betraktas som en av regionens mest auktoritära. Sedan Gaddafi tagit makten infördes en diktatur där all makt i realiteten samlades hos Gaddafi själv och där politiska partier, fria media, fackföreningar och andra fristående organisationer förbjöds. Trots det hade många västländer, inklusive , goda relationer till . 2010 försökte exempelvis handelsminister sälja ett övervakningssystem till regimen vid sitt besök i landet. Det svenska oljebolaget tecknade 2000 ett projektlåneavtal med två regimkontrollerade libyska banker för att kunna investera i libyska oljekällor. När upproret bröt ut besvarade regimen demonstrationerna och kraven på reformer med ett urskillningslöst våld, vilket kastade landet in i ett inbördeskrig. Efter att regimen satt in stridsflyg och pansarförband mot oppositionen godkände resolution , som sanktionerade införandet av en flygförbudszon över . När beslutade att svenska JAS Gripenplan skulle delta i upprätthållandet av flygförbudszonen över stödde detta förslag. Men den Natoledda insatsen kom snart att frångå sitt FN-mandat om att skydda civila och i stället kom den att inriktas på att försöka understödja oppositionens väpnade kamp för att avsätta regimen. När skulle förlänga den svenska insatsen röstade därför emot en förlängning. tillfångatogs och dödades Gaddafi. Därefter förklarades inbördeskriget som formellt avslutat. Drygt 30 000 libyer hade då dödats. Hur många av dessa libyer som dödades i de Natoledda bombanfallen är fortfarande oklart. Att Gaddafis regim föll innebar varken ett slut på våldet eller fullvärdig demokratisering. När den libyska regimen kollapsade spreds mycket av landets enorma vapendepåer. Libyska vapen används i och spelade en avgörande roll i det väpnade upproret i . Striderna och oroligheterna har fortsatt och är präglat av laglöshet och kaos. Tre konkurrerande regeringar, med varierande grad av kontroll över olika delar av landet, kämpar om makten. En av dem, den s.k. nationella enhetsregeringen som är baserad i , har stöd av FN och EU. strider Daesh och andra beväpnade grupper i landet. Flera medlingsförsök pågår, dock utan någon större framgång. har också blivit det främsta avreselandet för människor på flykt från och delar av till , mycket p.g.a. det rådande kaoset och bristen på kontroll över landets gränser samt att flyktvägen mellan och är stängd. EU har fokuserat sitt engagemang i på att stoppa flyktingar från att ta sig in i , trots att det innebär att de fastnar i det krigshärjade landet. Situationen för de flyktingar som befinner sig i är fruktansvärd. Flera rapporter, bl.a. från FN och Human Rights Watch vittnar om flyktingar som säljs som slavar, trafficking, sexuella övergrepp och tortyr. betalar EU den libyska för att stoppa båtar med flyktingar trots att FN-rapporter beskriver hur den libyska vid upprepade tillfällen har skjutit mot, skjutit sönder och sänkt flyktingbåtar. Flyktingar som omhändertas av den libyska förs tillbaka till migrationshäkten där de intagna utsätts för tortyr, svält och våldtäkter. Trots situationen i och vetskapen om de övergrepp som begås utökade EU stödet till landets kustbevakning . ska förmedlas till kustbevakningarna från en av . Detta går rakt emot de principer som ska styra bistånd och utvecklingssamarbete. står bakom EU:s politik i . Det är uppenbart att mänskliga rättigheter väger lätt mot ambitionerna att stoppa flyktingar från att komma till . Det är dessutom uppenbart att den förda politiken leder till att landet destabiliseras ytterligare. anser att har ett stort ansvar för utvecklingen i , dels genom vårt aktiva deltagande i störtandet av den tidigare regimen och dels genom stödet till den politik som EU för. har ett ansvar för att aktivt stödja försöken att lägga grunden för en verklig demokratisering av . Regeringen bör återkomma till med förslag på hur som enskilt land såväl som medlem i EU och FN aktivt kan bidra till demokratisering och stabilitet i . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. bröt omfattande folkliga protester ut mot regim i . Protesterna spred sig snabbt över landet och resulterade i att tvingades avgå . Protesterna var ett uttryck för ett brett folkligt missnöje med regimens auktoritära styre, den stagnerade ekonomin, arbetslösheten och de allt svårare levnadsförhållandena för många egyptier. arbetarrörelse, studenter och liberala krafter spelade en central roll i upproret. Även den egyptiska kvinnorörelsen hade en framträdande roll. Efter fall tog militären de facto makten och genomförde en folkomröstning om en ny konstitution med stöd av bl.a. De krafter som lett revolten tidigare motsatte sig den nya konstitutionen. genomfördes parlamentsval och vann Muslimska presidentvalet. växte protesterna mot Mursis styre och hade protesterna nått samma nivåer som de mot . genomförde militären en kupp under ledning av Mursis arméchef . Militären, under ledning av , tog över makten i landet. De protester som följde avsättandet av Mursi slogs ned med våld och resten av 2013 blev blodigt. Under årets sista halva beräknas över 3 000 egyptier ha dödats och upp till 19 000 ha gripits. Människorättsorganisationer rapporterade om svåra förhållanden i överfulla fängelser och omfattande övergrepp av polis och militär mot fångar. Sisis styre har karaktäriserats av förtryck av oliktänkande och stora inskränkningar i grundläggande fri- och rättigheter. Yttrandefriheten och civilsamhällets utrymme är starkt begränsat. Kvinnors och hbtq-personers rättigheter är kraftigt inskränkta. Kvinnor diskrimineras både genom lagen och i vardagen. Skyddet mot sexuellt och könsrelaterat våld är svagt. Hbtq-personer riskerar fängelse p.g.a. sin läggning eller könsidentitet. Religiösa minoriteter som kristna kopter, shiamuslimer och baha’ier diskrimineras och får inte tillräckligt skydd mot de våldsamma attacker som är vanligt förekommande. Fackliga rättigheter är begränsade och fackföreningar som inte är anslutna till den statliga fackföreningen erkänns inte. Enligt kritiker är lika auktoritärt som under tid. har klassats som terrororganisation och drivits under jorden. En stor del av de sekulära krafter som låg bakom revolutionen har tystats. Flera anhängare av Muslimska har dömts till långa fängelsestraff, några av dem, däribland Mursi, dömdes till döden. Mursis dödsstraff har omvandlats till fängelsestraff. I takt med att har krossats har väpnade islamistgrupper växt sig starkare och trappat upp sina attacker, främst på . Det hopp som fanns efter revolutionen har slagits i spillror. Omvärlden har ett stort ansvar. har blivit en bricka i ett betydligt större spel där grannländer och stormakter satt sina intressen före det egyptiska folkets bästa. Av andra länder i regionen kan vi lära att inskränkningar i det politiska livet, exempelvis genom begränsad religionsfrihet, inte kan leda rätt. Behovet av en demokratiseringsprocess och en ökande respekt för mänskliga rättigheter är omfattande. I en sådan process är det viktigt att landets arbetar- och kvinnorörelser får framträdande roller. ska som enskilt land såväl som medlem i EU och FN verka för en demokratisk utveckling i , att alla politiska fångar släpps och att det civila samhället respekteras. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. hade ockupation av pågått och skapat en av världens mest segdragna konflikter. Redan genom processen som ledde till att staten utropades skapades grogrunden för dagens konflikt genom att hundratusentals palestinier fördrevs från sina hem. Sedan sexdagarskriget har ockuperat delar av , och östra i strid med folkrätten. Konflikten mellan och är inte en konflikt mellan jämlika parter. , en av världens största krigsmakter vars militärapparat understöds av , har ett större ansvar enligt folkrätten i egenskap av ockupationsmakt. är det viktigt att understryka att folkrättens regelverk, bl.a. förbudet mot attacker mot civila, omfattar samtliga parter. övergrepp mot de mänskliga rättigheterna, folkrätten och det palestinska folket inte bara fortsätter utan blir dessutom allt grövre. Blockaden av fortskrider och den mur som har fördömts av FN fortsätter att byggas. Antalet illegala bosättningar på ockuperad mark fortsätter att öka trots löften om motsatsen och fördrivningen av palestinier från östra ökar. Omkring 600 000 israeliska bosättare lever i bosättningar på ockuperad palestinsk mark. fortsätter att arrestera, fängsla, tortera och i vissa fall döda dem som står upp mot ockupationen. Ingen fred tycks vara i sikte, och så länge vägrar att respektera palestiniernas mest grundläggande mänskliga rättigheter kommer inte fred att vara möjlig att uppnå. Genom sina konsekventa brott mot folkrätten framstår som genuint ointresserat av att upphäva den ockupation av palestinsk mark som pågått . Ett hävande av ockupationen är nyckeln till en varaktig fred i . anser att måste dra sig tillbaka från ockuperat område, att bosättningarna måste utrymmas och att en fri och demokratisk palestinsk stat bör upprättas inom 1967 års gränser. utgångspunkt är folkrätten och respekten för de mänskliga rättigheterna. Därför har vi både i och utanför uppmärksammat och fördömt grova och omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna. Vi har inte tvekat att ta avstånd från de brott mot folkrätten och de mänskliga rättigheterna som begåtts av palestinska grupper. I motionen ockupation av (2015/16:128) utvecklas politik för hur kan agera för ett fritt . Det är också viktigt att i både ord och handling ger sitt stöd till en tvåstatslösning. politik gentemot har förbättrats avsevärt sedan den rödgröna regeringen tillträdde. Under regeringen tillhörde ett fåtal länder som röstade mot att skulle få bli medlem i . Efter att den rödgröna regeringen tillträtt blev den 135:e staten att erkänna . välkomnade beskedet, men ansträngningarna för kan inte stanna där. bör stödja i det fortsatta arbetet mot att erkännas som fullvärdig medlem av FN. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Kurdernas situation har engagerat många vänsterpartister . Vårt engagemang för rättvisa och mänskliga fri- och rättigheter samt kontakten med många kurder har gjort det nödvändigt att kämpa för kurdernas sak. skrev riksdagsledamot den första motionen i om kurdernas situation. Det var det första av en lång rad initiativ. följer utvecklingen i olika delar på nära håll, dels genom besök på plats, dels genom kontakter med partier, organisationer och frivilliga krafter. är behovet stort av länder, organisationer och enskilda individer som ger kurderna sitt stöd i deras kamp för sina grundläggande mänskliga rättigheter – rättigheter som alltjämt kränks och inskränks. ser att kan spela en viktig roll i arbetet med att stärka kurdernas rättigheter. Banden är starka mellan och , inte minst genom alla kurder som är en del av vårt svenska samhälle. syn på politik för utvecklas i motionen (2016/17:1738). Protesterna mot regimen i landet inleddes . hade protesterna spridit sig över stora delar av landet, och i landets större städer samlades hundratusentals människor med krav på president avgång, demokratiska reformer och social rättvisa. Protesterna var breda, folkliga och fredliga men bemöttes med våld och grova övergrepp från regimens sida. utbröt väpnade strider mellan regimen och beväpnade grupper inom oppositionen. Striderna har därefter eskalerat och spridit sig till stora delar av landet. Motståndet mot regimen i är brett och brokigt. Övergrepp har begåtts av flera av de stridande parterna. Men huvudansvaret för det upptrappade våldet vilar på regimen genom dess förtryck och brutala svar på oppositionens inledande demonstrationer. De krigsförbrytelser som har begåtts bör utredas av () oavsett vilken gruppering som misstänks ha begått övergreppen. Kriget i har pågått och tros ha kostat omkring 500 000 mänskoliv. Runt 6 miljoner människor befinner sig på flykt utanför landets gränser och 7 miljoner inne i . har varit tydliga med att vi inte ser någon militär lösning på krisen i . Det är bara genom en politisk process som kriget och våldet långsiktigt kan upphöra. FN:s medlemsstater behöver enas om ett gemensamt svar med krav på att de ansvariga för krigsförbrytelser ställs inför rätta och att parterna tvingas till förhandlingsbordet. En politisk lösning behöver inkludera en demokratisk övergång, att lämnar över makten och att olika etniska och religiösa grupper får sina rättigheter garanterade. Men en förutsättning för fred är också att länder som , , , och slutar underblåsa konflikten genom att pumpa in stöd till sina respektive allierade i . FN:s strävan mot en fredlig lösning på konflikten, under ledning av världsorganisationens sändebud , har haft få och små framgångar men är alltjämt den enda trovärdiga vägen mot fred i . Det är därför viktigt att fortsatt står bakom de Mistura och stödjer FN-processen. Den tydliga ställningstagande för att öka kvinnors deltagande i alla förhandlingar är också mycket välkommet, och extra viktigt när nu tagit plats i . ska som enskilt land, såväl som medlem i EU och FN, verka för att få till stånd en vapenvila i och understödja FN:s arbete för att få till stånd en fredsprocess. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. De humanitära behoven i världen är större än , och av dem finns i konfliktområden, enligt för humanitär samordning (Ocha). kommer allt fler rapporter om hur hjälparbetare, sjukhus och konvojer med förnödenheter till civila bombas eller beskjuts. antog resolution om vikten av att skydda hälso- och sjukvård i konflikter, som även explicit nämner vikten av oberoende och opartiska utredningar av eventuella attacker. Regeringen måste under i säkerhetsrådet aktivt verka för att resolutionen efterlevs. bör som enskilt land, såväl som medlem i EU och FN, verka för att de stridande parterna ska respektera folkrätten, upphöra med attacker på civila aktörer och tillåta införsel av humanitär hjälp till civilbefolkningen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. som kriget i fortsätter med oförminskad kraft och grymhet har grannländerna börjat stänga sina gränser för syriska flyktingar. UNHCR varnar för att många flyktingar fastnar i en mycket farlig situation när de ansträngda grannländerna är lika öppna som . , med en befolkning på omkring 4,5 miljoner invånare, har tagit emot över 1 miljon flyktingar. har landet infört visumkrav för syrier. Även har infört visumkrav, och förklarade den jordanske arméchefen i ett uttalande att landets norra och nordöstra gräns mot är stängda militärzoner. Den turkiska regeringen fortsätter att bygga muren längs den gränsen mot och planerar även en mur längs gränsen mot . har välkomnat och berömt den Syrienstrategi. Den innehåller flera komponenter som vi ställer oss bakom, t.ex. satsningar på humanitärt stöd, mänskliga rättigheter och jämställdhet samt insatser mot könsbaserat våld. Strategin lyfter också fram mänsklig säkerhet men ignorerar den verkliga frågan när det gäller säkerheten för de människor som flyr krigets och fastnar vid grannländernas gränser. tog emot ett stort antal människor . Vi tog vårt ansvar då. Det kan aldrig vara en ursäkt för att inte ta det . När regeringen införde gräns- och id-kontroller, samt försämrade möjligheterna att söka skydd i , var ett av de framträdande argumenten att det skulle få andra stater inom EU att ta ett större ansvar. Det är alldeles uppenbart att den strategin inte fungerat. I stället har stat efter stat i stängt sina gränser, EU har stängt gränsen mot , och har även , och stängt sina gränser mot . Det enda sättet att få omvärlden att ta ett större ansvar är genom att själva visa vägen. ska som enskilt land, såväl som medlem i EU och FN, agera för att grannländerna öppnar sina gränser för människor på flykt undan kriget i . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Utvecklingen i färgas fortfarande i hög utsträckning av landets turbulenta och blodiga moderna historia. Det omfattande förtrycket av kurderna, militärens kupper 1960, 1971, 1980 och 1997 samt folkmordet på armenier, assyrier/syrianer, kaldéer och pontier kastar fortfarande sina långa skuggor över det moderna . Under Erdoğans styre har utvecklingen i tagit tydliga steg i helt fel riktning. Sedan det misslyckade kuppförsöket har inskränkningarna av demokratiska fri- och rättigheter ökat ytterligare.