mot · H4023728 · 2017-05-03 00:00:00 — Just de som kanske ännu mindre än andra borde behöva bli sittande i ett väntrum. Tack och lov är det inte lika illa överallt. Men att det är så illa som det är på i är illa nog. Där fick en person i mediantid vänta och vissa så länge som tio och . Det är fullständigt oacceptabelt. Att vänta utan att få träffa en läkare kan vara mer än man orkar med och kan i värsta fall göra den som är sjuk ännu sjukare. Och även om väntan i sig är plågsam och därför borde undvikas så är väntetiden i första hand en fråga om patientsäkerhet. Ju längre väntetid, desto större risk att en patient med ett allvarligt hälsotillstånd inte upptäcks . Kötiden på akuten är framför allt en effekt av att vi inte satsat tillräckligt på primärvården. Svenska patienter uppfattar att vården är otillgänglig och vänder sig till akutmottagningen mer än vad som egentligen är nödvändigt eftersom det upplevs som den enda möjligheten att få vård och . Det är hög tid att i större utsträckning omprioritera vårdens resurser till primärvården. Genom att samla resurser och ansvar för den avancerade sjukhusvården hos staten kan vi frigöra både medel och möjligheter för landsting och regioner att satsa på primärvården. Förutom att sjukvårdshuvudmännen själva ska prioritera primärvården vill vi satsa ytterligare från den statliga budgeten. föreslår följande förändringar för att stärka primärvården och därmed avlasta akutsjukhusen Vårdcentraler, läkarmottagningar och närakuter ska utöka öppettiderna till att omfatta kvällar och . Vårdgarantin skärps genom att patienter ska kunna få en besökstid hos rätt vårdprofession senast . Hembesök ska möjliggöras i större omfattning för den som inte kan eller bör ta sig till en vårdinrättning men inte behöver sjukhusets resurser. Information till patienter om vilken primärvård som finns i närheten ska stärkas. Sjukvårdsrådgivningen som ges via webben på eller telefon via 1177 behöver förstärkas och integreras mer i primärvården. Vi vill i ännu högre grad kunna nyttja den potential som e-hälsa kan innebära inte minst där avstånden är långa eller det finns andra svårigheter att fysiskt förflytta sig till vården. Genom att man nyttjar de plattformar och tekniska lösningar som finns för att säkra både integritet och patientsäkerhet kan ännu fler få vård snabbt och på rätt nivå. Två exempel på förbättringar är utökade möjligheter till besöksbokning samt sjukvårdande uppgifter via en nationell virtuell vårdcentral. Landstingen och regionerna tillförs för att förstärka primärvården i enlighet med våra förslag. Av dessa ska avsättas för förstärkt vård för barn och unga i samband med att denna samordnas med elevhälsan. Förstärkta insatser för barns och ungas hälsa Ökad psykisk ohälsa hos barn och unga är ett av vår tids stora samhällsproblem. Enligt uppger allt fler ungdomar psykiska besvär som oro eller ängslan. Det är framför allt depressioner, ångestsjukdomar och missbruk som ökar, vilket får stora konsekvenser såväl socialt som kunskapsmässigt. Orsaken bakom denna mörka utveckling är inte klarlagd. Det finns en paradox i att den materiella standarden ökat för de allra flesta som unga mår allt sämre. Att barn och unga som mår dåligt får stöd och hjälp skyndsamt är nyckeln till ett snabbt tillfrisknande. Hemmiljön, familjelivet och uppväxtförhållandena påverkar vår hälsa och livskvalitet. Villkoren för familjer blir därför viktiga för hela samhällsutvecklingen och är ett viktigt skäl till att vill stärka familjernas ekonomi, öka deras frihet och möjlighet till mer tid med barnen samt öka stödet till familjer. Också ideella sektorn och skolan spelar stor roll för barnens uppväxt och därmed för samhällsutvecklingen. Det är uppenbart att inte minst det förebyggande arbetet kring barns och ungas psykiska ohälsa måste stärkas. Alla led i detta arbete måste fungera bättre. Samla hela barn- och ungdomshälsovården Mer än var tredje grundskola och nästan varannan gymnasieskola får påpekanden från Skolinspektionen om brister som rör elevhälsan. Vanliga problem som beskrivs är att psykologtid bara köps in vid behov och därmed att psykologen inte deltar i det förebyggande arbetet. Skolinspektionens granskning av elevhälsan i 25 skolor visar att elever som mår dåligt sällan träffar en skolpsykolog. Det förekommer även, enligt Skolinspektionen, att skolläkare eller specialpedagoger inte finns tillgängliga i den dagliga verksamheten, vilket ger avtryck även i andra delar av skolornas verksamhet, inte minst på området stöd. Enligt Inspektionen för vård och omsorg känner många skolor inte ens till att de har ett vårdgivaransvar. Att kommunerna genom skolan har ansvar för skolhälsovården medan landstingen har ansvar för BVC, primärvård och barn- och ungdomspsykiatrin är inte ändamålsenligt. Att ingen har helhetsansvaret för barns och ungdomars hälsa är en av orsakerna till att behoven inte tillgodoses. Landstingen/regionerna behöver därför få ett samlat ansvar för hela barn- och ungdomshälsovården. Det innebär att elevhälsan (skolsköterskor, skolläkare, psykologer och kuratorer) inte längre ska ha skolan som huvudman. En samlad barn- och ungdomshälsa ska syfta till att öka tillgängligheten till elevhälsan, vårdcentralerna och barn- och ungdomspsykiatrin (BUP). Det är avgörande att, i ett tidigare skede än , fånga upp barn som mår dåligt. I samband med att ansvaret samlas skjuter till till landstingen för en förbättrad primärvård. Av dessa ska vara särskilt avsatta för barn- och ungdomshälsovården. vill dessutom införa en elevhälsogaranti som innebär att varje elev har rätt att få kontakt med elevhälsan . I vårt budgetalternativ avsatte vi till detta ändamål. Förstärkt barn- och ungdomspsykiatri (BUP) Barn och unga som har, eller riskerar att utveckla, psykisk ohälsa är ett högt prioriterat område för . I regeringsställning var vi pådrivande för en förstärkt vårdgaranti inom den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin. Vi arbetade även med att korta väntetiderna till barn- och ungdomspsykiatrin bl.a. genom överenskommelser med SKL och genom prestationsbaserade medel. Regeringen har fortsatt med denna överenskommelse. Ett första mottagningsbesök hos den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin (BUP) ska kunna erbjudas . Därefter ska en fördjupad utredning och start av behandling erbjudas . I hela riket är det som har erbjudits utredning eller behandling . Det är en liten minskning jämfört med föregående år. Variationerna mellan länen är också fortsatt stora, allt från till . En lång väntan på hjälp kan vara förödande för ett barn eller en ungdom som mår dåligt. Därför är det djupt otillfredsställande att i snitt fortfarande får vänta än på utredning eller behandling. I vissa fall är det så många som sju av tio som får vänta än . Vi vill att alla barn och unga erbjuds en utredning eller behandling inom den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin. Vi avsätter i vårt budgetalternativ för för detta ändamål . Föräldrastöd också för tonårsfamiljer Föräldrarna är de viktigaste personerna i ett barns liv. Det finns situationer då föräldrar upplever svårigheter i sitt föräldraskap eller har behov av stöd för att hantera nya situationer. Det offentliga ska inte ta över föräldrarnas roll. Däremot ska det offentliga erbjuda stöd och hjälp i föräldrarnas viktiga uppgift. Stöd till föräldrarna är också ett stöd till barnen. Föräldrastöd har visat sig ha positiv inverkan på relationen mellan förälder och barn och har bevisad positiv effekt när det gäller att minska framtida problem. En stor del av dagens föräldrastödinsatser fokuserar på de mindre barnen och nyblivna föräldrar. Detta är en riktig prioritering eftersom forskning talar till förmån för tidiga insatser. ser vi ökande problem med psykisk ohälsa och oro bland våra tonåringar. Även lite större barn och tonåringar är i behov av sina föräldrars tid och uppmärksamhet. Tonåringar möter krav och förväntningar från skolan, kompisar och omvärlden som kan vara svåra att hantera som en frigörelseprocess pågår. Detta kan skapa stora slitningar inom familjen och utmaningar som förälder. Det finns en efterfrågan bland föräldrar av att kunna få prata och rådgöra med någon om föräldrarollen och barnets utveckling och få ökad insikt i hur olika situationer kan hanteras bättre. Det befintliga utbudet av stöd motsvarar inte detta behov, särskilt inte stödet till föräldrar med tonårsbarn. hälsoekonomiska beräkningar visar att det är kostnadseffektivt att satsa på föräldrastöd. Varje satsad krona på strukturerade föräldrastödsprogram ger tillbaka . Även studier som två nationalekonomer genomfört för Idéer för livet visar på de såväl mänskliga som ekonomiska fördelarna med att satsa på tidiga insatser, fasta prioriteringar, långsiktighet och strukturell samverkan för att barn inte ska hamna i utanförskap. Föräldrarna är i detta sammanhang centrala, enligt författarna. vill öka tillgången till föräldrautbildning och har därför tidigare föreslagit att göra det obligatorisk för kommunerna att erbjuda minst en föräldrautbildning under barnets uppväxt. Vi har avsatt för detta ändamål till kommunerna. Det är viktigt med föräldrautbildning för föräldrar till små barn men det kan vara minst lika viktigt med stöd för föräldrar med tonårsbarn. vill därför att det ska bli obligatoriskt för kommunerna att erbjuda två föräldrautbildningar under barnets uppväxt, en för föräldrar till mindre barn och en för tonårsföräldrar. Vi avsätter därför ytterligare för föräldrautbildning för tonårsföräldrar. Kommuner och landsting brottas med ett växande utanförskap, integrationsutmaningar och ett alltmer utmanande tryck på välfärden. finns det externa aktörer som vill vara med och bidra med kapital till sociala investeringar och effektiva lösningar på samhällsproblem. En variant av detta är sociala utfallskontrakt, en lösning som prövats framgångsrikt i främst och [14]. I sociala utfallskontrakt investerar en extern finansiär pengar i ett offentligt socialt projekt för att uppnå definierade mål som motsvarar mänskliga och ekonomiska vinster för den offentliga parten. Denna modell för att genomföra sociala investeringar är utvecklad utifrån internationellt testade modeller för utfallsbaserad finansiering. Ett socialt utfallskontrakt börjar med att en offentlig part (kommun och landsting) identifierar ett problem i samhället som de vill lösa genom att investera i det identifierade området. Förhoppningen är att detta ska leda till framtida kostnadsbesparingar för den offentliga parten. Steg två är att hitta extern finansiering för projektet, vilket görs genom att locka kapital från privata aktörer. Således står inte skattebetalarna för investeringen. Steg tre är sedan att formulera målen och vilka utfall som förväntas för att projektet ska anses som lyckat. Utifrån forskning och beprövad metodik tas ett åtgärdsprogram fram för att möta det identifierade problemet. I det sista steget sker en utvärdering för att klargöra om projektet skapat sociala förbättringar och, i så fall, ekonomiska besparingar för den offentliga parten. Om utvärderingen kan påvisa att kostnader till området minskat, återbetalas delar eller hela beloppet till finansiären. Uppstår långsiktiga vinster kommer också finansiären att få avkastning i likhet med de besparingar projektet inbringat till den offentliga parten. utfallskontrakt har exempelvis syftat till att minska risken för att barn och ungdomar ska hamna hos eller i fängelse. Även folkhälsoförbättrande projekt för att minska problem med astma har genomförts. Forskningen pekar på vikten av preventiva insatser i tidiga skeenden, eftersom det finns tydliga orsakssamband mellan problem i tidig ålder och problem senare i livet. i utanförskap kostar stora summor för de, ofta många, myndigheter som är involverade i varje människa i utanförskap. Behovet och de positiva offentligfinansiella effekterna är därför potentiellt enorma om utfallskontrakten används . Många kommuner använder sig av sociala investeringsfonder för att använda riktade pengar till projekt av socialt förbättrande karaktär. Lågt räknat har var femte kommun, två landsting och två regioner infört sociala investeringsfonder som främst är avsedda för projekt inom skola, socialtjänst och arbetsmarknad – några kommuner fokuserar även på folkhälsa och kultur/fritid. Inom ramen för denna vilja kan en lösning med sociala utfallskontrakt både komplettera och förbättra kommunens finansiering av dessa projekt. Men framväxten av sociala utfallskontrakt har varit svag. I är det endast som lanserat ett socialt utfallskontrakt med en extern finansiär[17]. Figur 15 Modell för sociala utfallskontrakt Källa: UK Cabinet office, via Mötesplats Social Innovation. Exempel : Kommunen (offentlig aktör) vill minska risken för återplacering av HVB- och SiS-placerade barn och därtill förbättra deras skolprestation. Kommunen har i genomgripande analyser identifierat stor potential till förbättring hos målgruppen. De insatser som tänker genomföras baseras på forskning och kunskap om målgruppen. Utifrån det har kommunen tagit fram ett åtgärdspaket och parametrar satts upp för utvärdering. Insatserna är bl.a. förstärkt arbete för god skolgång under och efter placering samt individuellt anpassat skolstöd. Den sociala investeringsfonden (investerare) är den externa finansiären som investerade i projektet. I vissa fall kan även en sammanlänkande part (intermediär) vara delaktig, genom paketering av finansiering eller som kunskapsbank och rådgivare. Om finansiären genomför insatsen enligt kontraktet betalar tillbaka av det investerade kapitalet. Minskar kostnader för målgruppen återbetalas en summa motsvarande exakt de minskade socialtjänstkostnaderna. Sker en större kostnadsminskning än de investerade 10 miljonerna , får i avkastning som är satt som tak. Misslyckas projektet förlorar finansiären av de investerade pengarna. Detta projekt förväntas vara klart . Utmaningarna och orsaken till den dåliga framväxten av sociala utfallskontrakt ligger dels i bristen på kunskap i användningen av sociala investeringsfonder hos de offentliga aktörerna. I en undersökning av Kommuner och Landsting (SKL) framgår att många kommuner efterfrågar stöd och vägledning för utformningen av denna typ av projekt. Det kommuner och landsting främst efterfrågar är kunskap kring metodik för uppföljning och utvärdering, samt metodik för vinst-förlust-kalkyler och sammanställningar av evidensbaserade program. Problemet ligger också i att relationen mellan risk och avkastning för den externa finansiären ofta är blygsam i den här typen av sociala investeringar. Exempelvis beräknas avkastningen i exemplet med att bli mellan för den externa finansiären, förutsatt att effekterna blir likt beräknat. är förlusten ofta mellan –60 och –. För att öka förekomsten av sociala utfallskontrakt behövs därför satsningar för att lösa både kunskapsbrist och den bristfälliga viljan att investera. anser därför att det borde inrättas en nationell strategi för att möta behoven och underlätta framväxten av sociala utfallskontrakt, samt införa en nationell fond för att höja attraktionen att investera. Inrätta en facilitatorsfunktion för sociala utfallskontrakt hos () Funktionen ska tillgodose allmänna riktlinjer, beräknade kostnader för olika sociala problem och insatser, i syfte att underlätta beräkningar av kostnader för offentliga parter. Organisera metodstöd för offentliga aktörer: exempelvis utvärderingar och effektmätningar av sociala utfallskontrakt. Agera katalysator mellan den offentliga parten och finansiärerna i syfte att tillhandahålla kunskap och kompetens ur ett investerarperspektiv. Funktionen får anslag på , uppdelat på 10 miljoner för administration och 17 miljoner för samordningskansliet. Upprätta en nationell fond för investeringsgarantier I syfte att sänka trösklarna för en investering i sociala utfallskontrakt upprättas en nationell fond som täcker finansiärens investeringsrisk , vilket innebär att staten garanterar en återbetalning om halva investeringssumman till den externa finansiären vid färdigställt socialt utfallskontrakt. Fonden ska uppgå till , för att garantera 50 procents återbetalning i sociala utfallskontrakt. Den offentliga parten står som sökare av fondens medel och betalar sedan ut pengarna till finansiären. Vi vill också pröva möjligheten att statligt riskkapital i viss omfattning ska kunna göra sociala investeringar, exempelvis via fond-i-fond-lösningar Sänkt skatt för ersättningar till funktionärer i ideella organisationer Idrottsrörelsen har förmånliga skatteregler för sina föreningar som innebär att föreningen inte behöver betala arbetsgivaravgifter för idrottsutövare, tränare eller tävlingsfunktionärer om ersättningen understiger ett halvt prisbasbelopp. Med detta undantag har idrottsrörelsen en förmån som betyder mycket gott för verksamheten. Övriga ideella organisationer borde inkluderas i samma regelverk för att stödja deras viktiga arbete som gagnar inte minst ungdomar. Förslaget beräknas kosta ca för staten i minskade skatteintäkter. Alla skolor ska ha ett anti-mobbningsprogram som fungerar. Den ångest och psykiska ohälsa som drabbar barn måste motas med vård- och omsorgssatsningar. Men det kommer inte att vara tillräckligt. Det krävs en politik som ger föräldrar stöd och familjer tid och ro. Det krävs en politik för ett starkt civilsamhälle så att samhällsväven kan tvinnas stark runt våra barn. Och det krävs en politik för en skola dit barnen kan gå utan en klump i magen. Lärare och elever har rätt till en lugn, säker och trygg arbetsmiljö. Skolhuvudmännen har huvudansvaret för skolmiljön – att förebygga och förhindra risker för olycksfall eller sjukdom samt att skapa en god miljö för lärande. I detta arbete ligger också arbetet mot mobbning. Arbetsmiljölagen tar huvudsakligen sikte på den fysiska arbetsmiljön och åtgärder för att minska risken för olyckor, i exempelvis slöjd-, idrotts- och kemiundervisning eller i samband med praktik. I skollagen tydliggörs elevens rätt till trygghet, studiero och att inte bli utsatt för kränkande behandling. Det finns ingen värdeneutral uppfostran och ingen värdeneutral kultur. Utan en gemensam grundläggande etik skapas ett samhälle där den starke styr och den svage lider – ett samhälle där uppfattningen om vad som är rätt och orätt skiljer sig från person till person. Det som de flesta av oss ser som goda normer, t.ex. människolivets okränkbarhet, alla människors lika värde samt solidaritet med svaga och utsatta, har en djup förankring i den judisk-kristna etiken. Skolans ansvar är att förankra denna värdegrund hos eleverna genom att omsätta de etiska principerna i praktisk handling. I detta ligger också arbetet mot mobbning och kränkande beteende. Det borde vara en självklarhet att alla elever ska kunna känna sig trygga och uppskattade, men så är det inte . Ett ständigt pågående aktivt arbete mot mobbning i skolan ska vara en självklarhet. presenterade en ny del av rapporten, som koncentrerar sig på elevers välbefinnande. Den visar att var sjätte svensk 15-åring säger sig ha blivit mobbad minst [19]. ligger något under genomsnittet och flickor något högre än pojkar, . Däremot märks en skillnad när det gäller socioekonomiskt gynnade respektive missgynnade personer. Bland de socioekonomiskt gynnade svarar ja om de mobbats eller en gång eller mer, medan motsvarande siffra för de missgynnade eleverna är . Barns rättigheter har stärkts . Då infördes barn- och elevskyddslagen och då inrättades Barn- och elevombudet. kom ytterligare en förändring av skollagen där skolans ansvar förtydligades[20]. Härav framkommer att huvudmannen ska se till att det inom ramen för varje särskild verksamhet bedrivs ett målinriktat arbete för att motverka kränkande behandling av barn och elever. Detta innebär bl.a. att det ska upprättas en årlig plan för att förhindra mobbning och annan kränkande behandling av barn och elever i verksamheten. Planen ska baseras på evidens och beprövad erfarenhet. Att barn mår bra och känner sig trygga i skolan är avgörande för hur de kan lyckas i sitt lärande och sin utveckling. Därför krävs att skolor använder sig av metoder för att hantera mobbning som är baserade på vetenskap och beprövad erfarenhet. menar att det ska vara obligatoriskt för skolhuvudmännen att enbart ha evidensbaserade antimobbningsprogram. Frågan om mobbning är för viktig för att man bara ska kunna gå på känsla. bör få i uppdrag att göra en uppföljning av den utvärdering av metoder mot mobbning som gjordes 2011. Dessutom bör alla metoder som inte vilar på vetenskap och beprövad erfarenhet sluta användas. Berörda myndigheter bör få i uppdrag att verkställa detta. Alla skolhuvudmän ska ha enbart evidensbaserade antimobbningsprogram och avsluta program som inte lever upp till kraven. Ge i uppdrag att följa upp rapporten om antimobbningsprogrammens effekt samt ta fram en rekommendation till skolhuvudmännen om vilka program som kan användas. Uppföljning och kontroller så att skolorna efterlever kravet. För att underlätta för skolorna att klara målet avsätts 95miljoner kronor . Förebygg övergrepp mot barn I genomsnitt blir tre barn i varje skolklass sexuellt utnyttjade. Möjligheten att tidigt upptäcka övergrepp mot barn beror i stor utsträckning på om barnet eller andra i barnets närhet vågar berätta. Ett led i att stärka barnens egen rätt till sin kropp är att förskolor arbetar medvetet med frågorna, att man på ett tydligt sätt anpassat för barnen informerar dem om gränser och hur viktigt det är att säga till när något är fel. Därför vill vi anslå som förskolor kan ansöka om för att genomgå utbildning och införa arbetssätt som stärker barns integritet och motverkar sexuella övergrepp. Avskaffa hela skillnaden i beskattning mellan skatt på arbetsinkomster och pensionsinkomster Sammanhållning och tillit är grundläggande för samhället. Tilliten byggs stark i gemenskaper. Men tilliten stärks också av förtroende för gemensamma institutioner och att det offentliga klarar sitt uppdrag på ett sätt som skapar legitimitet. Skatter är nödvändigt för att finansiera den gemensamma välfärden och ska utformas så att de främjar ansvarstagande och arbete och stödja sammanhållning och medmänsklighet. Skatteförändringar kan vara instrument för att möta samhällsproblem. behöver skatter vara legitima för att inte tära på tilliten. Det har funnits – och finns – tillfällen då skatter fått orimliga effekter eller på annat sätt utmanat känslan av rättvisa: lönade det sig ofta inte att arbeta jämfört med att leva på ersättningar, och fastighetsskattens oförutsägbarhet skapade stor otrygghet i boendet. Vi menar att skillnaden i beskattning mellan pensionärer och löntagare bär liknande drag: den uppfattas som orättvis, minskar legitimiteten för skattesystemet och bidrar till att förstärka skillnaden mellan grupper. När alliansregeringen tillträdde 2006 var utanförskapet betydande. Stora grupper stod, trots högkonjunktur, mer eller mindre permanent utanför arbetsmarknaden. Alliansen genomförde stora jobbreformer där jobbskatteavdraget – som gjorde det väsentligt mer lönsamt att arbeta – var bärande. För att reformen skulle bli tillräckligt stor för att bidra substantiellt till att bryta utanförskapet lade vi fokus på drivkrafter att gå från utanförskap till arbete eller öka sin arbetstid. Pensionärer fick därför inte del av den stora skattelättnaden. Reformerna var också angelägna för att säkra framtidens pensioner som avgörs av sysselsättningen. För oss kristdemokrater var det dock viktigt att när jobbreformer etablerats steg för steg sluta skattegapet mellan pension och arbetsinkomst. Alliansregeringen sänkte också på vårt initiativ skatten för pensionärer fem gånger med – med tonvikt på de lägsta pensionerna. Därtill deklarerade Alliansen att det inte finns ett egenvärde i att pension och förvärvsinkomst beskattas olika och att skillnaden i beskattning skulle minska . Men alliansregeringen gjorde för lite och skillnaden består.