mot · H5023716 · 2017-10-05 00:00:00 — Den kontrollerande funktionen hos myndigheten och den arbetsförmedlande rollen hos arbetsförmedlarna skiljs åt, så att uppdragen blir mer renodlade. föreslår att reformen genomförs . Arbetsmarknadsutbildningarna samt vissa andra, av regeringen införda, åtgärder avskaffas . De som redan befinner sig i övriga arbetsmarknadspolitiska program bör dock ha möjlighet att slutföra dem. Dessa arbetsmarknadsåtgärder fasas därför ut . Åtgärder som riktar sig till personer med nedsatt arbetsförmåga behålls. Vissa subventionerade anställningar behålls, men reformeras i enlighet med vad som redogörs för nedan. Arbetsförmedlingens roll som matchningsaktörer fasas ut över införandeperioden. Tillsammans med avskaffade åtgärder frigör detta resurser som kan finansiera arbetsförmedlarpengen. som Arbetsförmedlingens matchningsroll börjar fasas ut inleds också arbetet med certifiering av privata aktörer. 7.4 Färre och enklare subventionerade anställningar Syftet med anställningsstöd är att kompensera för vissa arbetssökandes lägre och/eller osäkra produktivitet. Subventionerade anställningars effektivitet varierar beroende på utformning. Ett generellt mönster är dock att subventionerade anställningar som riktas till personer som står långt från arbetsmarknaden är mer effektiva. [66] De flesta subventionerade anställningar har dock ganska höga undanträngningseffekter, i bemärkelsen att jobben som skapas i många fall hade tillkommit även utan subvention. [67] Användningen av, och kostnaden för, anställningsstöden är omfattande, varför det är av största vikt att de utformas på ett rimligt och kostnadseffektivt sätt. I tabell 6 listas de huvudsakliga subventionerade anställningar som existerar inom den svenska arbetsmarknadspolitiken. De varierar i viss utsträckning i subventionsgrad, tid och målgrupp. Men många av dem överlappar också varandra i mycket hög utsträckning. Problem med dagens anställningsstöd Det finns, som nämndes i kapitel 7.1, ett antal problem med dagens anställningsstöd. För det första innebär det stora antalet stöd och det administrativa krånglet att kännedomen om stöden är låg bland företagen. [68] För det andra ställs troligen för långtgående krav på samordning med fackföreningsrörelsen. För det tredje är stöden för kortsiktiga. Och för det fjärde finns det tecken på att väldigt fokuserade stödformer riskerar att stigmatisera de personer som är berättigade till stöden. Tabell 6 Subventionerade anställningar i med explicita och implicita lönetak Handledarstöd (kr/dag) Tot subvention vid lön om /mån Lönetak (kronor) 1–2,5 x aga Ungdomar, långtidsarbets-lösa & nyan-lända Ungdomar, långtidsarbetslösa & nyanlända Ungdomar, långtidsarbets-lösa & nyanlända 150 i 3 mån, sen 115 50 i 3 mån 150 i 3 mån, sen 100 50 i 3 mån Not: Exklusive subventionerade anställningar med målgruppen personer med nedsatt arbetsförmåga. Källa: Egna beräkningar. Utgångspunkter för reformer av anställningsstöden strävar efter ett system med anställningsstöd som präglas av följande: Det kräver att antalet stödformer minskar och att stöden görs så enkla och enhetliga som möjligt. Kraven på administration och liknande måste hållas till ett minimum. Störst stöd ska ges till de som behöver det mest. Arbetsmarknadspolitiken i allmänhet, och anställningsstöden i synnerhet, tar stora resurser i anspråk. Det är resurser med en hög alternativkostnad; varje krona som läggs på anställningsstöd är en krona som hade kunnat läggas på en sysselsättningsfrämjande skattesänkning. Kostnaderna för arbetsmarknadspolitiken måste minska. Brygga till reguljär sysselsättning. Stöden ska, såväl för den anställde som för företagaren, vara utformade så att de underlättar övergången från arbetslöshet till reguljär sysselsättning Nya gemensamma regler för alla anställningsstöd I syfte att göra anställningsstöden enklare för arbetssökande, arbetsgivare och Arbetsförmedlingen att förstå är det viktigt att systemen i hög grad präglas av likvärdighet. En basplatta av gemensamma regler, som gäller alla anställningsstöd, är därför viktig. Lönetaket sätts till för alla varianter av anställningsstöd. Ett lågt och enhetligt lönetak gör att subventioner riktar sig främst till personer med låg lön, vilka kan antas stå längst från arbetsmarknaden. På så sätt bidrar ett lågt och enhetligt lönetak till målet om träffsäkerhet. Ett gemensamt lönetak gör också av anställningsstöd enklare att överblicka. Det bidrar således också till målet om enkelhet. Genom att inte subventionera höga löner kan också kostnaderna hållas nere. Även målet om kostnadseffektivitet gynnas alltså av förslaget. Värt att notera är att tidigare sänkningar av lönetaket för nystartsjobb inte bedömts ha lett till färre jobb, men haft en något dämpande effekt på lönerna. [70] Den sänkning som nu föreslår är större, men skulle volymerna påverkas är det bättre att motverka detta genom höjd subventionsgrad än genom att subventionera höga löner. Förslaget innebär, precis som dagens regelverk, att löner utöver lönetaket tillåts. Lönetaket innebär enbart att den del av lönen som överstiger taket inte subventioneras. Krav på lön – inte villkor Nystartsjobb beviljades tills om lön lämnades enligt kollektivavtal eller var likvärdig med lön enligt kollektivavtal i branschen. Regeringen har genomfört förändringar som gör att även andra förmåner ska lämnas enligt kollektivavtal i branschen. När det gäller de program som regleras i förordningen om särskilt anställningsstöd – SAS, FSAS, instegsjobb, extratjänster, traineejobb inom välfärden och traineejobb inom bristyrken – krävs att arbetsgivaren intygar att ”lön och andra förmåner” lämnas enligt kollektivavtal i branschen. Att kräva att även andra förmåner än lön lämnas i enlighet med kollektivavtal innebär att stöden blir dyrare och krångligare, inte minst för de många småföretag som saknar kollektivavtal. Att riskera att småföretag exkluderas från möjligheten att skapa jobb med hjälp av anställningsstöd är olyckligt. föreslår därför att krav enbart bör ställas på att lön utgår i enlighet med kollektivavtal i branschen. Inget krav på samråd Enligt förordning ska Arbetsförmedlingen samråda med det lokala facket innan en person anvisas till ett arbetsmarknadspolitiskt program eller insats som är förlagd på en arbetsplats. [72] Nystartsjobben definieras inte som ett arbetsmarknadspolitiskt program, varför ett sådant samråd inte behöver ske. Givet att nystartsjobben fungerar utan ett sådant samråd är det rimligt att anta att även andra stöd bör kunna fungera utan krav på samråd. I Arbetsförmedlingens faktablad kring de anställningsstöd som regleras i förordningen om särskilt anställningsstöd står explicit att en anvisning sker genom att myndigheten, arbetsgivaren och facket träffar en överenskommelse. [73] Denna typ av information kan tänkas avskräcka vissa arbetsgivare som kan uppleva att övningar av denna sort innebär ökad tidsåtgång och ökat krångel. I stället för att ställa krav på att samråd sker med facket bör Arbetsförmedlingen, om de finner det lämpligt, meddela facket att en anvisning skett, varefter fackförbundet, om de så önskar, kan inkomma med eventuella synpunkter till myndigheten. Anställningsstöd ska inte berättiga till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen När det så kallade arbetsvillkoret inom arbetslöshetshetsförsäkringen studeras, för att se om en person är berättigad till ersättning eller ej, räknas inte arbete som skett med hjälp av de stöd som regleras i förordningen om särskilt anställningsstöd. Det finns alltså en diskrepans mellan olika anställningsstöd. Nystartsjobb berättigar till a-kassa, medan särskilt anställningsstöd inte gör det. Denna skillnad förefaller vara svår att motivera. Skillnaden kan bland annat väntas leda till att såväl arbetstagare som kommunala arbetsgivare försöker använda nystartsjobb i stället för andra anställningsstöd, eller till att allokeringen till program på andra sätt inte sker baserat på vilka program som kan antas vara mest effektiva. För att undvika denna typ av snedvridande effekter bör inte heller tid med nystartsjobb räknas med när arbetsvillkoret prövas. Det är rimligt, då det ökar den enskildes drivkraft att underlätta övergången från subventionerat till reguljärt arbete. Likaledes är det rimligt då subventionerade anställningar inte bidrar med finansiering till arbetslöshetsförsäkringen i lika hög grad som reguljära anställningar. Bredare och enklare nystartsjobb Nystartsjobben är den typ av subventionerad anställning som förefaller fungera bäst. Det är också det anställningsstöd som är enklast. Det är därtill en rättighet för långtidsarbetslösa, varför eventuella problem med stigmatisering till följd av snäv fokusering kan antas vara mindre. För att effektivisera systemet med anställningsstöd bör antalet stödformer minska och reglerna för de individuella stödformerna förenklas. föreslår att nystartsjobben utvecklas och ersätter följande anställningsstöd: Fyra olika typer av subventionerade anställningar, inklusive dagens nystartsjobb, blir därmed till ett, enkelt anställningsstöd. Nystartsjobb har i hög grad trängt undan instegsjobb, vilket indikerar att någon större justering av nystartsjobben för att passa även instegsjobbare troligen inte behövs. För att passa även personer som har rätt till särskilt anställningsstöd kan dock en viss justering behövas. För en lön om berättigar särskilt anställningsstöd till en total subvention om av lönekostnaden. Särskilt anställningsstöd berättigar alltså till en högre subvention, men , jämfört med nystartsjobb. Efter en period med särskilt anställningsstöd är deltagaren dock berättigad till nystartsjobb. Subventionsgraden för personer som varit arbetslösa väldigt länge bör därför höjas något, jämfört med nystartsjobbens nuvarande nivå. föreslår att personer som har varit arbetslösa 1–bör berättiga till en subvention om en arbetsgivaravgift. Personer som varit arbetslösa 2–bör berättiga till en subvention om 2 arbetsgivaravgifter. Och personer som varit arbetslösa för att därefter berättiga till en subvention om 2 arbetsgivaravgifter. Det skapar viss symmetri visavi dagens system, där en period med hög subvention inom ramen för särskilt anställningsstöd ofta följs av en period med nystartsjobb. Dessa förändringar väntas medföra en offentligfinansiell besparing om . Socialdemokraterna lovade inför valet att 20 000 extratjänster skulle skapas. [78] har tillväxttakten av extratjänster varit en djup besvikelse. fanns 4 628 personer med extratjänster. I syfte att öka volymerna av extratjänster har regeringen genomfört ett antal, i vissa fall olyckliga, förändringar av regelverket. Initialt riktade sig extratjänsterna till långtidsarbetslösa och var reserverade för offentligt finansierad verksamhet inom sjukvård, skola, äldrevård, barn- och funktionshinderomsorg samt vissa myndigheter. Stöd lämnades av lönekostnaden för anställningar på av heltid. har extratjänsterna utökats vad gäller subventionsgrad, målgrupp och potentiella arbetsgivare. Stöd lämnas för anställningar på av heltid och det maximala stödbeloppet samt handledarstödet har höjts. Extratjänsterna riktar sig nu inte enbart till långtidsarbetslösa utan också till nyanlända. Avslutningsvis har antalet branscher utvidgats genom att explicit omfatta privata företag i välfärden samt genom att inkludera kulturverksamheter, trossamfund och idrottsföreningar. Att nyanlända inkluderas i extratjänsterna från dag ett och alltså får eventuell sysselsättning subventionerad med av lönekostnaden sänder en olycklig signal om att regeringen helt gett upp ambitionen att få nyanlända i riktiga jobb. Skulle extratjänsterna mot förmodan få bred spridning skulle kostnaden snabbt bli orimligt hög. Trots att regeringen använt extratjänsterna som ett slagträ i debatten om sysselsättningsfasen (FAS3) finns ett antal slående likheter mellan programmen. I grunden bygger såväl extratjänsterna som sysselsättningsfasen på principen att subventionera människors sysselsättning med . Extratjänsterna lider av ett antal problem: De är dyra. En snittkostnad om , med en maximal kostnad om , är för hög. De utgår från att det skulle vara omöjligt att få nyanlända i riktiga jobb, genom att i stället slussa in dem i helsubventionerad sysselsättning i ett antal godtyckligt utvalda branscher. De ger varken den arbetslösa eller dennes arbetsgivare incitament att öka chanserna för den arbetslösa att komma i reguljär sysselsättning. vill därför avskaffa extratjänsterna. Alternativen och de offentligfinansiella effekterna av detta beskrivs i nästkommande avsnitt. Regeringen har därtill föreslagit att kommuner som anställer många personer på extratjänster ska få ta del av ett riktat bidrag. Då föreslår att extratjänster ska avskaffas så avvisar vi även detta förslag. I Arbetsmarknadsekonomiska rådets enkät kring anställningsstöd framkom att företag som inte tidigare använt sig av anställningsstöd skulle göra det i större omfattning om möjligheten till provperiod förlängdes (32,), Arbetsförmedlingen tog på sig arbetsgivaransvaret (22,) eller om arbetsgivaransvaret togs av ett bemanningsföretag (). [81] För företag som har använt anställningsstöd var siffrorna jämförbara. Än större andel av de som anställt långtidsarbetslösa skulle uppskatta möjligheten att ett bemanningsföretag skulle ta arbetsgivaransvar. Sammantaget tyder uppgifterna ovan på att en stor andel företag anser att arbetsgivaransvaret i sig utgör ett hinder för att skapa sysselsättning åt arbetssökande. –2014 tillsatte Alliansen en utredning för att utveckla ett alternativ till sysselsättningsfasen. Utredningen presenterade ett förslag om att införa ett pilotprojekt för så kallade matchningsanställningar. Utgångspunkten för matchningsanställningar är att det är troligt att många företag upplever en osäkerhet kring hur en person som varit borta från arbetsmarknaden länge ska passa in på arbetsplatsen. För att råda bot på detta föreslås att den jobbsökande anställs hos en så kallad matchningsaktör, som tar på sig arbetsgivaransvaret. Den jobbsökande arbetar sedan hos kundföretag, som inledningsvis inte behöver ta på sig den risk som arbetsgivaransvaret innebär. Matchningsaktörer kan exempelvis vara fackliga eller ideella organisationer, men även bemanningsföretag. Matchningsaktören ska enbart kunna tjäna pengar genom att ha den arbetssökande uthyrd till kundföretag eller genom att den arbetssökande får ett reguljärt arbete. På så vis undviks risken med att matchningsaktörer parkerar de jobbsökande i passivitet. Mest kraftfull bör ersättningen vara om den arbetssökande hittar varaktig reguljär sysselsättning. Reguljärt arbete för den arbetssökande ska alltid löna sig för matchningsaktören jämfört med att den arbetssökande fortsatt hyrs ut. Målet är att den arbetssökande övergår i ett vanligt jobb. föreslår att matchningsanställningar införs och ersätter extratjänsterna. De bör dock anpassas till det reformerade system för anställningsstöd som föreslagits tidigare i detta kapitel och till införandet av arbetsförmedlarpengen. I förhållande till utredningens förslag bör därför anställningen hos matchningsaktören ske med hjälp av nystartsjobb och den prestationsbaserade ersättningen utgöras av arbetsförmedlarpengen. Förslaget om att ersätta extratjänster med matchningsanställningar väntas leda till en offentligfinansiell besparing om . [83] Detta inkluderar avskaffandet av regeringens förslag om ett riktat bidrag till kommuner med många extratjänster. Regeringens förslag till förändringar Regeringen föreslår att instegsjobb, särskilt anställningsstöd, förstärkt särskilt anställningsstöd och traineejobben slås ihop till ett nytt stöd: introduktionsjobb. föreslås att lönetaken i anställningsstöden harmoniseras till . Det är glädjande att regeringen har tagit till sig av kritiken från bland andra och föreslår en genomgripande reform av anställningsstöden. Särskilt anmärkningsvärt är att traineejobben, som Socialdemokraterna lovade skulle ge 32 000 ungdomar jobb, bara har lett till 446 jobb och att programmet därför skrotas. Det finns drag i regeringens reform som liknar det som har föreslagit. Antalet stöd minskar som regelverken, exempelvis avseende lönetak, harmoniseras. Givet att traineejobben bör skrotas rakt av blir dock regeringens beskrivning något missvisande. I grunden är det instegsjobb och de båda varianterna av särskilt anställningsstöd som ersätts av introduktionsjobb. Två stöd blir ett. Det är också tveksamt om det är en god idé att slå ihop de aktuella stöden till ett nytt stöd, givet att det redan finns ett relativt välfungerande stödsystem: nystartsjobb. bedömer behovet av ytterligare ett nytt anställningsstöd som mycket begränsat. Regeringen genomför heller inte de regelförenklingar som krävs för att stöden ska bli mer attraktiva för arbetsgivare. Tvärtom, regeringen ökade exempelvis regelbördan för nystartsjobb , något som kan antas ha bidragit till att antalet nystartsjobb har minskat jämfört med föregående år. Diagram 17 Antalet nystartsjobb Källa: Arbetsförmedlingen (2017d). Regeringen föreslår också högre lönetak än , vilket innebär att stödandelen blir högre för människor med högre inkomster. Det gör stöden mindre träffsäkra jämfört med förslag. Sammantaget är regeringens förslag förvisso en förbättring jämfört med dagens system, men är det otillräckligt för att på allvar förenkla och effektivisera systemet med anställningsstöd. Enklare och bättre stöd för personer med funktionsnedsättning Personer med funktionsnedsättning som påverkar deras arbetsförmåga negativt har generellt en utsatt ställning på arbetsmarknaden. Arbetslösheten för denna grupp är högre än för befolkningen som helhet och sysselsättningen är lägre. [84] Gruppen har också klart längre arbetslöshetstider än andra. [85] Av de ungdomar som har en funktionsnedsättning får färre slutbetyg från gymnasiet och fler får svårare att etablera sig på arbetsmarknaden. genomförde regeringen en större omläggning av de fyra anställningsstöd som riktas till personer med nedsatt arbetsförmåga. Stödens förhållande till varandra har förtydligats, vilket har efterfrågat . ställer sig positiva till de förändringar som skett. är det av största vikt att utvecklingen av stödens användning följs noga, för att säkerställa att de fungerar som tänkt och erbjuder människor med en funktionsnedsättning möjlighet att komma i jobb eller få en meningsfull sysselsättning. Det är möjligt att stöden ytterligare behöver förenklas för att bli mer kraftfulla. 7.5 En trygg och flexibel arbetsrätt har länge föreslagit förändringar och förbättringar av den svenska modellen, exempelvis när det gäller turordningsreglerna, behovet av en proportionalitetsprincip och rätten till återanställning. Det behöver dock tas ett större grepp om den svenska modellen. har därför föreslagit att en självständig och opartisk expertkommission tillsätts, för att vidareutveckla den svenska modellen för morgondagens arbetsmarknad. Syftet är att skyndsamt utarbeta rimliga regler som tar hänsyn till företagens behov av flexibilitet och kompetensförsörjning, de anställdas behov av trygghet och möjlighet till omställning samt de arbetslösas behov av att kunna få ett jobb. Svensk arbetsmarknad präglas av en tudelning mellan ”insiders” och ”outsiders”, mellan de med en fast och trygg anställning och de som står utanför, vars enda möjligheter till arbete ofta består av en tidsbegränsad och otrygg anställning. Det strikta anställningsskyddet leder till högre arbetslöshet bland grupper med svårigheter att etablera sig, som det leder till inlåsning för de som har ett jobb utan att öka deras upplevda trygghet. [87] Den genomsnittliga anställningstiden för de som arbetat på en arbetsplats har inte ökat, trots hög strukturomvandling, medan tiden för de som jobbar kortare har minskat. Klyvningen ökar mellan de med mycket korta och osäkra jobb, och de med hög upplevd anställningstrygghet som dock tvärt upphör om företaget omstrukturerar sin verksamhet. Den sammanpressade lönestrukturen höjer trösklarna för att få in en fot på arbetsmarknaden och försvårar än mer för marginalgrupper att etablera sig. Dessa problem har funnits . Men de senaste årens flyktingströmmar, och arbetskraftens ökande heterogenitet, gör att behovet av lösningar blir allt mer akut. Det finns alltså goda skäl till att göra ett omtag kring reglerna på den svenska arbetsmarknaden och anpassa dem till nu rådande förhållanden. För det första måste tryggheten öka. är vissa anställda helt utan trygghet, medan andra är inlåsta i jobb de inte trivs med. Det är resultatet av en stelbent arbetsmarknad som omfördelar otryggheten till de som har svagast ställning på arbetsmarknaden. Fler måste också ges möjlighet att skapa sin egen trygghet via kontinuerlig fortbildning. För det andra måste regelverken på arbetsmarknaden anpassas till att det är små och växande företag som i allt högre grad står för jobbskapandet. Stora företag har, och kommer fortsätta att ha, en mycket viktig roll att spela i svensk ekonomi. Men dagens arbetsmarknadsregler, som skapades i då storföretag var de dominerande aktörerna på svensk arbetsmarknad, hindrar framväxten av morgondagens jobb. Medan näringslivet förändrats ser konfliktreglerna fortfarande i stort sett ut som de gjorde när kollektivavtalslag skrevs. Kombinationen av dåtidens arbetsmarknadsregler och dagens arbetsmarknad riskerar i längden internationella konkurrenskraft. För det tredje måste trösklarna till det första jobbet sänkas. Det faktum att tre av fyra av de arbetslösa tillhör grupper med en utsatt ställning på arbetsmarknaden visar att dagens arbetsmarknad inte är till för alla. Särskilt den dåligt fungerande jobbintegrationen visar att en arbetsmarknad som stänger ute stora grupper av människor skapar problem för de offentliga finanserna, för sammanhållningen och för de enskilda. Tröskeln till det första jobbet, oavsett om det är det första jobbet efter studierna eller det första jobbet i det nya hemlandet, måste sänkas. Arbetsmarknaden måste vara tillgänglig för alla. För det fjärde måste rörligheten öka. I av snabb strukturomvandling i stora delar av ekonomin är det farligt att personer som egentligen vill byta arbetsplats och vidareutbilda sig, istället stannar på en arbetsplats där de inte utvecklas på grund av att de vill skydda sin plats i turordningen inom LAS. Undanta små och medelstora företag från turordningsreglerna Att ser ett stort behov av att ta ett samlat grepp kring lagstiftningen på arbetsmarknaden hindrar oss inte från att se att det finns problem som måste lösas skyndsamt. Ett sådant är det stelbenta regelverket med turordningsregler. Dessa regler drabbar i synnerhet mindre företag som utsätts för stort omvandlingstryck. Antingen vågar de inte fastanställa eller så drabbas de av kostnader som hotar företagets tillväxt och överlevnad. Detta drabbar, enligt ekonomisk forskning, främst de som har svagast ställning på arbetsmarknaden: nyanlända, unga och långtidsarbetslösa. [88] Men också välutbildade med en nära anknytning till arbetsmarknaden kan drabbas. En person som väljer att tillfälligt lämna arbetslivet för att vidareutbilda sig och stärka sin kompetens kan hamna sist i turordningskön och därmed riskera att bli den första som lämnar vid en eventuell personalneddragning. har företag med färre än 10 anställda möjligheten att undanta två av dessa från turordningsreglerna. Möjligheten till detta undantag förefaller öka både företagens produktivitet och antal jobb de skapar. I ett första steg mot att göra om turordningsreglerna vill kraftigt förändra och utöka undantaget från turordningsreglerna för småföretag. Företag med under 50 anställda, det vill säga de flesta små och medelstora företag, föreslås inte längre omfattas av turordningsreglerna. Dagens anställningsskydd förblir oförändrat, men små och medelstora företag tillåts i högre grad premiera kompetens framför tjänsteår när de tvingas minska sin personalstyrka.