mot · H5022940 · 2017-10-05 00:00:00 — En jämlik och tillgänglig hälso- och sjukvård 2 Förslag till riksdagsbeslut 3 Mål för hälso- och sjukvården 3.1 En jämlik hälso- och sjukvård 3.2 En tillgänglig vård 3.2.1 Väntetider och vårdgaranti 3.2.3 Reglering av kommersiella digitala tjänster 3.2.4 Reglering av privata sjukvårdsförsäkringar 4 Satsningar på personal 4.1 En långsiktig personalförsörjningsplan 4.2 Specialistutbildning för sjuksköterskor 5 Utveckling av primärvården 5.1 Förslag på förändringar i primärvården 5.2 Uppföljning av primärvården 6 En jämlik och sammanhållen vård för barn och unga 6.3 En sammanhållen vård 7 Kvinnors hälsa måste prioriteras 7.1 En trygg förlossningsvård 7.2 En tillgänglig förlossningsvård 7.3 Satsning på att nå könsstympade 8 Vården kring sällsynta diagnoser bör samordnas 2 Förslag till riksdagsbeslut ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en parlamentarisk utredning om sjukvården som analyserar både de regionala och de sociala skillnaderna och deras konsekvenser och återkomma med en långsiktig lösning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att vårdgarantin och väntetiderna bör utvärderas ur patienternas perspektiv och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att patientsäkerheten bör utredas i förhållande till minskningen av antalet vårdplatser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att en reglering av kommersiella digitala tjänster som berör betalda läkarkontakter bör utredas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag på hur reglering av privata sjukvårdsförsäkringar kan se ut och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör ta fram en långsiktig kompetensförsörjningsplan för hälso- och sjukvården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det bör utredas hur samtliga sjuksköterskor ska kunna gå sin specialistutbildning med samma villkor som läkare under utbildning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det bör utredas hur hälsoundersökningar kan påverka hälsan hos de grupper som står längst bort från vården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att möjligheterna för utökade öppettider inom primärvården, insatser för en fast personalbemanning, digitalisering samt mobila team bör utredas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att möjligheterna till nationell statistik bör utredas för en bättre uppföljning av jämlikheten bland både offentliga och privata vårdgivare i primärvården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det bör utredas hur ett likvärdigt vaccinationsskydd gällande hepatit B för barn över hela landet kan säkerställas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det bör utredas hur primärvårdens arbete mot familjer ytterligare kan stärkas med riktade och uppsökande insatser för barn upp till skolåldern och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förutsättningarna för en sammanhållen barn-, elev- och ungdomshälsovård bör utredas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ett införande av ett nationellt mål för att trygga förlossningsvården för alla födande, t.ex. genom att ha en barnmorska per aktiv förlossning, bör utredas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att behovet av nationella insatser för att nå könsstympade inom vården bör utredas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det nationella samordningsansvaret för och förstärkning av arbetet med sällsynta diagnoser bör utredas och tillkännager detta för regeringen. 3 Mål för hälso- och sjukvården 3.1 En jämlik hälso- och sjukvård vill ha en sjukvård som jobbar förebyggande och hälsofrämjande och utgår från en social helhetssyn. Vården ska aktivt samarbeta med andra samhällsaktörer för minskade klassklyftor när det gäller hälsa. Det finns stora skillnader i både hälsa och tillgång till vård i . De skillnader i hälsa som finns hos befolkningen avspeglas även i vilken vård man får. För är frågan om jämlik hälsa och vård överordnad. Den ojämlikhet som finns i vården är inte acceptabel. Det finns både regionala skillnader och socioekonomiska, köns- och åldersmässiga skillnader som är helt omotiverade. Var man än bor i landet och oavsett sociala faktorer ska det finnas förutsättningar för en bra och likvärdig vård. Det är en av anledningarna till att vi har förhandlat fram tio årliga vänstermiljarder som ska gå till kommuner och landsting för att göra det möjligt att erbjuda vård efter behov. Vi måste vidare se över hur vi ska få en jämlik hälso- och sjukvård, både gällande geografisk och social jämlikhet. I en statlig utredning som kom , Kunskapsbaserad och jämlik vård (SOU 2017:48), bekräftas att nuvarande system ger en ojämlik vård. Det finns en mängd kunskapsstöd och riktlinjer, de är dock inte samordnade och har inte minskat variationerna i vården. Trots detta kommer utredningen fram till att landstingen ska fortsätta att vara självstyrande. För att komma till rätta med problemen föreslår de att hälso- och sjukvårdslagen förtydligas med att landstingen ska ta större ansvar för och vara skyldiga att samverka nationellt om kunskapsstyrning. De föreslår att ett samråd inrättas mellan regering och landstingen där SKL inte bör involveras. Detta är inte tillräckligt, enligt . Det är tydligt att den struktur med 21 olika landsting som ger vård på olika villkor måste förändras. De omotiverade skillnaderna inom hälso- och sjukvården avseende socioekonomiska, köns- och åldersmässiga faktorer och deras inverkan på den enskilda individen måste också analyseras. Målsättningen är att inom hälso- och sjukvården hitta verktyg som på lång sikt kan ta bort skillnader i vården. Regeringen bör tillsätta en parlamentarisk utredning om sjukvården som analyserar både de regionala och de sociala skillnaderna och deras konsekvenser och återkomma med en långsiktig lösning. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 3.2 En tillgänglig vård Landstingen har en ansträngd ekonomi och hälso- och sjukvården har stora problem på många håll. har rapporterna duggat tätt om överbeläggning, platsbrist, långa väntetider, inställda operationer, hotad patientsäkerhet m.m. Det förekommer protester från personalen mot hög arbetsbelastning, låga löner och dåliga arbetsvillkor. Läget är så allvarligt att neddragningar, anställningsstopp och brist på vårdplatser har bidragit till att människor riskerar allvarliga vårdskador. Det finns också en allmän uppfattning i samhället att vården inte är tillgänglig när man behöver den. Landsting och regioner ser olika ut och verkar under olika villkor och har därför olika behov. I en del landsting råder brist på vårdplatser, i andra saknas personal eller så är det svårt att rekrytera personal med rätt kompetens. Hur sådana problem ska lösas hänger samman med vilka resurser som kommer att finnas tillgängliga i hälso- och sjukvården och hur resurserna fördelas. ser ett behov av en generell resursförstärkning till vården. har därför förhandlat fram flera viktiga miljarder och reformer inom sjukvården, totalt . ska gå till att förbättra arbetsvillkoren för vårdanställda, extra till förlossningsvården, avgiftsfri mammografiscreening till kvinnor mellan och cellprov för screening av livmoderhalscancer samt satsningar på psykisk hälsa och barnhälsovård. Andra reformer riktade till barn och unga är avgiftsfria preventivmedel till ungdomar och unga vuxna upp till och gratis medicin för barn . 3.2.1 Väntetider och vårdgaranti Långa väntetider i vården har varit ett långvarigt problem i . Bristande tillgänglighet och långa väntetider är en av de vanligaste orsakerna till klagomål på sjukvården. Korta väntetider hänger ihop med ett högre förtroende för sjukvården, vilket gör att väntetider också är en viktig fråga för hälso- och sjukvårdens samlade legitimitet hos befolkningen. Att förbättra tillgängligheten har varit ett uttryckligt mål för hälso- och sjukvårdspolitiken. infördes vårdgarantin som ställer krav på vården att tillhandahålla vissa delar av vårdkedjan inom givna tidsgränser. Patienter ska komma i kontakt med primärvården , ett besök hos primärvårdsläkare ska vid behov fås . Besök hos specialistläkare ska fås från att en remiss skrivs och behandling ska påbörjas från att beslut om behandling tas. En undersökning visar att vårdgarantin följs för av patienterna, men att det finns betydande skillnader mellan och inom landsting samt Garantin hölls bättre för patienterna inom hematologi och cancersjukvård än t.ex. allergisjukvården. Det visade sig också att vårdgarantin leder till undanträngning exempelvis i prioriteringen mellan ny- och återbesök, vid prioritering av patienter som närmar sig vårdgarantins tidsgränser och patienter med kroniska sjukdomar. Det kan innebära att patienter med mindre medicinska behov prioriteras före patienter med större behov. Sjukvården har inte heller tillförts några nya resurser för att klara vårdgarantin och de brister på kompetenser som finns och kommer att finnas ett tag till. I budgetförhandlingarna har varit med och förhandlat fram en patientmiljard som –2021 bl.a. ska stödja införande av en förändrad vårdgaranti inom primärvården. anser att sjukvård ska styras efter behov. Kanske är återbesöket och den andra behandlingen mycket viktigare än att vårdgarantidagarna hålls – det ska avgöras av professionen. I och med införandet av vårdgarantidagarna förskjuter man prioriteringsordningen, alla nybesök och förstabehandlingar till specialistsjukvård ska rymmas inom de enligt garantin. Vårdgarantin och väntetiderna bör därför utvärderas ur patienternas perspektiv. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Många vårdplatser står tomma i p.g.a. personalbrist och att felaktiga prioriteringar gjorts . Orsaken är bristen på framför allt sjuksköterskor. intog 2016 bottenplatsen bland 27 EU-länder med 2,32 disponibla vårdplatser per 1 000 invånare. Minskningen beror både på att platser stängts permanent och att de står tomma. minskade antalet vårdplatser med drygt 600 platser i . I t.ex. är av alla vårdplatser stängda, det är lika mycket som ett helt sjukhus. På Nya i har nästan var tionde inplanerad barnoperation ställts in med kort varsel . En tredjedel av vårdplatserna är stängda och svårt sjuka barn tvingas vänta alltför länge på att få livsnödvändig vård. Barnläkarna på sjukhuset kallar situationen för ett haveri. Minskningen av vårdplatser bör ses över, både de som stängts på kort och på lång sikt. Patientsäkerheten bör utredas i förhållande till minskningen av antalet vårdplatser. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 3.2.3 Reglering av kommersiella digitala tjänster Då vården inte är lätt tillgänglig för människor växer marknaden för kommersiella nätdoktorer. De digitala vårdgivarna samt Min doktor (privata digitala vårdgivare) är en lönsam växande affär men det finns en uppenbar risk för felbehandling av patienter. Det finns ingen reglering eller begränsning för vilken typ av verksamhet den digitala tjänsten ska verka inom. Att till exempel bedöma psykiatriska tillstånd via mejl kan vara olämpligt. Patientsäkerheten riskeras genom de digitala (kommersiella) läkartjänsterna. Tjänsterna riktas inte heller till de som har störst behov av vård utan blir en del av en vård som de som redan har god tillgång till läkarvård kan ta del av. Utifrån det som anförts ovan bör en reglering av kommersiella digitala tjänster som berör betalda läkarkontakter utredas. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen tillkänna. 3.2.4 Reglering av privata sjukvårdsförsäkringar Prioriteringar i vården ska bygga på alla människors lika värde och resurserna bör fördelas efter behov. Privata försäkringar leder till ökade orättvisor och till att fel grupper prioriteras. Vården blir bra för ett fåtal. Det finns många privata utförare av vård, som också har möjlighet att ta in försäkringspatienter. I kombination med det kraftigt ökade antalet sjukvårdsförsäkringar – en sexdubbling från 100 000 till 650 2017 – finns en risk för att man kan köpa sig före i kön genom en vårdförsäkring. Det är inte acceptabelt. Den offentligfinansierade vården måste bli så bra att ingen ser behov av att teckna en sjukvårdsförsäkring. En rapport från menar att privata vårdförsäkringar snarare genererar ökad total vårdkonsumtion än en avlastning på den offentliga vården. Vården blir mer tillgänglig för de försäkrade men inte för andra. I dagens hälso- och sjukvård finns en utveckling mot att den offentligt finansierade vården och de tjänster som tillhandahålls genom försäkringsbolagen blandas ihop. Det kan komma att rubba förtroendet för den offentligt finansierade vården och drabba den enskilda patienten, enligt SMER, . För att säkerställa att det är vårdbehov och inte plånbok som avgör vem som får vård först har det tagits fram ett lagförslag om det. Det innebär att inom offentligt finansierad hälso- och sjukvård får vård inom ramen för privata sjukvårdsförsäkringar endast ges om principerna i hälso- och sjukvårdslagens andra paragrafens andra stycke inte åsidosätts. Där regleras att vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet samt att den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Detta lagförslag blev nedröstat av . Regeringen bör ta tag i detta igen så att vården ges utifrån människors lika värde och behov. Regeringen bör återkomma med förslag på hur reglering av privata sjukvårdsförsäkringar kan se ut. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4 Satsningar på personal 4.1 En långsiktig personalförsörjningsplan Att ha tillgång till personal med rätt kompetens i hela landet är en ödesfråga för en jämlik hälso- och sjukvård. Vården måste vara organiserad och bemannad för att kunna möta behovet av allt från en kunnig medicinsk bedömning till hjälp med skräcken inför sprutan eller hjälp med att gå på toaletten. Det kan handla om fler utbildade undersköterskor, fler dietister, fler specialistsjuksköterskor eller fler lokalvårdare med goda kunskaper i hur städning på sjukhus ska gå till. Exakt vilken kompetens och vilka resurser som behövs tror vi att varje landsting och kommun är bäst på att avgöra. Det handlar också om att skapa förutsättningar för att få den erfarna personalen att stanna och göra ett bra jobb med det de är utbildade för och vill arbeta med. får den personal som finns kvar arbeta övertid och skjuta upp sina sommarsemestrar och sedan, när de har lämnat för att de inte står ut med de dåliga villkoren, måste arbetsgivaren hyra in dem i korta perioder för fyrdubbla kostnaden från ett bemanningsbolag. Sjukvårdens hierarkiska uppbyggnad och de styrmodeller som finns gör också att personal slutar och söker andra arbetsgivare. Den demografiska utvecklingen ställer också krav på att ta hand om en ännu högre andel äldre patienter och att klara sjukvården också på landsbygden. tvingas landsting, trots sämre kvalitet och större kostnader, att anlita stafettläkare. Inom riskerar vi att ha en stor brist på distriktsläkare om inget görs och antalet barnmorskor som närmar sig pensionsåldern är oroväckande högt. På många håll på landsbygden finns rekryteringsproblem när det gäller yrken som kräver högskoleutbildning, exempelvis sjuksköterskor och socionomer. Det krävs ett helhetsgrepp för att trygga sjukvårdens personalförsörjning i hela landet både i närtid och i form av en långsiktig kompetensförsörjningsplan som analyserar situationen och kommer med konkreta förslag . Denna bör tas fram i samarbete med landets främsta experter på området. Man bör ta lärdom av andra länder och ha en kontinuerlig dialog med berörda intresseorganisationer och fackföreningar. Regeringen bör ta fram en långsiktig kompetensförsörjningsplan för hälso- och sjukvården. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.2 Specialistutbildning för sjuksköterskor Det råder stor brist på specialistutbildade sjuksköterskor och antalet minskar stadigt. Genomsnittsåldern är hög och många kommer att gå i pension. har andelen utbildade specialistsjuksköterskor sjunkit från av det totala antalet sjuksköterskor. anser att nivån bör ligga på . En anledning till bristen på specialistsjuksköterskor är de många hinder som står i vägen för sjuksköterskor att vidareutbilda sig. Sjuksköterskor måste oftast, till skillnad från läkare, ta tjänstledigt med studiemedel för att specialisera sig. En annan anledning är den dåliga löneutvecklingen. En specialistsjuksköterska tjänar i genomsnitt mer än en sjuksköterska och det tar innan en specialistsjuksköterska har tjänat in kostnaderna för att vidareutbilda sig. Bristen på specialistsjuksköterskor har stora konsekvenser och innebär t.ex. färre vårdplatser samt inställda operationer och dyra lösningar via bemanningsföretag. Kvaliteten i vården måste höjas genom att fler sjuksköterskor specialiserar sig. En betald specialistutbildning för sjuksköterskor höjer inte enbart kvaliteten på vården utan skapar även arbetstillfällen genom vikariat för de anställda som vidareutbildar sig. har varit med och förhandlat fram att sätts undan för att ge fler sjuksköterskor möjlighet till specialistutbildning. Det bör utredas hur samtliga sjuksköterskor ska kunna gå sin specialistutbildning med samma villkor som läkare under utbildning. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 5 Utveckling av primärvården Primärvården utgörs av den första linjens hälso- och sjukvård. Den består av vårdcentraler, närsjukvård, barn- och mödrahälsovård, familjecentraler, ungdomsmottagningar m.m. Inom primärvården ska det arbetas förebyggande mot ohälsa. Ohälsan är ojämlikt fördelad, gruppen med låga inkomster som saknar utbildning har en sämre hälsa än andra grupper. Dagens hälso- och sjukvård har svårt att bemöta detta och vården ges så ojämlikt att hälsoskillnaderna i befolkningen snarare förstärks än minskas. då vårdvalet och etableringsfriheten infördes har över 270 nya privata vårdcentraler etablerats i . Enligt har etableringen främst skett i befolkningstäta områden samt i områden där vårdbehoven är lägre och invånarna socioekonomiskt starkare än genomsnittet. Enligt rapporten och jämlik vård inom primärvården (Vårdanalys 2015) blir resursfördelningen orättvis då de grupper som är överrepresenterade på privata mottagningar i regel har bättre hälsa. Dessa mottagningar kan då erbjuda bättre service, vilket leder till ökad ojämlikhet. Vårdval och etableringsfrihet i primärvården riskerar då att hamna i konflikt med såväl hälso- och sjukvårdslagen som de professionella etiska principer som gäller inom vården. I och med införandet av den fria etableringsrätten och vårdvalsreformen har läkarbesöket i vissa delar av landet hamnat i centrum. Kraven på de vårdcentraler som etablerar sig ser olika ut i olika landsting. Det har också fått som följd att det områdesansvar för befolkningens hälsa som primärvården tidigare hade till stora delar har försvunnit och med det förutsättningarna för ett bra folkhälsoarbete. Det förebyggande arbetet har varit bortprioriterat, parallellt med att vinsten ökat som drivkraft i vården. Långsiktiga och förebyggande insatser som förutsätter samverkan med andra sektorer är sällan eller aldrig lönsamma i kommersiell mening. 5.1 Förslag på förändringar i primärvården Hälso- och sjukvårdslagens övergripande mål är en god behovsbaserad vård på lika villkor för hela befolkningen. har vården svårt att nå upp till detta mål och systemet fungerar på vissa sätt dåligt. En anledning kan vara att det förebyggande folkhälsoarbetet prioriterats bort trots att det är en viktig del i arbetet med en jämlik vård. Personer med låga inkomster har generellt en högre ohälsa men söker sjukvård i betydligt lägre utsträckning än de som är rika eller välutbildade. Hälso- och sjukvården måste därför arbeta för att motverka klasskillnader vad gäller ohälsa. Personer med psykisk ohälsa har en betydligt kortare livslängd, främst p.g.a. kroppsliga sjukdomar som hjärt- och kärlsjukdomar och liknande. Ett sätt att arbeta förebyggande kan vara att primärvården får ansvar för ett uppsökande arbete där man t.ex. erbjuder regelbundna hälsoundersökningar för dem som inte själva söker sig till hälso- och sjukvården . Det bör utredas hur hälsoundersökningar kan påverka hälsan hos de grupper som står längst bort från vården. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. En annan anledning till att sjukvårdssystemet fungerar dåligt kan bero på att har en väldigt ”sjukhustung” struktur jämfört med andra länder. Sjukhusvården och specialistvården är betydligt dyrare än den första linjens hälso- och sjukvård. Sjukvården är pressad och har svårt att klara sitt uppdrag med befintliga resurser. Det gör att det är svårt att omprioritera och föra över pengar från specialistvården till primärvården även om det skulle vara mest kostnadseffektivt på . För att stimulera denna resursöverföring behövs enligt utredningen ett statligt finansieringsstöd . Det behövs också en riktad satsning mot primärvården. har fått igenom en sådan satsning i förhandlingar med regeringen. Flera stora utredningar om vården visar att vården bör omorganiseras så att huvudprincipen blir öppenvård som finns nära befolkningen. En förstärkning av primärvården är sannolikt den viktigaste åtgärden för att minska ojämlikhet i hälsa enligt den statliga utredningen vård som kom 2016 (SOU 2016:2). En av de viktigaste faktorerna för att förstärka primärvården är att det finns personal. Utredningen kom också fram med förslag om att primärvården ska få ett tydligare akutuppdrag och att den ska vara tillgänglig dygnet runt. Det är också något som föreslagit och vill genomföra. Vi anser också att man bör se över digitalisering och mobila team i primärvården. Möjligheterna för utökade öppettider, digitalisering, mobila team och insatser för en fast personalbemanning i primärvården bör utredas. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. En annan utmaning enligt utredningen ovan är att organisera vården för kroniskt sjuka och patienter med omfattande behov. Det finns en oförmåga att arbeta horisontellt och samverkan mellan olika aktörer och verksamheter fungerar dåligt trots styrningsförsök från statens sida. Förmågan att samverka kring komplexa behov måste öka. En fast läkarkontakt i primärvården är ett av de främsta sätten att göra hälso- och sjukvården mer patientcentrerad och bör finnas som grund för alla patienter som önskar det. Med god tillgänglighet och hög kontinuitet ger en fast läkarkontakt bättre kvalitet och en ökad patientcentrering genom den personliga relationen mellan läkare och patient (vård, SOU 2016:2). har tillsammans med regeringen kommit överens om en patientmiljard som bl.a. ska bidra till att patientkontrakt kan utvecklas för en mer tillgänglig och samordnad vård. Detta är särskilt viktigt för personer med komplexa vårdbehov. 5.2 Uppföljning av primärvården är det svårt att mäta kvalitet inom primärvården då det inte finns statistik på nationell nivå. Det är svårt att jämföra verksamheten som bedrivs vid de olika vårdcentralerna och uppföljningar är svåra att göra eftersom landstingen har olika system. Det är därför svårt att se om vården som ges är jämlik när det inte går att jämföra alls. Möjligheterna till nationell statistik bör utredas för en bättre uppföljning av jämlikheten bland både offentliga och privata vårdgivare i primärvården.