mot · H5023569 · 2017-10-05 00:00:00 — Det finns också behov av förbättrad information till vittnen och av att utveckla polisens arbete med risk- och hotbedömningar. är det i praktiken svårt att skilja på administrativa stödinsatser och sådan verksamhet som indirekt kan påverka domstolarnas dömande verksamhet. Exempelvis medför fördelningen av resurser maktutövning som kan påverka domstolarnas oberoende. måste också ge tillstånd vid rekryteringen av nya ledamöter till de högsta rättsliga instanserna. I länder som och leds domstolsväsendet inte av en förvaltningsmyndighet som är underordnad regeringen, utan av ett från regeringen och självständigt juridiskt råd som består av bland annat välrenommerade domare. Det bör därför övervägas om ska ersättas med ett självständigt juridiskt råd. utövar Justitiekanslern (), som lyder under regeringen, tillsyn över bland annat domstolarna. I det arbetet ingår att granska att domstolarna följer de regler som styr deras verksamhet och JK har möjlighet att väcka åtal mot domare. Då granskningen innebär vissa maktmedel bör det anses mindre problematiskt om granskningen utförs av ett organ under . Tillsynen över domstolarna bör därför enbart utövas av JO, som är ombudsmän. Vidare bör och få ökat inflytande över utnämningen av domare i de högsta instanserna. är fri att nominera och regeringen fri att utse någon annan sökande än den som någon av domstolarna har rekommenderat. Det bör därför övervägas om de högsta instanserna bör ges större inflytande över utnämningen av domare. Vi ska agera tydligt och skarpt mot brottslighet, men också mot de faktorer som kan leda till utanförskap och kriminalitet. För att bryta utvecklingen krävs det ett effektivt förebyggande arbete och att vi jobbar på flera fronter . Jobb, skola och kvalificerat socialt arbete är avgörande. Reformer för att förbättra integrationen, öka kraven på att göra sig anställningsbar och inträdesjobb är centralt tillsammans med reformer för mer kunskap i skolan. Ungdomar är överrepresenterade i statistiken över misstänkta. Detsamma gäller antalet lagföringar. Det är relativt vanligt att ungdomar vid något enstaka tillfälle begår brott. Men det är ett fåtal unga som står för majoriteten av brottsligheten bland ungdomar. Ju tidigare samhället reagerar när unga är på väg i en negativ riktning, desto större är möjligheten att bryta den negativa utvecklingen. Insatser riktade mot unga som av olika anledningar riskerar att hamna snett och fara illa är därför särskilt viktiga både för att förebygga och för att tidigt kunna bryta en brottslig bana. är sociala problem ingen ursäkt för brottslighet. Att upprätthålla lag och ordning är en förutsättning för att vända utvecklingen. Det ska vara svårt att vara kriminell i , men lätt att bryta en kriminell livsstil. vill se fler och effektivare sociala insatsgrupper. Sociala insatsgrupper innebär en samverkan mellan socialtjänst, skola och polis för att på individnivå hjälpa unga att upphöra med att begå brott. Det kan handla om att stärka det sociala nätverket, särskilt stöd i skolarbetet, särskild yrkesträning, arbete och fritidssysselsättningar. Sociala insatsgrupper kan vara ett bra verktyg i det brottsförebyggande arbetet. riktas insatserna främst till ungdomar med allvarlig risk för kriminalitet. Vi vill se fler sociala insatsgrupper som riktar in sitt arbete på tidiga insatser och att målgruppen breddas till att även fokusera på yngre personer. Forskning visar att det är svårt att bryta ett redan etablerat kriminellt beteendemönster. Barn och unga som tidigt uppvisar ett antisocialt beteende bör därför fångas upp och erbjudas hjälp och stöd för att undvika att beteendet resulterar i framtida kriminalitet. Tidiga och tydliga insatser Då ungdomar begår brott måste reaktionen vara snabb. Det gäller inte minst då det rör sig om allvarliga brott eller återfall i brott. En ung person som grips efter att till exempel ha kastat sten på räddningspersonal släpps normalt direkt efter ett polisförhör. Därefter vidtar en utdragen process. Detta är inte rimligt. Vi vill att det införs en 24-timmarsgaranti som innebär att , om det är lämpligt tillsammans med polis, ska kontakta den unges vårdnadshavare efter det att han eller hon har gripits för brott. Tiden mellan brott och straff måste också förkortas. De åtgärder som tar tid i är bland annat en följd av formerna för hur en brottsutredning bedrivs. Här bör inspiration för en snabbare hantering hämtas från andra länder. Det går att väsentligt snabba på processen med en bibehållen rättssäkerhet. Det handlar till exempel om att delgivningsregler kan förenklas och att ansvarig handläggare vid hörs muntligen per telefon vid förhandlingen i stället för att ett särskilt skriftligt yttrande hämtas in. Om utredningsläget är tillräckligt klart redan i samband med att en ung person grips av polis bör domstol, under vissa förutsättningar, kunna döma ut en påföljd i väldigt nära anslutning till brottet. Utredningsläget får exempelvis i regel anses klart då gripandet sker på bar gärning. Domstolsprövning ska alltid vara förenad med rätt till försvarare och till överklagande. Därtill bör möjlighet att interimistiskt förordna om åtgärder i ungdomsmål, exempelvis övervakning i kombination med fotboja, övervägas. Detta förutsatt att en sådan åtgärd kan anses proportionerlig. Vi vill inrätta nya särskilda ungdomsdomstolar. Sådana domstolar skulle ha den behörighet som är fördelad på allmän domstol (brottmål) och allmän förvaltningsdomstol (socialmål). Dessa ungdomsdomstolar skulle kunna bestämma om såväl ungdomspåföljder för gruppen 15–som sociala åtgärder för både gruppen och gruppen 15–. Särskilda ungdomsdomstolar skulle ge bättre möjligheter till snabb och bestämd lagföring med tydliga reaktioner. Det skulle också ge möjlighet till snabbt insatta sociala åtgärder. Ytterligare en fördel med särskilda ungdomsdomstolar skulle vara att domarna och övrig personal skulle ha en särskilt bred kompetens att handlägga mål som gäller barn och unga. De särskilda ungdomsdomstolarna skulle kunna utformas som avdelningar vid ordinarie domstolar. Likvärdighet över hela landet ska säkerställas. Omhändertagande med stöd av LVU Om utredningsläget inte är klart i samband med att en ung person grips av polis bör omhändertagande enligt lagen om vård av unga, LVU, kunna ske oftare än vad som är fallet . Vi vill öka möjligheterna till detta. Vård enligt LVU, i form av placering i ett familjehem eller på ett särskilt boende, bör även användas i fler fall då ungdomar är i riskzonen för att hamna i kriminalitet. Vi vill ge i uppdrag att utvärdera hur LVU tillämpas i dessa fall och ta fram allmänna råd i syfte att lagen ska få ett mer effektivt genomslag i praktiken, så att fler ungdomar kan få hjälp. Unga som återkommande begår brott är ofta kända av både och polisen. är det dock endast socialnämnder som kan begära att en ung person omhändertas enligt LVU. Vi anser att även en åklagare, efter samråd med socialnämnden, bör ha möjlighet att göra en sådan ansökan hos domstol om det finns en påtaglig risk att den unge skadas genom missbruk, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. Det skulle exempelvis innebära att en person som är och som är misstänkt för att tillsammans med personer som är ha rånat eller misshandlat en annan person i vart fall delvis skulle kunna utredas i samma rättegång. Om särskilda ungdomsdomstolar inrättas skulle ungdomarna kunna bli föremål för en och samma rättegång. skulle dock de verktyg som står till buds för domstolen se olika ut beroende på gärningsmannens ålder. Personer kan dömas i enlighet med det straffrättsliga systemet, medan den som är i stället kan omhändertas enligt LVU. Behovet av individuellt anpassad tvångsvård för unga personer har ökat . Bland annat är problemen stora vad gäller ungdomar som lever på gatan i de svenska storstäderna. Främst rör det sig om ensamkommande hemlösa unga från . Antalet platser på så kallade Sisboenden () måste därför bli fler och placeringarna bör ske betydligt snabbare än vad som ofta är fallet . Påföljder för unga vuxna Antalet ungdomspåföljder för gruppen 15–bör utökas. Det handlar bland annat om att införa två nya påföljder: kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning. Förslaget om kontaktskyldighet för unga är utformat som en skyldighet att hålla kontakt med en särskilt utsedd kontaktperson. Ungdomsövervakning innebär en kvalificerad övervakning. För att ungdomsövervakning ska vara tillräckligt ingripande vid allvarlig brottslighet ska den kunna innehålla inskränkningar i rörelsefriheten, som förbud att lämna bostaden under helgkvällar och helgnätter eller förbud att vistas på vissa platser. Inskränkningarna ska kunna kontrolleras med fotboja. Ungdomspåföljderna bör också utvecklas ytterligare, bland annat vad gäller innehållet i ungdomstjänsten, och ungdomstjänsten ska kunna vara förlagd på en annan ort än den ort där den unge bor. När det rör sig om brott mot blåljuspersonal ska ungdomstjänst helt eller delvis kunna avtjänas inom ramen för polisens eller räddningstjänstens verksamheter. Syftet är att stärka dessa ungdomars tillit och respekt för viktiga samhällsfunktioner. särbehandlas unga vuxna i åldern 15–straffrättsligt genom en så kallad straffrabatt. Den som har begått ett brott som 18-åring får till exempel regelmässigt sitt straff halverat jämfört med den som är . Den som är vuxen och begår ett brott ska också behandlas som vuxen av rättsväsendet. Vi vill därför att den generella straffrabatten för gruppen 18–ska tas bort helt. I samband med det bör även gränsen för vid vilken ålder livstidsstraff kan bli aktuellt utredas. I en sådan utredning bör även straffskalan för de som är för unga för att kunna dömas till livstids fängelse ses över. Ytterligare en fråga som aktualiseras på området rör åldersbedömningar i brottmål. Det svenska rättssystemet är utformat med utgångspunkt i ett fungerande folkbokföringssystem. Här har det blivit tydligt att dagens lagstiftning inte fullt ut svarar mot dagens behov. har i beslut funnit att dagens resningsbestämmelser i brottmål inte omfattar situationer där en strängare påföljdsbestämmelse sannolikt skulle ha tillämpats om nya uppgifter om ålder hade lagts fram i det tidigare brottmålet. Resning beviljades därför inte. Fallet avsåg en person som dömts för grov våldtäkt. Domstolen utgick från att den tilltalade var vid brottstillfället. Resning söktes senare eftersom den tidigare dömde enligt nya uppgifter var när han begick brottet. Vi anser att resningsbestämmelserna i brottmål bör kunna vara tillämpbara för det fall att en väsentligt strängare påföljd sannolikt skulle ha ådömts om den tilltalades riktiga ålder hade varit känd när domen meddelades och under förutsättning att det inte hade varit möjligt att presentera uppgifter om den tilltalades verkliga ålder i den tidigare rättegången. Utvisning på grund av brott Dagens förutsättningar för utvisning på grund av brott har i huvudsak sett likadana ut . Vi vill att dessa förutsättningar ändras. Om man kommer från ett annat land för att vistas eller bo i ska man respektera och följa den lagstiftning som gäller här. För det första vill vi att brott med ett straffvärde på mellan sex och tolv månaders fängelse ska kunna leda till utvisning även utan att återfallsrisk bedöms föreligga. Så är inte fallet . En sådan förändring skulle bland annat innebära att brott med hat- eller hedersmotiv skulle leda till utvisning i fler fall än . För det andra vill vi att frågan om verkställighetshinder alltid ska prövas först i nära anslutning till den tidpunkt då verkställighet kan bli aktuellt och inte i förväg. Så görs inte regelmässigt . Vi är även beredda att ytterligare utöka förutsättningarna för utvisning på grund av brott. Vi vill också säkerställa att åklagare alltid yrkar på utvisning då förutsättningarna i lagstiftningen för detta är uppfyllda. I detta ligger även att åklagare regelmässigt ska undersöka förekomst av eventuella utländska brottmålsdomar, vilket har betydelse både för frågan om utvisning, påföljdsval och för straffmätning. Vi vill dessutom skärpa regelverket för återreseförbud. Begår man ett allvarligt brott såsom grov våldtäkt eller grovt rån och om man saknar anknytning till är det rimligt med ett återreseförbud på livstid. aktualiseras livstids återreseförbud i regel först vid ett straffvärde på fängelse eller längre. Det är angeläget att den som begår brott och som följd av detta utvisas inte återvänder till i strid med återreseförbudet. Vi föreslår att straffminimum för olovlig vistelse i strid med återreseförbud på grund av brott enligt 20 kap. 2 § utlänningslagen ska höjas från fängelse till fängelse . Mängdrabatt och återfall i brott Det finns ett klart behov av att tydligare än markera mot upprepad brottslighet för att visa att samhällets tolerans minskar. Det är en väsentlig skillnad mellan att begå ett enstaka brott och att begå brott efter brott. Återfallet utgör i sig en faktor som kraftigt ökar personens ansvar för det han eller hon har gjort. Straffet för den person som döms för flera brott i en och samma rättegång bör därför skärpas betydligt genom att dagens form av mängdrabatt tas bort. har ett system där den person som döms för flera brott i en och samma rättegång åtnjuter en generös så kallad mängdrabatt, då följande tumregel tillämpas i domstol i många fall då en person döms för flera brott i en och samma rättegång: Domstolen utgår från straffvärdet för det grövsta brottet som personen döms för. Sedan adderas hälften av straffvärdet för det näst grövsta brottet och en tredjedel av straffvärdet för det därpå följande brottet och så vidare. I stället för dagens system vill vi se en straffskärpning som i ett typiskt fall skulle medföra att fängelsevistelsen kan öka med ungefär 60–jämfört med dagens system. Detta genom en ny formel. Såväl det grövsta brottet som det näst grövsta brottet och det tredje grövsta brottet ska tillmätas hela straffvärdet. Först därefter ska avtrappningen börja. Även straff för den person som döms för brott på nytt – efter att tidigare ha dömts för brott – bör skärpas. Att en person gör sig skyldig till nya brott efter en tidigare dom kan beaktas i tre olika avseenden: dels genom påföljdsvalet, dels som skäl för förverkande av villkorligt medgiven frihet och dels när man bestämmer straffets längd. Enligt dagens system beaktas återfallet framför allt genom de två första alternativen. Möjligheten att därutöver skärpa straffet tillämpas i ytterst få fall. Straffskärpning på grund av återfall i brott måste bli betydligt vanligare. Vi vill därför införa en ny renodlad regel som tar sikte på straffskärpning i återfallssituationer. Återfallsskärpning bör som huvudregel ske oberoende av om villkorligt medgiven frihet förklaras förverkad. Den som avtjänar ett tidsbestämt fängelsestraff friges som regel villkorligt efter två tredjedelar av strafftiden. Tidpunkten för villkorlig frigivning kan skjutas upp helt eller delvis vid misskötsamhet. Vi vill begränsa möjligheten till villkorlig frigivning. Villkorlig frigivning ska som regel ske efter tre fjärdedelar av strafftiden i stället för som efter två tredjedelar av strafftiden. Genom denna begränsning skärps straffen för samtliga personer som döms till fängelsestraff. Skärpta straff för rattfylleri och olovlig körning Det finns flera exempel där notoriska rattfyllerister gång på gång satt både andras och sitt eget liv på spel. Dagens låga straffskala för rattfylleri, drograttfylleri och olovlig körning leder i många fall endast till bötespåföljd och innebär också att misstänkta personer inte kan anhållas och häktas. Genom att skärpa straffskalorna så att straffmaximum är fängelse, jämfört med dagens , skulle straffet stå i bättre proportion till brottens allvar. Det skulle även ge åklagare möjlighet att anhålla och begära en person som gjort sig skyldig till rattfylleri häktad. Vi vill därför att frågan om skärpta straff för rattfylleri, inklusive drograttfylleri samt olovlig körning, utreds. I ska alla kunna känna sig trygga – oavsett ålder, vem man är eller var man bor. är dock tryggheten långtifrån självklar för alla. Enligt (Brå) är äldre personer ofta rädda för att utsättas för brott. Det finns också kriminella individer och organiserade ligor som särskilt riktar in sig på att begå brott mot äldre människor. Exempel på sådan brottslighet är gärningsmän som utgett sig för att vara från i syfte att råna äldre i deras hem, falska läkare som lurat äldre med erbjudande om nya mediciner och gärningsmän utklädda till hantverkare som stulit från ensamma äldre kvinnor. Därtill påpekar i en rapport att äldre personer är en särskilt sårbar grupp för vissa typer av bedrägerier. Det gäller i första hand vissa faktura- och kortbedrägerier. Gemensamt för alla brott som begås mot äldre är att kriminella individer utnyttjar människor som typiskt sett har svårare att värja sig. Det är kränkande, hänsynslöst och fullständigt oacceptabelt. Denna typ av brott riskerar också att sprida otrygghet och rädsla och medföra att många äldre drar sig för att till exempel gå utanför hemmet. För att öka tryggheten och därmed livskvalitén hos äldre och motverka denna typ av brottslighet behövs flera insatser. Rättsväsendet ska se särskilt allvarligt på brott mot äldre och andra som kan ha svårt att värja sig för brott. Därför vill vi att ges i uppdrag att följa upp Alliansens straffskärpningsreform , som bland annat syftade till att straffskärpningsgrunderna i skulle få större genomslag, och om det behövs föreslå ytterligare skärpningar. Sexuella övergrepp hör till det mest kränkande en människa kan utsättas för. Bakom brottsstatistiken och siffrorna handlar det om avskyvärda övergrepp som berövar offren deras frihet, integritet och trygghet. är traumat något man tvingas bära med sig hela livet. Kriminalpolitiken ska kännetecknas av ett tydligt brottsofferperspektiv. Barn och unga är särskilt utsatta, inte sällan därför att de befinner sig i olika typer av beroendeställningar till förövaren. Flera åtgärder krävs för att stärka arbetet mot sexuella övergrepp. Det handlar om ökad förmåga att ingripa mot och utreda sexualbrott, strängare straff för gärningsmännen och tydligare uppföljning av varje enskilt brottsoffer. Det är vi skyldiga både dem som tidigare utsatts för sexualbrott och dem som kommer att drabbas . Vi måste göra allt vi kan för att förhindra fler övergrepp. Alliansregeringen skärpte reglerna för sexualbrott och preskriptionstiderna har utvidgats beträffande sexualbrott mot barn. omfattas i princip alla sexualbrott mot barn av en förlängd preskriptionstid, som innebär att preskriptionstiden börjar löpa den dag barnet fyller . Att en gärningsman medvetet kan hålla sig undan rättvisan och därigenom gå fri från lagföring strider mot det allmänna rättsmedvetandet. Polisens förmåga att hitta förövare som undandrar sig rättvisan behöver förbättras för att fler ska kunna ställas inför rätta. Vi vill därför se över preskriptionstiden för sexualbrott mot barn och utreda om preskriptionstiden helt kan tas bort. Syftet är att stärka skyddet för barn och unga som har utsatts för sexuella övergrepp. är det även av stor betydelse att vi har en polis som har kapacitet och förmåga att hitta förövare som undandrar sig rättvisan. Polisen måste se till att fler misstänkta och åtalade kan ställas inför rätta. Fler människor måste känna tilltro till att polis och åklagare tar brotten på största allvar och att varje brottsanmälan utreds. ska ha en polis och ett rättsväsende som med kraft bekämpar sexualbrott. I ett fritt och öppet samhälle ska man kunna leva med och älska vem man vill. Man ska få tro på det man vill. Oavsett varifrån man kommer eller hur man ser ut är det en självklarhet att man ska bemötas med respekt. Tyvärr ser verkligheten inte ut så. Det finns de som provoceras av andras kärlek, utseende eller religion. Det finns de som går över gränsen – som hotar, kränker och misshandlar personer på grund av deras sexuella läggning, etniska tillhörighet eller religion. Fördomar som bitit sig fast, okunskap och bristande respekt kan få allvarliga konsekvenser och är ett problem som måste tas på stort allvar. I anmäls cirka 5 000 hatbrott . Hatbrott avser brotten hets mot folkgrupp och olaga diskriminering. Det kan även vara andra brott där ett motiv för brottet har varit att kränka en person, en folkgrupp eller en annan sådan grupp av personer på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, trosbekännelse, sexuell läggning eller annan liknande omständighet. anser att även könsuttryck och könsidentitet uttryckligen ska omfattas av lagstiftningen. Personuppklaringen är låg. Ett stort problem är att hatbrotten inte tas på tillräckligt stort allvar. Det leder till att människor inte alltid vill anmäla sådana brott. Kunskapen om hatbrotten är inte tillräcklig, vare sig inom rättsväsendet eller bland allmänheten. Det krävs ett mer omfattande arbete mot hatbrott. Kunskapen om hatbrott i samhället i stort måste helt enkelt öka. Detsamma gäller det förhållandet att en sådan lagstiftning faktiskt finns och hur den ser ut. Många utsätts för hatbrott utan att vara medvetna om att de utsatts för ett sådant brott. Är man inte medveten om att brott begåtts görs inte heller någon polisanmälan. Ökad kunskap om hatbrott krävs hos dem som utsätts för brott, men också hos dem som kränker andra med ord och med handlingar. Det är viktigt att arbeta förebyggande med att tidigt involvera unga i diskussioner om attityder och värderingar. Det krävs ett tydligare fokus på dem som utsätter andra för hatbrott och hur sådan brottslighet kan motverkas på ett tidigt stadium. Här är det viktigt med ett värdegrundsarbete som inleds . För att sprida budskapet om hur lagstiftningen ser ut krävs utbildning som når breda grupper, till exempel i skolor, i föreningar och hos myndigheter. , som för många människor är den första myndighetskontakten i , kan exempelvis informera nyanlända om hatbrott. Polisens omorganisation har öppnat upp för en förbättrad bekämpning av hatbrott. För att tidigt under en utredning kunna upptäcka hatbrottsmotiv krävs det utbildning bland poliser. Det handlar bland annat om att ställa rätt frågor till målsäganden när anmälan görs, men också om att vid husrannsakningar säkra bevis avseende föremål som skulle kunna kopplas till hatbrott. I en rapport från polisens internrevision framgår det att polisen felaktigt bedömer ett stort antal hatbrott som mängdbrott. Det gör att brotten prioriteras lägre än om det hade varit fråga om ett brott med hatbrottsmotiv. Risken för direktavskrivning är också stor när brotten klassificeras som mängdbrott. När polisanmälan görs är det därför viktigt att målsäganden signalerar att vederbörande utsatts för ett hatbrott, men det krävs också att polisen blir bättre på att upptäcka när det faktiskt är fråga om ett hatbrott. Det kan polisen göra genom att exempelvis ställa frågor på ett sådant sätt att ett eventuellt hatbrottsmotiv framkommer. Stoppa missbruket av svenska pass Ett mycket stort antal svenska pass anmäls som borttappade eller stulna till polisen. rörde det sig om totalt 63 628 pass och även var det ett liknande orimligt högt antal. De anmälda passen kommer i vissa fall till användning i illegala syften. Det kan handla om människosmuggling eller om att personer med kopplingar till organiserad brottslighet eller terroristorganisationer använder andras pass för att kunna resa under falsk identitet och kringgå reseförbud. De åtgärder som vidtagits i , däribland den nya lagstiftning som trädde i kraft , har inte varit tillräckliga. Vi vill därför se ytterligare skärpta åtgärder i syfte att motverka missbruket av pass. Passets status som värdehandling måste återupprättas. ska en passansökan, enligt de nya regler som infördes , avslås om det före ansökan har utfärdats tre pass och det inte finns särskilda skäl till att bifalla ansökan. Giltighetstiden för nya pass som utfärdas är .