mot · H5023239 · 2017-10-05 00:00:00 — Barentsamarbetet är ett strategiskt samarbete som ska användas för att driva utvecklingen i inom ett antal områden med fokus på miljö, transport, turism och urfolk. I en orolig tid i vårt närområde är det extra viktigt att strategiskt utnyttja samarbetet. är liksom en viktig arena för samtal och samarbete med om gemensamma frågor. Det som är unikt med är också att 13 regioner samarbetar där fem ryska regioner ingår. och strategiska betydelse växer, både som källa till viktiga råvaror och knutpunkt för transporter. För att garantera säkerheten i en sådan miljö krävs intensivt internationellt samarbete. ska därför arbeta för synergier såväl mellan och som med Nordliga dimensionen och andra organisationer samt vara pådrivande i transportsamarbetet inom ramen för Barents transportstrategi. Samarbetet i regionen bidrar till vattenrening, till minskade kemikalieutsläpp och till att möta klimatutmaningarna i de känsliga ekosystemen i norr. Där ska fortsätta ställa höga krav och bidra till bindande överenskommelser. ska använda samarbetet som plattform för klimatarbetet och arbeta för att eliminera ”Barents Environmental Hotspots”. har unika tillgångar på strategiskt viktiga råvaror. De lägger grunden för fortsatt tillväxt i regionen. är redan världsledande i att ta till vara sina resurser på ett effektivt och miljömässigt hållbart sätt. För att förverkliga regionens potential krävs fungerande transportlösningar som förenar med världsmarknaderna. Här ska vara pådrivande. Räddningssamarbetet är framgångsrikt och har potential att verkligen göra skillnad både för säkerheten i stort och för enskilda personer. Viktigt att det multilaterala avtal som finns fortsätter och förstärks. I en orolig tid i vårt närområde är det extra viktigt att strategiskt utnyttja samarbetet i , ska därför arbeta för synergier såväl mellan och som med Nordliga dimensionen och andra. Med anledning av det försämrade säkerhetspolitiska läget i och ska vi ta fram en ny tydlig Arktisstrategi som tar fasta på regionens säkerhetspolitiska betydelse inklusive kampen om resurserna och en fungerande infrastruktur. Nato har sedan organisationen bildades varit en hörnsten i den europeiska säkerheten och för en stabil utveckling i vår del av världen. Organisationen utgår ifrån artikel 51 om varje lands rätt till enskilt eller kollektivt självförsvar vid ett väpnat angrepp från ett annat land. Kärnan i Natosamarbetet utgörs av Natos artikel 5 om det kollektiva försvaret och medlemsländernas skyldighet att bistå ett annat medlemsland vid ett angrepp. Nato är en mellanstatlig allians där beslut fattas genom koncensus mellan medlemsländerna. Efter det slut och avvecklande 1991 ändrades Natos fokus från det kollektiva försvaret mot uppgiften som global konfliktlösare. Detta bäst exemplifierat av den långvariga insatsen i . Flera nya länder i det anslöt sig till organisationen och länder som blev partnerländer till Nato. I takt med att från och med säkerhetskonferensen i i allt högre utsträckning har definierat Nato som sin huvudmotståndare, den ryska försvarsmakten rustats upp samt att utövat ett betydande tryck på sina grannländer har behovet av att återföra Nato till sin kärnuppgift – det kollektiva försvaret – blivit allt mer tydligt. Den definitiva vattendelaren kom i och med den ryska aggressionen mot och den illegala annekteringen av 2014. Dessa händelser innebar att Nato omorienterade sig mot det kollektiva försvaret och betonar nu vikten att vara medlem, jämfört med att som vara partnerland till Nato. Endast medlemsländerna kan räkna med att omfattas av försvarsgarantierna och endast de omfattas av den gemensamma försvarsplaneringen. har sedan slut övergett möjligheten till neutralitet vid krig i vårt närområde till förmån för att bygga säkerhet i samverkan med andra länder. Framför allt medlemskapet i EU 1995, men även ingåendet i Natos Partnerskap för fred var viktiga steg i denna process. Samarbetet med Nato har fördjupats på ett flertal områden. Solidaritetsförklaringen framhåller att inte kommer att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat EU-medlemsland eller nordiskt land. Vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma sätt om drabbas. ska därför kunna ge och ta emot civilt och militärt stöd. Dock innebär solidaritetsförklaringen inga bindande säkerhetsgarantier i händelse av konflikt. Det är angeläget att fördjupar samarbetet med Nato. Nato utgör grunden för den europeiska säkerhetsstrukturen. Inom Nato förenas européer och nordamerikaner från 29 medlemsländer kring en gemensamt antagen säkerhetsagenda och gemensamma åtaganden. Av 28 EU-länder är 22 medlemmar av Nato och de flesta länderna i närområde är Natomedlemmar. Det är ytterst också endast Nato som har förmågan att säkra EU-medlemsländernas territoriella integritet. Nato spelar en helt avgörande roll för att upprätthålla säkerheten i . Ett svenskt medlemskap i har därför aldrig varit så angeläget som det är . Genom ett svenskt medlemskap i skulle vi solidariskt dela säkerhetsgarantier med 29 andra demokratiska stater. Garantier som inte bara är begränsade till fredstid. Den senaste tidens utveckling har också inneburit ett ökat fokus från Nato på den kollektiva säkerheten. Det innebär att skillnaden mellan att vara medlem och partner har ökat. Ett medlemskap skulle också möjliggöra en gemensam försvarsplanering med Nato, något som trots ett omfattande samarbete inte finns . vill fördjupa samarbete med Nato och verka för en svensk anslutning. Vi vill se en färdplan för svenskt medlemskap i . Målet är en svensk ansökan under nästa mandatperiod. Ett sådant beslut bör även tas i nära dialog och helst tillsammans med . kommer därför att föra en dialog med finska företrädare kring förutsättningarna för ett svenskt och finskt medlemskap. Men ytterst är detta självständiga beslut som ska fattas av i respektive land. Utredningen ”Säkerhet i en ny tid” om internationella försvars- och säkerhetspolitiska samarbeten utgör en viktig pusselbit i det fortsatta arbetet med att utveckla en färdplan mot ett svenskt Natomedlemskap. Den bidrar med ökad kunskap och fördjupning. Utredningen bör dels ligga till grund för Försvarsberedningens fortsatta arbete, men den kan även användas för en fördjupad dialog med och ett brett säkerhetspolitiskt samtal i . () säkerhetsråd har det högsta ansvaret för att upprätthålla internationell fred och säkerhet. Genom sin världsomspännande medlemskrets har FN unika förutsättningar att samla världens länder till hållbara lösningar på många av vår tids globala utmaningar. Den normbildning som utvecklats inom FN är grundläggande för det internationella systemet. Det finns tydliga brister i uppbyggnaden av för mänskliga rättigheter, vilket föranleder ett behov av demokratikrav för medlemskap. Det är i längden inte hållbart att ett råd som ska granska medlemsländernas efterlevnad av de mänskliga rättigheterna delvis består av länder som själva konsekvent bryter mot dessa. Ytterst avgörs FN:s möjligheter och begränsningar av medlemsländerna. Alltför ofta hämmas FN-systemet av politiska motsättningar. sammansättning måste reformeras och bättre spegla världen av . bör också verka för att reformera . Framåt behöver ta fram en uppdaterat skärpt politik för en förnyelse och modernisering av FN. Vi behöver ett starkare FN som värnar om principen om skyldigheten att skydda. I yttersta fall kan detta även innefatta militära insatser. Civilbefolkningen är mer utsatt än någonsin i många konflikter. Därför behöver möjligheten till humanitär intervention utvecklas. Problemet är dock att vetomöjligheten i ofta i praktiken kan blockera ett nödvändigt ingripande. Ett exempel är när tillsammans med och hindrade ett fördömande av våldet i i . FN får inte heller ingripa i ett lands inre angelägenheter, såvida inte säkerhetsrådet beslutar att vidta åtgärder för att trygga freden och den internationella säkerheten. Den bristande kapaciteten inom FN-systemet att skydda befolkningen vid inomstatliga konflikter har synliggjorts då några av våra blodigaste konflikter i modern tid har utspelats trots FN:s närvaro på plats. FN behöver ett tydligt fortsatt starkt mandat för att driva fattigdomsbekämpning. 2015 antogs FN:s Globala mål för hållbar utveckling som gäller alla länder som skrivit under. Bland svenska prioriteringar för hållbar utveckling ska fattigdomsbekämpning, demokratisk samhällsstyrning, frihet från våld, jämställdhet och kvinnors egenmakt, sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, samt klimathänsyn och mänskliga rättigheter genomsyra arbetet med målen. är en av FN:s största biståndsgivare som dagens FN-organ inte sällan är tungrodda, politiserade och ineffektiva. Vi bör därför i större utsträckning kravställa dagens generösa svenska kärnstöd till olika fackorgan inom FN till en tydligare reformagenda med fokus på kostnadseffektivitet och resultat. tog en plats i säkerhetsrådet. Vi lever i en allt mer orolig omvärld och står inför stora utmaningar där FN är en central aktör för att hitta gemensamma och långsiktiga lösningar. är ordförande två omgångar . agenda i och prioriteringar i säkerhetsrådet ska fokusera på konfliktlösning, mänskliga rättigheter och resolution . Parallellt med det måste också fokusera på nödvändiga reformer av FN-systemet, att få bukt med byråkrati, korruption och ineffektivitet. Det är nu upp till bevis för regeringen om och hur de kommer ställa krav och driva frågan om ett reformerat FN. Utan det kommer inte FN kunna sköta sitt grundläggande uppdrag. Regeringen måste även, med tanke på de senaste årens ökande oro i vårt närområde, prioritera det så viktiga EU-arbetet. Vi menar att det inte finns något motsatsförhållande mellan att driva en aktiv EU-politik och arbeta i säkerhetsrådet. Det går att göra både och. Det ena vinner på det andra och de kompletterar varandra. Regeringen behöver fortsatt säkerställa att den svenska linjen i säkerhetsrådet förankras parlamentariskt här hemma. Även säkerhetsrådets resolutioner är juridiskt bindande rättsakter. I regeringsformen framgår att regeringen i alla utrikesärenden av större vikt före avgörandet ska överlägga med , om det kan ske. står för öppenhet och transparens och det även här. skapades efter det fasor med syftet att värna de grundläggande mänskliga rättigheterna och utgöra en garant för att stater inte utvecklar lagstiftning som kränker eller inskränker sina medborgares rättigheter enligt till skydd för de mänskliga rättigheterna. De totalitära staterna hade visat att det var möjligt att i stor utsträckning inskränka, avskaffa och kränka individens rättigheter bakom en skenbart legal fasad och det var för att försvåra och omöjliggöra för stater att begå sådana brott utan påföljder som tillkom. var en av de första stater som undertecknade konventionen 1949 och vårt land är därmed att anse som en av grundarstaterna till . Rådets institutioner, såväl ministerrådet, den parlamentariska församlingen och Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna utgör alla institutioner där är representerat och deltar. har genom decennierna verkat som partner till flera stater som önskat tillträde som medlemsstater i EU genom att aktivt biträda dessa i arbetet med att uppfylla kriterierna för medlemskap i . Det är i praktiken omöjligt för ett kandidatland att bli medlem i EU utan att ha status som fullvärdig medlem av . De processer som leder till att ett land blir medlem i innebär att exempelvis i förväg uppställda krav på demokrati, rättssäkerhet, skydd för etniska, religiösa och sexuella minoriteter utvärderas och säkerställs. historia av att vara en garant och ett skydd för de mänskliga rättigheterna innebär också ett betydande ansvar för att tillse att institutionen även skall kunna förbli detta. En grundläggande förutsättning är dock att medlemsstaterna själva inte genom sitt agerande undergräver trovärdigheten hos organisationen. har debatten emellertid tyvärr alltmer kommit att handla om bristen på flera medlemsländers värnande av grundprinciperna demokrati, rättsstatens principer och mänskliga rättigheter. Vissa länder har i både ord och handling visat att de inte delar de grundläggande värderingar som står för. Därtill kommer uttryckta skepsis mot avgöranden i och kritik mot verksamhet. Denna utveckling måste brytas genom ett konsekvent agerande för att upprätthålla principerna i konventionen och deras praktiska tillämpning. finns det frågetecken för hur länder som , , , och , med flera uppfyller sina åtaganden. anser att det är befogat att framföra invändningar mot hur samtliga de uppräknade staterna genom politiska beslut, lagstiftning, rättssystem samt sin brist på inomstatliga oberoende granskningsmekanismer tillhandahåller skydd för sina medborgare vad gäller politisk opposition. Ifråga om tillkommer frågan om den olagliga och acceptabla annekteringen av och krigföringen i östra ; ifråga om sker en synnerligen oroväckande utveckling i kölvattnet av militärkuppen och de inskränkningar ifråga om mänskliga rättigheter som äger rum; ifråga om gäller det ställningen för etniska minoriteter och rättssystemets integritet; ifråga om frågor om mediefrihet och rättssystemets integritet; ifråga om återstår frågetecken kring arbetet med korruptionsbekämpning syftande till att återställa legitimitet och förtroende för de politiska och rättsliga processerna i den ukrainska staten. Det är för oss självklart att de medlemsstater i vars agerande gentemot sina eller andra staters medborgare står i strid med statens konventionsåtagande måste möta konsekvent kritik för detta. Det åvilar regeringen genom representation i ministerrådet att tillse att inte passivt accepterar att roll undermineras eller att dess möjligheter att utöva tillsyn över medlemsstaters, observatörsstaters, kandidatländers eller partnerskapsstaters åtaganden gentemot till skydd för de mänskliga rättigheterna förhindras eller försvåras. får inte tveka när det gäller frågan om att fullt ut sanktionera den som bryter mot konventionen. Det behövs därför en aktiv politik på detta område och den fordrar medverkan. måste vidare ta ett ansvar för de så kallade partnerskap för demokrati som ingås med länder som önskar en närmare förbindelse med men som ännu inte är i en sådan position att de kan anses vara berättigade till varken observatörsstatus eller status som kandidatland. Vi är förespråkare av ett samarbete med stater som uppriktigt önskar dra nytta av kompetens för att vidareutveckla sina demokratiska institutioner, stärka rättssäkerhet och minska korruption. Däremot måste reagera när dess partners inte lever upp till de förutsättningar som är fastslagna i partnerskapsavtal eller söker kringgå dessa. Utan att kritiskt granska och följa upp i vilken mån partners lever upp till kraven i partnerskapsavtalen riskerar organisationens anseende att skadas och dess möjligheter att agera med trovärdighet att minska. Regeringen måste som företrädare för inta en bestämd hållning på denna punkt. är föremål för en intensiv diskussion kring de allvarliga anklagelser om korruption som riktats mot ledamöter i församlingen. inställning bör vara att verka med kraft för en oberoende utredning syftande till att rensa organisationen från korruption och att i förlängningen skapa nya och stabila regelverk för att förhindra att ledamöters röster kan köpas för att gynna eller missgynna intressen. Integriteten i såväl den parlamentariska församlingen som i som institution måste stärkas och det förutsätter också att överväger vilka problem som finns i relationen till medlemsstater där korruptionsgraden är väsentligen högre. Detta inkluderar också frågeställningar om framtida medlemskap och behovet av kontrollmekanismer. strukturer bör bli föremål för kontinuerlig översyn. Flera av de mekanismer som har existerat i organisationens tillkomst har ett reformbehov och det är nödvändigt för att engagera sig i de diskussioner som pågår om hur i sitt ministerråd, i sin parlamentariska församling och i sin rättsutövning genom skall kunna förbli en primär garantera skyddet för de mänskliga rättigheterna. Regeringen har ett ansvar för att i ministerrådet aktivt driva en reformagenda och verka för förbättringar. () omfattar 57 deltagande stater och är därmed världens största säkerhetsorganisation. Det är det enda säkerhetspolitiska samarbetsorgan där alla europeiska stater, liksom , , och de centralasiatiska staterna, deltar på lika villkor. Med en stats deltagande i följer ett åtagande att respektera och efterleva mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. är en organisation med fokus på konfliktförebyggande, krishantering och demokratiutveckling. En grundläggande princip för verksamhet är att varaktig säkerhet förutsätter demokrati, respekt för mänskliga rättigheter och en fungerande rättsstat. har en så kallad uppförandekod som är politiskt bindande för deltagande stater och som går ut på att en stats säkerhetsapparat – till exempel polisen och det militära försvaret – ska stå under effektiv demokratisk kontroll och integreras i det civila samhället. Det är en viktig princip att hålla fast vid och ska kontinuerligt följas upp och utvärderas. kontor för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR) ansvarar för att främja förutsättningar för demokratiska val bland deltagande stater och bistå medlemsländerna med att bygga upp och stärka demokratiska institutioner. Vi moderater anser att det är angeläget att särskilt stödjer den konfliktförebyggande verksamhet som bedrivs av ODIHR, inte minst arbetet med att genomföra FN:s säkerhetsråds resolution om kvinnor, fred och säkerhet. högkommissarie för nationella minoriteter (HCNM) har till uppgift att genom förebyggande diplomati söka identifiera och verka för en tidig lösning av etniska spänningar som kan äventyra freden, stabiliteten och relationerna mellan medlemsstater. Högkommissariens främsta verktyg är de rekommendationer som denne ger till regeringar i länder där åtgärder behövs på minoritetsområdet. Det är viktigt att följa upp hur dessa efterlevs. medierepresentant () har till uppgift att följa utvecklingen inom medierna och yttrandefrihet i hela OSSE-området och att stödja de deltagande staternas arbete med att utveckla dessa områden samt att påtala när staterna bryter mot åtaganden om yttrandefrihet. Journalisters säkerhet, frihet på internet och att bekämpa ”hate speech” med bevarad yttrandefrihet. Här behöver ytterligare arbeta för frihet på nätet. har en särskild representant mot människohandel. Den särskilde representantens uppgift är att assistera deltagande stater med genomförandet av åtaganden och användningen av rekommendationerna i för bekämpande av människohandel. fyller här en viktig funktion att tillsammans med EU, medlemsstater och andra organisationer stoppa människohandel. Ytterligare ett prioriterat politikområde är arbetet med att motverka transnationella hot, hantering av gränser och internationellt polissamarbete. De ekonomiska och miljömässiga aktiviteterna syftar bland annat till att minska korruption och illegal penninghantering. Jämställdhetsarbetet utgör en viktig stödpelare för alla institutioner, fältoperationer och deltagande stater. Jämställdhetsarbetet ska vara en integrerad del av hela verksamhet. arbete med att motverka kränkningar av de mänskliga rättigheterna ska syfta till att motverka politiskt agerande som kan utgöra hot mot säkerhet och demokrati bland medlemsländerna. I dagens oroliga värld fyller en viktig funktion genom sitt helhetsperspektiv. har flera tusen medarbetare utplacerade i länder och regioner som präglas av konflikt och krigshot eller befinner sig i ett återuppbyggnadsskede efter en konflikt. Exempel på fältverksamhet är i där verkar för att den ryska aggressionen gentemot skall upphöra genom observatörer. Andra angelägna uppgifter är mission för att stärka kvinnliga politiker och erbjuda utbildning med inriktning mot konfliktlösning för unga personer i framför allt de centralasiatiska länderna. (PA) arbetar aktivt inom de områden där är verksamt i syfte att stödja de nationella parlamenten inom de dimensioner som är verksamt inom. En av PA:s viktigaste uppgifter är dess arbete med att stärka demokrati och demokratiutveckling. Vi anser att det säkerhetspolitiska arbetet i dess breda perspektiv och genom internationellt samarbete med fokus på dialog, demokrati och respekt för mänskliga rättigheter utgör en viktig del i målet med att uppnå varaktig fred. Som alltid måste en organisations verksamhet kritiskt granskas ur såväl ett ekonomiskt perspektiv som innehållsmässigt. medlemsländer måste följa de grundläggande åtaganden de har åtagit sig att följa genom sitt medlemskap. Det är regeringens uppgift att inta detta förhållningssätt. , inklusive och , bör kontinuerligt utvärderas. Inom de tre organisationerna pågår ett förändringsarbete för att verksamheten skall omfatta dagens utmaningar. måste aktivt engagera sig i syfte att organisationernas verksamhet skall fullfölja sina åtaganden utan att tappa fokus. internationella insatser är ett viktigt bidrag för att stärka arbetet för fred och säkerhet på oroliga platser runt om i världen. Genom att delta i internationella insatser stärker vi säkerhet och vårt säkerhetspolitiska inflytande. Det finns ingen motsättning mellan försvaret av och fredsfrämjande insatser utomlands. har sammanlagt över 100 000 svenskar deltagit i insatser i utlandsstyrkan. Veteranerna har gjort betydande insatser på platser som , , och . Nordic Battlegroup (NBG), det nordiska bidraget till EU:s stridsgruppskoncept, som har deltagit i , är en annan aspekt av internationella engagemang. Stridsgrupperna som står i beredskap halvårsvis har varit betydelsefulla för att utveckla den svenska försvarsmaktens förmåga att ge och ta emot militär hjälp genom större samövningar. Svenska militära internationella insatser kommer fortsatt att vara betydelsefulla. Det är viktigt att och andra länder även fortsatt har ett starkt internationellt militärt engagemang för fred, säkerhet och stabilitet. Vi måste också ha en helhetssyn på insatserna där nödvändiga frågor om vad vi vill uppnå och hur vi ser på långsiktigheten i insatserna måste ställas. bidrar till två internationella insatser som syftar till att motverka sönderfall, radikalisering i och . Dels det svenska underrättelseförbandet inom ramen för FN-insatsen Minusma i , dels den svenska utbildningsinsatsen i inom ramen för Koalitionen mot Isil/Daesh. bör fortsatt prioritera de svenska insatserna i kampen mot den globala terrorismen. Det finns ett antal utmaningar vi står inför i de internationella insatserna. Det handlar om var, i vilken kontext och med vem som ska göra internationella insatser, men även om hur vi blir bättre i samverkan mellan civila och militära delar för att skapa långsiktighet och hållbarhet. Nato är den enda organisationen med en global förmåga att genomföra krishantering. har deltagit i Natoinsatser. Det har varit värdefulla insatser som har bidragit till fred och säkerhet och där de svenska bidragen fått beröm av övriga länder. bör även i fortsättningen samverka med Nato i internationella insatser. Men det finns även ett värde i att i högre utsträckning än vad som varit fallet bidra till FN-ledda insatser. Genom att delta i dessa bidrar till att höja kompetensen i FN-insatsen och ger den en större legitimitet. deltar i den FN-ledda insatsen i . Insatsen i visade på vikten av att ha både säkerhetsskapande militär närvaro och långsiktigt utvecklingsbistånd. Utan säkerhet – ingen utveckling, utan utveckling – ingen långsiktig säkerhet. Vår tids säkerhetspolitiska utmaningar utgör ett unikt område av fred, frihet, säkerhet och välstånd i världen. Grunden för denna utveckling har lagts genom samarbete och integration inom ramen för EU, Nato, och . Dessa organisationer utgör alltjämt pelarna i den europeiska säkerhetsstrukturen.