mot · H502982 · 2017-10-02 00:00:00 — Ett problem vid minskning av barngruppers storlek är att det blir svårare att ha tillräckligt med personal för att skilja grupperna åt. har vi en situation då det inom förskolan, likt inom hela den offentliga sektorn, finns många ofrivilligt deltidsanställda. Att öka antalet arbetade timmar handlar således inte alltid om att det saknas förskollärare utan snarare om bristande resurser. driver ett förslag om att utöka möjligheterna till heltidsanställning. Vi budgeterar för ett särskilt stimulansbidrag som skall gå till de kommuner som erbjuder heltid till dem som är ofrivilligt deltidsanställda. Detta omfattar givetvis förskolan och dess personal. Sedan maxtaxan infördes finns möjligheten för kommuner som tillämpar detta att ansöka om ett särskilt statsbidrag för kvalitetssäkrande åtgärder. Syftet var att maxtaxan inte skulle leda till försämrad kvalitet på förskolor, fritidshem och pedagogisk omsorg. har ett belopp om ca 500 miljoner tilldelats som ska delas ut till de olika kommunerna. Bidraget får bland annat användas för att öka antalet anställda samt höja kompetensen hos dessa. En stor fördel med just detta instrument är att också följer upp anslagen så att dessa verkligen har gått till rätt saker. Men trots att detta bidrag finns, finns exempel på bland annat förskolor med kraftiga brister. vill som tidigare nämnts verka för exempelvis rimligt stora barngrupper. Detta förutsätter också att resurser ges för att möjliggöra detta. Matkvaliteten är oerhört viktig för både vuxna och barn, för skolelever såväl som för förskolebarn. God matkvalitet påverkar vårt mående och vår prestation genom hela livet. Matkvaliteten påverkar dessutom utvecklingen av barns hälsa och fysiska mognad. Dessutom påverkar vårt val av livsmedel miljön och vårt öppna landskap. vill därför ge ett statligt stimulansbidrag som skall gå till en avsevärt förbättrad matkvalitet i våra förskolor. För att få bästa möjliga matkvalitet vill vi att stimulansbidraget satsas på att bygga om mottagningskök till tillagningskök, där maten tillagas på plats. Helst skall inga halvfabrikat användas i köken utan närodlade råvaror skall tillagas på plats. Detta fordrar också en väsentligt högre grad av utbildad kockpersonal än vad som är fallet i dagens förskolekök. Minst en utbildad kock vid varje kök är målsättning. På detta sätt får vi en matkvalitet som kan mäta sig med de bästa skolköken i . För är det en självklarhet att den barnomsorg som erbjuds ska sätta barnens bästa i centrum. Vi välkomnar en mångfald av pedagogiska alternativ, förutsatt att dessa bygger på erfarenhet och att en god nivå för likvärdig omsorg kan säkerställas. Grundläggande är att barn ska ges möjlighet att utvecklas i sin egen takt, och forma sin person. Närvarande vuxna ska självfallet garantera säkerhet så att barnen varken skadar sig själva eller andra, men utöver detta låta dem göra fria val och testa sig fram. Mot bakgrund av ovanstående ställer vi oss kritiska till framför allt stora delar av dagens genuspedagogik, där utgångspunkten är att lärare och andra pedagoger övervakar barns beteende för att sedan styra deras val i en normbrytande riktning och problematisera varje könsnormativt uttryck. Vi vill se en avveckling av det skattefinansierade stödet till genuspedagogik och annan verksamhet där staten, med bas i mycket svagt vetenskapligt förankrade politiska teorier, försöker experimentera med, styra eller ändra på våra barns beteendemönster. ser positivt på de satsningar som redan har genomförts för att införliva kulturen i . Projektet har på bara växt från att ursprungligen riktas enbart till högstadieelever till att numera omfatta hela . har projektet byggts ut till att även omfatta förskoleklasser. Det är ett steg i rätt riktning, men inte tillräckligt. Då även förskolan har ett kulturuppdrag i sin läroplan anser att den bör införlivas i satsningen. Barn med särskilda behov Det finns många satsningar och stödåtgärder för barn med inlärningssvårigheter. Vad det dock talas tystare om är de som man i klassar som ”särbegåvade”, det vill säga de som har en IQ bland de fem högsta procenten. Att vara särbegåvad kan i många fall vara en gåva, men det innebär även utmaningar. Barn som inte får sin särbegåvning uppmärksammad av barnomsorgen kan utveckla koncentrationssvårigheter eller andra tecken som tyder på att något inte är i sin ordning. Trots att förekomsten av särbegåvade barn är känd, vittnar många om barnomsorgens brister i att möta dessa barns behov. I den nya skollagen (2010:800) som trädde i kraft står det att ”alla elever har rätt att utvecklas så långt som möjligt utifrån sina egna förutsättningar. Det gäller även elever som lätt uppnår kunskapsmålen.” I en studie gjord av SKL i samarbete med sju olika kommuner framkommer det att internationell forskning om särbegåvning har bedrivits men inte i någon större utsträckning i . SKL har som svar på detta tagit fram en handlingsplan för att bättre uppmärksamma elever inom skolan. Handlingsplanen tar sin utgångspunkt i skolan, varför anser att en sådan även bör arbetas fram för förskolan. Krav på utbildad personal står det inskrivet i skollagen att huvudmännen som bedriver pedagogisk verksamhet på en förskola ska vara utbildade förskollärare. Trots detta förekommer det att förskolor helt saknar utbildad personal. Detta är inte acceptabelt. införde kommun i sanktioner mot en förskola som inte följde lagen i detta hänseende. Initialt tilldelades en varning och förskolan blev ålagd att anställa minst en utbildad förskollärare. I annat fall fick förskolan ansöka om att bedriva barnomsorg i annan form. Åtgärder som de som kommun vidtog 2013 visar att det är möjligt att upprätthålla kravet på utbildad förskolepersonal. rapporterade dock medierna att det bara i finns 15 förskolor (samtliga i privat regi) som helt saknar utbildad personal. Slopad karensdag för förskolepersonal Alla med barn i förskoleåldern känner säkert igen en vardag som med jämna mellanrum är kantad av förkylningar och influensor. Förskolan, där många barn finns samlade på liten yta, är en känd riskzon för smittspridning. Då problematiken redan är känd, är det vår förhoppning att dämpa smittspridningen genom att för anställda inom förskolan slopa den karensdag som sedvanlig sjukfrånvaro är förknippad med. Precis som det är en självklarhet att förskolan inte accepterar att man låter sjuka barn delta i verksamheten är det för oss självklart att barn inte ska behöva befinna sig på en förskola med sjuka pedagoger. Omsorg på obekväma tider I ett långt perspektiv har efterfrågan på barnomsorg på obekväma tider ökat i . Totalt sett arbetar ca 800 000 personer i mer än hälften av sin arbetstid utanför sedvanlig kontorstid. Trots att efterfrågan ökar och trots att så många arbetar utanför kontorstid i finns nattis (nattöppen förskola) bara i varannan kommun. Detta vill vi ändra på. Barn ska erbjudas kvalitativ tillgång till omsorg under dygnets alla timmar i de fall behovet finns på orten. Ett alternativ till förskolor är dagmammor, eller ”dagbarnvårdare” som det formellt heter. Dessa kan vara anställda av kommunen och har ofta fast anställning med månadslön. Andra dagbarnvårdare driver verksamheten som egenföretagare eller ingår i ett större företag med flera medarbetare. Trots att denna yrkesgrupp är ett viktigt alternativ till den traditionella förskolan, är det en grupp som inte alls syns i samma utsträckning. har gjort en kunskapsöversikt kring detta omsorgsval som de själva benämner som ”den osynliga barnomsorgen”. En problematik med denna verksamhet är det professionella dilemmat då verksamheten oftast drivs i vårdarens egna hem samt frågeställningar om huruvida verksamheten verkligen kan beskrivas som ”pedagogisk”. Vad dock vill betona är en mer principiell inställning. Oavsett ovanstående frågeställningar måste utgångspunkten vara barnets bästa. Alla barn är inte redo att vid exempelvis ålder möta omvärlden genom en större barngrupp med begränsad uppmärksamhet. Därför anser vi att detta alternativ är viktigt att främja för att upprätthålla valfrihet för varje unikt barn. har antalet dagbarnvårdare kraftigt minskat. Orsakerna är främst en minskad efterfrågan från föräldrarna, men detta kan i sin tur bero på att fokus i samhällsdebatten länge främst har legat på förskolan, varpå andra alternativ har trängts undan. avser att skjuta till ökade medel till för att utreda anledningarna till den minskade efterfrågan på dagbarnvårdare. I det fall det beror på bristande kännedom om alternativet vill vi också öka möjligheter att aktivt arbeta med informationskampanjer kring möjligheten att välja respektive arbeta som dagbarnvårdare. Vi vill även inrätta nationella riktlinjer som tar fasta på att dagbarnvårdare ska erbjudas likvärdigt i alla kommuner. Valfrihet är, som har påpekats, viktigt när man ska finna det bästa omsorgsalternativet för varje barn. Medan vissa på ett smidigt sätt kan inskolas i förskolan, kan mindre barngrupper hos exempelvis dagmamman vara lämpligare för andra. I vissa fall kan barnets behov av närhet och trygghet sträcka sig ännu djupare, varför anhöriga kan vara ett lämpligt alternativ. För att uppmärksamma dessa och uppmuntra detta som alternativ vill vi utreda och möjliggöra för exempelvis mor- och farföräldrar att genom en särskild prövning och mot ersättning ansvara för barnomsorg, enligt ett liknande system som dagbarnvårdare men utan krav på ett minimiantal av barn. Vi vill också utreda möjligheten att låta detta vara ett omsorgsalternativ som kan nyttjas före , i de fall föräldrarna av någon anledning inte kan ta ut föräldraledighet, exempelvis om de båda är egenföretagare och måste registrera visst arbete. Ett alternativ skulle här vara en möjlighet att överlåta garantidagar från föräldraförsäkringen till en närstående familjemedlem. Föräldrakooperativ innebär att föräldrar går samman och bildar en ekonomisk förening. Föräldrarna får på detta vis ett större ansvar för driften jämfört med exempelvis kommunala förskolor. Medlemskap i föreningen är obligatoriskt och stämmor samt medlemsmöten hålls. Styrelsen har det ekonomiska ansvaret och arbetsgivaransvar gentemot personalen. En föreståndare har tillsammans med personalen det pedagogiska ansvaret och ser till så att allt fungerar. finns det knappt 900 föräldrakooperativ som tillsammans har hand om ca 21 000 barn. En stor skillnad mellan att driva en förskola som föräldrakooperativ jämfört med aktiebolag är naturligtvis att det är föräldrarna själva som äger kooperativet och de därför är mer måna om att återinvestera eventuellt överskott. presenterades en utredning (SOU 2013:56) kring ägarstrukturen inom skolväsendet samt övriga frågor gällande villkor och regler för fristående skolor. I ett remissvar till detta framhöll för kooperativa och idéburna företag och organisationer (KLO) att det är nödvändigt att ”bättre ta hänsyn till de små friskolornas och de föräldrakooperativa skolornas förutsättningar. Till exempel är det viktigt att inte belasta skolorna med för mycket administration.” En övervägande positiv bild ges kring förekomsten av föräldrakooperativ. Ändå finns liknande platsbrister som inom den reguljära förskolan. En rimlig förklaring till att det inte finns fler är att driften av dessa innebär mer arbete för föräldrarna. Mot bakgrund av KLO:s inställning föreslår att ska ges i uppdrag att utreda på vilket sätt fler föräldrakooperativ kan bildas, bland annat genom minskad arbetsbelastning för ägarna, utan att för den skull minska kraven på kvalitet eller säkerhet. En populär och viktig aktör inom den svenska förskolan är den så kallade öppna förskolan. Dit kan föräldrar ta sina barn innan de skrivs in i reguljära förskolan. Genom detta kan barn vid mycket tidig ålder vänja sig vid och interagera med andra barn. En stor skillnad mellan denna och den vanliga förskolan är att barnen deltar tillsammans med föräldrar under ledning av personal. Det behövs vanligtvis heller ingen föranmälan utan tillgång för alla i mån av plats brukar gälla. Trots dess popularitet har antalet öppna förskolor kraftigt sjunkit. fanns drygt 800 runt om i landet och bara 457. Huvudmannen är vanligtvis kommunen även om andra aktörer finns. Inom vissa kommuner råder dock en så hög efterfrågan att barn med sina föräldrar ibland får vända i dörren då dagens grupp redan är fulltecknad. Det finns även kommuner där öppen förskola helt saknas. utredde orsakerna till den kraftiga minskningen, varpå ett minskat barnunderlag och ekonomiska faktorer visade sig vara centrala orsaker. anser dock att betydelsen av denna möjlighet, att barn får möta andra barn även innan sedvanlig förskola påbörjas, är stor och förtjänar att tas tillvara. Barns sätt att reagera och visa känslor orsakade av negativa händelser eller en pågående jobbig situation i deras närhet varierar naturligtvis med ålder och personlighet. Ett spädbarn kan vara oroligt och kinkigt, en treåring kanske klänger på de vuxna och vill vara liten igen. En femåring kan visa ilska, medan ett barn kanske börjar fokusera mer på aktiviteter, lek eller bråk. Även om föräldrarna själva mår dåligt är det av högsta vikt att barnen får utrymme att ventilera och prata om sina upplevelser. Medan det i vissa fall räcker med samtal inom familjen, kan det ibland krävas professionell hjälp. Ett område som är i starkt behov av ökade anslag är barn- och ungdomspsykiatrin inom landstingen. rapporterades dessutom att köerna sannolikt är betydligt längre än vad som framkommer officiellt. Mottagningarna lider även av personal- och resursbrist. Situationen som synes råda är nedslående och något som vill ändra på. Barnen är vår framtid och det är viktigt att alla, även de minsta, får möjlighet att må bra. Enligt en rapport från 2010 är det ca 500 familjer med barn som söker hjälp, ofta genom rekommendation från barnhälsan. vill se ett mer aktivt samarbete mellan skolhälsovården och landstingen när det gäller barns hälsa. Den allt mer överviktiga befolkningen kommer att innebära stora belastningar på sjukvården om inte riktade insatser mot överdriven fetma görs . En dålig kost behöver inte medföra fetma, utan kan resultera i ohälsosam undervikt eller hälsoproblem hos normalviktiga barn, en fara som inte får glömmas bort. Viktig är också kampen mot alla typer av ätstörningar bland ungdomar, och trots att åtgärder för att stävja detta främst berör vården menar att det är nödvändigt att landsting uppmuntrar skolor att servera näringsriktig, nylagad och välsmakande mat. Att som personal inom vård, omsorg och förskola inleda ett samtal med föräldrar och barn om viktutveckling kan vara svårt och känsligt. Det är därför viktigt att landstingen blir bättre på att stötta späd- och småbarnsföräldrar som är osäkra när det gäller maten och ge det stöd som behövs för att barnen ska må bra. Registerkoll vid arbete med barn vill stärka barns skydd mot att utsättas för sexuella övergrepp. Många arbetsgivare är skyldiga att kontrollera jobbsökande för tidigare sexualbrottsbelastning när anställningen rör arbete med barn. Detta rör exempelvis skola, förskola samt relaterade verksamheter såsom skolskjuts. är andra yrkesgrupper, såsom de inom vård och omsorg, undantagna från kravet trots att de i många fall arbetar kontinuerligt med barn. För är det en självklarhet att alla som i sitt arbete förväntas möta barn ska kontrolleras för sexualbrottslighet under anställningsförfarandet. Vidare gäller med dagens lagstiftning att arbetsgivare endast är skyldiga att begära ett utdrag ur belastningsregistret, men att de därefter själva avgör om de finner personen lämplig eller inte. vill ändra detta så att personer som dömts för grova vålds- och sexualbrott inte ska kunna anställas inom aktuella yrkesgrupper. Eftersom personer kan begå brott efter det att de fått en anställning vill vi också att det vid samtliga fällande domar inom de aktuella brottsrubriceringarna undersöks om den dömde arbetar i något av de aktuella yrkena. Om så är fallet skall information delges arbetsgivaren med krav på att personen antingen avskedas eller omplaceras till en position utan kontakt med barn. Vi vill därtill införa ett särskilt undantag i lagen om anställningsskydd som medger möjlighet till avsked av personer som arbetar i ett yrke med kontinuerlig kontakt med barn och som döms för ett sådant brott att en nyanställning till motsvarande position hade varit omöjlig. Information om dömda sexualbrottslingar med återfallsrisk i barns närområden Utöver ett utökat skydd genom kontroll av de vuxna som arbetar med barn vill underlätta för föräldrar att undvika vissa högriskområden med sina barn. I bland annat finns lagstiftning som kräver att information om gärningsmän som dömts för grova sexualbrott ska finnas tillgänglig för medborgarna. Även i är sådan information rent tekniskt sett offentlig, men svårtillgänglig. Därför vill vi upprätta ett offentligt register där det enkelt ska gå att undersöka om det bor en dömd sexualbrottsling, som bedömts ha återfallsrisk, i ett visst område. Att föräldrarna har en avgörande roll för barns välmående är självklart, och föräldrarna ska tillgodose barnens behov av trygghet, kärlek och omsorg. Vi lever tack och lov i ett land där dessa behov tillgodoses i den absoluta merparten av familjerna, men det finns tyvärr undantag. Oavsett om det handlar om sociala missförhållanden eller okunskap så händer det att barn far illa i det egna hemmet. Då är barnets yttre omvärld en viktig part för att uppmärksamma detta. Inom t.ex. förskolan har alla anställda en plikt att anmäla misstänkta fall av vanskötsel till . presenterade 2012 en studie över hur medarbetarna inom bland annat BVC och förskola förhåller sig till anmälningsplikten. Medan BVC:s uppdrag är att arbeta mer preventivt för en god barnhälsa är förskolan den plats som barnet primärt vistas på utanför hemmet och är således den enskilt viktigaste aktören. Här kan dock en mycket allvarlig brist identifieras. Endast hälften av de tillfrågade som arbetar inom förskolan svarade att de har fått information kring anmälningsplikten . Det bör vara varje förskolas ansvar att regelbundet informera sin personal om denna plikt, varpå föreslår att detta skrivs in i riktlinjer. Det förekommer även att enskilda pedagoger vänder sig till förskolechefen istället för direkt till . Naturligtvis är det viktigt att den enskilda personalen får stöd vid hantering av problem, men måste man betona att det är den enskilda personalen som ska anmäla vid misstanke om vanvård, detta för att en anmälan inte ska riskera att fastna i ett mellanled. Enligt nuvarande lagstiftning registreras en kvinna per automatik som mor till ett barn i samband med graviditet. registreras hennes make, i det fall hon är gift, som far. Som vi tidigare konstaterat ansvarar dock ogifta föräldrar själva för att registrera en far till barnet. I de fall föräldrarna är överens är detta en relativt enkel process, även om socialnämnden formellt gör en utredning. Mer komplicerat blir det om endast en part hävdar faderskap. Enligt gällande lagstiftning är det barnet självt som väcker frågan om fastställande av faderskap. Eftersom faderskap i regel fastställs innan barnet är myndigt görs detta genom att antingen socialnämnden, modern eller någon annan vårdnadshavare för barnets talan. Kvinnan har således rätt att på egen hand begära en utredning, i vilken faderskapstest kan begäras för att fastställa faderskap. En man som misstänker att han är far saknar däremot en sådan rätt. Han kan vända sig till socialnämnden men måste där göra tillräckligt troligt att han kan vara far för att en utredning ska öppnas. Dessutom krävs det alltid att modern bekräftar ett faderskap om det ska kunna fastställas utan domslut. Vi anser det vara principiellt viktigt att ett barn alltid ska ha rätt att veta vilka dennes biologiska föräldrar är. Vi menar också att fäder ska ha samma rättigheter och möjligheter att vara föräldrar som mödrar. Därför anser vi att en man skall ha rätt att kräva en utredning om faderskap, förutsatt att faderskap ännu inte fastställts genom genetiskt test. I det fall ett sådant test visar positivt är det vår mening att faderskapet ska fastställas oavsett moderns medgivande, utan krav på domslut. För att undvika missbruk av denna rättighet föreslår vi att staten ska stå för eventuella kostnader i det fall den som kräver faderskapstestet också är fadern. I andra fall får individen själv stå för hela kostnaden, utan subventioner. Gemensam vårdnad som norm Att barn ska ha rätt till båda föräldrarna borde vara en självklarhet. Trots arbetet med jämlikhet i familjen kvarstår moderns unika rätt att, i de fall föräldrarna inte är gifta, ensam avgöra om fadern till det gemensamma barnet ska få delad vårdnad. Detta innebär i vissa fall att barn riskerar att gå miste om sin far endast på grund av att detta är moderns vilja. Enligt vår mening brister skyddsnätet runt barnet och rätten till båda föräldrarna när modern ensam ges makten att avgöra om barnet ska tvingas avstå från umgänge med sin fader. Vi föreslår därför att gemensam vårdnad ska vara den naturliga utgångspunkten vid oenighet efter ett barns födelse. Då fadern till barnet är känd ska denne alltså automatiskt få gemensam vårdnad om barnet och eventuella andra vårdnadsförhållanden utredas i efterhand enligt samma regler som om det är motiverat. får båda föräldrarna gemensam vårdnad automatiskt endast om de är gifta. Då familjestrukturerna ser annorlunda ut föds många barn utan att föräldrarna bor tillsammans och ännu fler utan att föräldrarna är gifta, varför en modernisering av lagstiftningen är påkallad. Gemensam vårdnad ska dock inte infalla om en av föräldrarna under graviditeten visat sig vara grovt olämplig som förälder. separerar föräldrar till ca 50 000 barn i . Totalt sett finns det ca 1,9 miljoner barn i åldern 0–, av dessa har separerade föräldrar och var tredje av dessa bor växelvis hos modern respektive fadern. I dagens stressade samhälle kan människor av olika orsaker behöva råd och stöd för att familjens vardag, både praktiskt och relationsmässigt, ska kunna fungera väl. Det är sällan bra för någon, vare sig föräldrar eller barn, att föräldrar upprätthåller en relation av endast praktiska eller ekonomiska skäl, men för att underlätta vardagen och undvika uppslitande uppbrott i den mån det är möjligt anser vi att det är önskvärt att samhället kan erbjuda stöd till familjer som befinner sig i svåra situationer och är i behov av familjerådgivning. För familjer i ansträngda situationer finns möjligheten att vända sig till familjerådgivningen. Denna erbjuds inom det offentliga i både kommuners och landstings regi. Trots att denna möjlighet är både uppskattad och viktig finns stora brister i nuvarande system. Dels är väntetiderna på många håll i landet väldigt långa, dels varierar priserna rejält beroende på var i landet man bor. Barn ska inte behöva uppleva en svår familjesituation för att ekonomin inte tillåter stöd , och likvärdiga möjligheter till stöd bör erbjudas oavsett var i landet man bor. Eftersom familjepolitiken för oss är ett prioriterat område avser vi att i ett första steg skjuta till extra resurser till kommuner och landsting med syftet att minska de köer som på vissa håll finns inom kommunens och landstingens alternativ. Vi vill även utreda frågan vidare med syftet att införa kvalitetssäkrande nationella riktlinjer samt göra familjerådgivningen helt kostnadsfri. En separation kan vara en upprivande och svår tid för en familj, inte minst för barn. Vi ser en möjlighet att förbättra situationen för barn och slippa långa rättsprocesser genom att vårdnadshavarna får möjlighet att komma överens genom medling i de fall intressekonflikter uppstår.