mot · H4023722 · 2017-04-28 00:00:00 — Det är just när företaget uppnår ett så högt värde att sådana incitamentsprogram blir problematiska som kvalificerade personaloptioner skulle göra mest nytta. Att utredningens förslag därtill stänger ute vissa branscher för att de inte förväntas innehålla innovativa företag är feltänkt. Det är omöjligt att i förväg peka ut vilka branscher som kan tänkas producera nya innovativa företag. Det är vidare olyckligt att personer med en ägarandel i företaget inte kan få ta del av kvalificerade personaloptioner. Detta begränsar möjligheten att använda personaloptioner för att lösa intressekonflikten mellan externa investerare och entreprenören. Enligt regeringens förslag får endast företag med som mest 50 anställda samt en nettoomsättning eller balansomslutning på högst ta del av de nya optionsreglerna. I får företag med upp till 250 anställda och , motsvarande , i bruttotillgångar ta del av deras motsvarighet till förbättrade optionsregler. anser att de gränser använder för optionsbeskattning ska gälla även i . anser därtill att fler branscher bör kunna använda kvalificerade personaloptioner. Slutligen bör det inte finnas en gräns som gör att endast företag som är eller yngre får använda kvalificerade personaloptioner. Sedan den stora skattereformen beskattas kapitalinkomster lägre än arbetsinkomster. Tanken med reformen var att den skulle gynna företagsamhet. I syfte att förhindra att småföretagare skulle utnyttja regelverket genom att klassa egentliga arbetsinkomster som kapitalinkomster infördes de s.k. 3:12-reglerna. I stället för att gynna företagsamhet har komplexiteten i regelverket snarare bidragit till att småföretagare belastas med ännu mer regelkrångel, kombinerat med svårigheter att sätta företagets kapital i arbete. har regelverket kring 3:12 successivt förenklats, men reglerna anses allmänt höra till de mest tekniskt komplexa beskattningsreglerna i för fysiska personer. Regeringen har lagt fram förslag som höjer beskattningen av fåmansföretag och gör 3:12-reglerna än krångligare. kan inte acceptera en sådan ensidig skattehöjning på fåmansföretag. Utformningen av 3:12-reglerna bör bygga på principen att företagsamhet är någonting som bör uppmuntras, och reglerna bör därför inte ha en striktare utformning än nödvändigt. vill att kapitalandelskravet slopas och inte ytterligare kompliceras såsom i regeringens förslag. Därtill bör regler för löneuttagskrav, lönebaserat utdelningsutrymme och gränsbelopp förenklas. På alla dessa punkter har regeringens förslag komplicerat 3:12-reglerna. För att små företag ska kunna växa och anställa krävs kapital. Tillgången till riskvilligt kapital är därför central. och Alliansen införde därför ett investeraravdrag. Det innebär att fysiska personer kan investera i ett mindre företag, i samband med företagets bildande eller en nyemission, och få göra avdrag på skatten med hälften, dvs. Investeraravdraget stimulerar till investeringar i, och utveckling av, svenska småföretag. På så sätt bidrar det till att fler jobb skapas. Bara investerade drygt 6 600 personer i nästan 500 företag med hjälp av investeraravdraget. Det finns dock en stor utvecklingspotential. räknade vid reformens införande med att ca 17 000 företag kunde kvalificera sig som sådana företag som omfattas av investeraravdraget. Att investeraravdraget inte används i högre utsträckning beror till stor del på de regler och begränsningar som omgärdar det. För det första är beloppsgränserna inom investeraravdraget för låga. I finns ett system liknande det svenska investeraravdraget kallat Scheme (EIS). [70] av alla företag som får investeringar genom EIS får investeringar som är , motsvarande . Det borde därför finnas en stor potential i att höja det låga taket i det svenska investeraravdraget. Även den låga avdragsrätten gör det svenska investeraravdraget mindre attraktivt. Inom EIS beviljas en skattelättnad som är dubbelt så hög som för det svenska investeraravdraget. Vidare hämmas användandet av investeraravdraget av för krångliga och begränsande regler. Mot bakgrund av detta anser att investeraravdraget bör vidareutvecklas och dess regler kraftigt förenklas. I ett första steg bör avdragsrätten dubbleras till och taket höjas till . avser att återkomma med förslag om förstärkning av investeraravdraget i framtida budgetmotioner. Det finns dolda kostnader för jobbskaparna i form av regelkrångel, som kostar såväl tid som pengar att hantera. Under tid i regeringen minskades regelbördan för svenska företag motsvarande arbetstid för . [71] anser att detta arbete måste fortsätta. Varje regelverk som påverkar företagare måste vara ändamålsenligt utformat, enkelt och väl motiverat. Vägen till ett minskat regelkrångel är dock fortfarande lång. Lagstiftnings- och regleringsarbetet måste i högre grad präglas av insikten att regleringar endast är ett av flera möjliga instrument för att genomföra en förändring. kan samma resultat nås med verktyg som är mindre betungande för företagen, såsom information, ekonomiska incitament eller självreglering av t.ex. branschorganisationer. Utformningen av regler måste också i högre utsträckning genomsyras av insikten att aktörer på marknaden faktiskt är kapabla att skriva ömsesidigt fördelaktiga avtal för att på egen hand lösa problem. Att exempelvis påtvinga företag ett högt aktiekapital för att förbättra deras kreditvärdighet är bortkastat och innebär endast regelkrångel. Företagare är kapabla att lösa sådana problem själva utan inblandning från lagstiftaren. En regel in – en regel ut En övergripande prioritet inom hela den statliga verksamheten måste vara att minska regelbördan för företagen. Väldigt många av de regler som finns har dock ett lovvärt syfte. Av den anledningen blir det i praktiken också ofta svårt att faktiskt ta bort regler. Detta gäller i synnerhet då varje enskild regel inte alltid är särskilt betungande, utan det oftast är summan av regler som utgör problemet. För att regelförenklingsarbetet ska bli effektivare och få högre prioritet måste därför processen kring införandet av regler förändras. En liknelse kan göras till statens budgetprocess, där en dåligt utformad process kan leda till strukturella underskott. [72] På samma sätt som det finanspolitiska ramverket förbättrat budgetprocessen behövs därför en förbättrad process för hanteringen av regler. vill därför införa ett krav på ”en regel in – en ut”. Nya regler som innebär ökade kostnader skulle därför tvunget behöva kombineras med regelförenklingar som minst kompenserar för kostnadsökningarna. Fler regler bör också ges s.k. solnedgångsklausuler, som innebär att en regel ges ett slutdatum vid vilket det måste visas att dess fördelar fortsatt överstiger dess nackdelar för att regeln i fråga ska få vara kvar. [73] I ska alla större nya regleringar som rör företag som huvudregel förses med översyns- eller solnedgångsklausuler. [74] Denna ambition bör även finnas i . Det bör också bli vanligare att en enskild myndighet ges ett helhetsansvar för att handlägga exempelvis tillståndsärenden, för att underlätta för den eller de som söker tillstånd genom att dessa enbart behöver ha kontakt med en myndighet. En viktig reform för minskat regelkrångel var att undanta vissa företag från kravet på revisionsplikt. Detta genomförde Alliansregeringen . Revisionsplikten innebär att ett aktiebolag måste ha en revisor som granskar bl.a. årsredovisningen och bokföringen. undantas småföretag som uppfyller två av följande kriterier: högst tre anställda, högst i balansomslutning och högst i nettoomsättning. Detta innebär att av landets aktiebolag undantas från revisionsplikt. vill utveckla denna reform så att fler företag undantas från kravet på revisionsplikt. Den offentliga sektorn i gör inköp för uppskattningsvis . [75] Att den offentliga upphandlingen fungerar är således viktigt för skattebetalarna, som ska få valuta för sina pengar, men också för företagen, där offentlig upphandling utgör en viktig marknad. är fyra av fem anbudsgivare små- eller mikroföretag. [76] Mikroföretagen utgör av anbudsgivarna, medan stora företag endast utgör av anbudsgivarna. värnar mindre företags möjlighet att delta i offentliga upphandlingar och motsätter sig införandet av sådana krav som skulle försvåra det. Drygt var femte småföretagare räknar med att dra sig tillbaka från sitt företag inom de kommande fem åren. [77] Vi står inför en betydande generationsväxling bland de som skapar jobben. Drivs inte dessa företag vidare är det inte bara en förlust för den enskilde, som ofta ger upp ett livsverk, utan det får också stora konsekvenser för ekonomin i stort. Det är därför olyckligt att dagens skatteregler försvårar för goda generationsskiften av fåmansföretag. En försäljning av ett fåmansföretag till en familjemedlem kan medföra högre beskattning än en försäljning till en utomstående part, vilket då direkt missgynnar att ett företag stannar kvar inom familjen. Det är därför glädjande att den utredning som Alliansen tillsatte för att åtgärda problemet nu kommit med förslag på lösningar. Utredningens förslag är ett steg i rätt riktning, då det i hög grad likställer beskattning av försäljning till familjemedlem med försäljning till utomstående. Men förslaget har brister och löser inte alla problem. Till exempel kommer karensreglerna fortfarande att göra så att den som säljer sitt fåmansföretag tvingas låsa in sitt kapital i stället för att direkt kunna återinvestera det. Det är också olyckligt att familjemedlemmar fortfarande ska ges begränsningar för att kunna arbeta vidare i företaget. anser att reglerna för generationsväxling måste förbättras ytterligare. Kvinnors företagande och karriärmöjligheter Ett viktigt steg mot ett jämställt samhälle är att stärka kvinnors ekonomiska makt. Det görs bl.a. genom att uppmuntra kvinnors företagande. strävar därför efter att underlätta för företagande, inte minst i kvinnodominerade branscher. Här är Ung Företagsamhet ett viktigt verktyg för att möjliggöra för fler att starta företag. underlättar, tillsammans med bl.a. en flexibel barnomsorg och rätten att kvarstå i anställning vid föräldraledighet, för kvinnor att göra karriär. Även om föräldraskapet ska vara delat med lika ansvar mellan kvinnor och män ser vi att kvinnor ändå är de som tar procentuellt störst ansvar för barn och hem. Vi ser därför behov av förbättringar. Drivkrafterna och möjligheten att kombinera föräldraskap och arbete är relativt goda i . har också lyckats uppnå ett högt arbetskraftsdeltagande bland kvinnor. Det är en förutsättning för en dynamisk och snabbväxande ekonomi. Under tid i regeringsställning ökade antalet småföretag ägda av kvinnor med . Företag inom välfärdssektorn drivs ofta av kvinnor. Den politiska osäkerhet som omgärdar välfärdsföretagande, inte minst sedan den rödgröna regeringen tillträdde, är dock ett orosmoln för välfärdsföretag och gör att många potentiella välfärdsföretagare, ofta kvinnor, inte längre vågar starta företag eller satsa mer på sina företag. Det är mycket olyckligt och ytterligare ett exempel på hur regeringens företagarpolitik hindrar kvinnors företagande. För att stärka kvinnors företagande och karriärmöjligheter vill bredda och utöka RUT-avdraget, främja företagande i kvinnodominerade branscher samt öka det statliga stödet till kvinnors företagande. För att möjliggöra för anställda inom vård och omsorg, där arbetsgivaren ofta är offentlig, att också få möjlighet att utveckla innovationer inom sitt område, och därmed kunna ta steget till entreprenörer och öka produktivitet och kvalitet inom verksamheterna, bör särskilda innovationscheckar inrättas. Dessa checkar kan förväntas bidra till att öka möjligheterna till kvinnors företagande som hålls tillbaka av den offentliga dominansen inom de sektorer där de ofta är verksamma. Affärsrådgivning riktad till invandrade kvinnor bör också stärkas. Slutligen bör Winnet, nätverk för företagsamma kvinnor, återetableras. Trösklarna till den svenska arbetsmarknaden är för höga. En strikt arbetsrätt, höga ingångslöner och få enkla jobb gör det svårare för ungdomar och nyanlända att få sitt första jobb. [78] En dåligt fungerande matchning har bidragit till problemen. Arbetsförmedlingen har inte lyckats med sitt uppdrag. Därför vill avveckla Arbetsförmedlingen i sin nuvarande form och låta andra aktörer med bättre erfarenheter kliva in i stället. som använder Arbetsförmedlingen för att rekrytera sjunker stadigt, och hälften av företagen som försökt rekrytera via Arbetsförmedlingen uppger att det fungerat dåligt. [79] En försvinnande liten del av småföretagen väljer att vända sig till Arbetsförmedlingen. [80] Allmänhetens förtroende för Arbetsförmedlingen är också mycket lågt. [81] Till stor del är detta politikens fel. Myndighetens olika, och ibland motstridiga, roller skapar osäkerhet och ineffektivitet. Ett sätt att illustrera behovet av förbättrad matchning är att studera den s.k. Beveridgekurvan. När det finns många lediga platser väntas arbetslösheten generellt sjunka. Vad diagram 21 visar är att sedan finanskrisen har matchningen försämrats. [82] Det finns ett stort antal lediga platser, men arbetslösheten har inte minskat i den grad som skulle kunna förväntats. Om inte arbetslösheten pressas ner riskerar den att permanentas, vilket vore ett svek särskilt mot de 350 000 personer som är öppet arbetslösa eller deltagare i ett arbetsmarknadspolitiskt program. Not: Kurvan visar hur antalet lediga platser, som andel av arbetskraften, förhåller sig till arbetslösheten. Källa: (2017b). Det finns ett antal länder som prövat olika system med offentligt finansierade, men privat organiserade, förmedlingsaktörer. [84] vill införa det även i genom att lägga ut alla arbetsförmedlande uppgifter på kompetenta privata företag med dokumenterad förmåga att förmedla arbete och tillhandahålla relevant utbildning. Satsningen innebär att alla arbetsmarknadspolitiska program, exklusive anställningsstöd, för personer utan funktionsnedsättning utgår och ersätts med en arbetsförmedlarpeng. Den som är arbetslös kommer fortfarande att behöva skriva in sig på Arbetsförmedlingen för att få a-kassa, men kommer sedan att hänvisas till fristående ideella och privata aktörer för hjälp med jobb. Ersättningen för att få någon i jobb kommer att sträcka sig baserat på den arbetslöses förutsättningar (uttryckt i form av kriterier såsom kvalifikationer, språkkunskaper, ålder, hälsa och yrkeserfarenhet). Pengarna kommer att betalas ut för personer som får jobb. Det uppmuntrar till långsiktighet och resultat. Internationella erfarenheter visar att oberoende, ideella eller privata lösningar har mycket bättre resultat och leder till fler förmedlade jobb givet rätt styrmedel. Det kanske mest välkända internationella exemplet på en arbetsförmedlarpeng är . [85] Där placeras arbetssökande i olika kategorier, beroende på hur långt från arbetsmarknaden de bedöms stå. Fristående förmedlare ges sedan en ersättning, som bygger på denna kategorisering och som till stor del är prestationsbaserad. De arbetssökande kan välja mellan olika regionala förmedlare. Förmedlingsaktörerna utvärderas kontinuerligt och ges betyg som underlättar vid framtida upphandlingar och bidrar till ökad information om olika aktörers effektivitet. system har varit en viktig bidragande orsak till att arbetslösheten mer än halverats och kostnaderna för arbetsförmedling minskat. Systemet har också gradvis fått stöd brett från hela det politiska spektret. Även i har liknande system införts lokalt med mycket goda resultat, framför allt i . De metoder som används av trygghetsorganisationerna (TSL och TRR) har också stora likheter med en arbetsförmedlarpeng, och har också uppvisat goda resultat. vill med utgångspunkt i de internationellt och nationellt framgångsrika systemen införa en resultatbaserad arbetsförmedlarpeng. Systemet ska enbart vara öppet för företag med dokumenterad förmåga att förmedla jobb och handleda personer i behov av stöd. Arbetsförmedlarpengen kommer enbart att betalas ut vid anställning, och kommer att betalas ut över en tvåårstid i syfte att främja långsiktiga anställningar. Den som inte lyckas förmedla långvarigt jobb kommer alltså att få mindre betalt. Ersättningen ska baseras på den sökandes utbildning, historia på arbetsmarknaden, ålder, tid i arbetslöshet och hälsa. En stor grupp av de som är arbetslösa får jobb utan hjälp , och arbetsförmedlarpengen kommer därför att rikta sig mot de i en svårare situation. För de med oavslutade examina eller bristfällig utbildning ska även återgång till studier ge en mindre ersättning, givet att studierna av och väntas leda till jobb. Genom att fördela ut betalningen ges arbetsförmedlarna incitament att fortsätta stötta sina klienter och få dem att lyckas på . poängbaserade system har visat på behovet av hårda krav på företagen och vikten av tydligt definierade uppgifter. Arbetsförmedlarna ska enbart jobba med insatser i syfte att få folk i arbete. För att styra än mer mot kvalitet kommer de fristående arbetsförmedlarnas förmåga att få arbetssökande i jobb att utvärderas kontinuerligt och redovisas i en offentlig rankning. Detta för att synliggöra och underlätta för arbetssökande och arbetsgivare att välja och välja bort. Arbetsförmedlingen ansvarar för att certifiera de fristående arbetsförmedlarna. Lågpresterande och oseriösa aktörer kommer kontinuerligt att ratas under certifieringsprocessen och sorteras bort. Genom att släppa in nya krafter kan dessa specialisera och anpassa sig bättre till de arbetssökandes och arbetsgivarnas behov. Nya aktörer får möjlighet att vinna både arbetssökandes och arbetsgivares förtroende. Den kontrollerande och den arbetsförmedlande rollen skiljs åt, så att uppdragen blir mer renodlade. föreslår att reformen genomförs . Arbetsmarknadsutbildningarna samt vissa av regeringen införda åtgärder avskaffas . De som redan befinner sig i övriga arbetsmarknadspolitiska program bör dock ha möjlighet att slutföra dem. Dessa arbetsmarknadsåtgärder fasas därför ut . Åtgärder som riktar sig mot personer med nedsatt arbetsförmåga behålls. Vissa subventionerade anställningar behålls, men reformeras i enlighet med vad som redogörs för nedan. Arbetsförmedlingens roll som matchningsaktör fasas ut över införandeperioden. Tillsammans med avskaffade åtgärder frigör detta resurser som kan finansiera arbetsförmedlarpengen. som Arbetsförmedlingens matchningsroll börjar fasas ut inleds också arbetet med certifiering av privata aktörer. 6.5 Färre och enklare subventionerade anställningar Syftet med anställningsstöd är att kompensera för vissa arbetssökandes lägre, alternativt osäkra, produktivitet. Tyvärr är antalet anställningsstöd alldeles för stort, och de som finns har en spretig utformning som ofta överlappar med varandra. Det bidrar med osäkerhet för de som deltar i programmen och ökar regelkrånglet för företag som vill använda dem. Tabell 7 Subventionerade anställningar i med explicita och implicita lönetak Lönetak (kronor) 1–reguljär arbetsgivaravgift Ungdomar (& nyanlända) Not: Exklusive subventionerad anställning med målgruppen personer med nedsatt arbetsförmåga. Källa: Egna beräkningar, Arbetsförmedlingen. I tabell 7 listas de huvudsakliga subventionerade anställningar som existerar inom den svenska arbetsmarknadspolitiken. De varierar i subventionsgrad, tid och målgrupp. Men många av dem överlappar också varandra. vill därför kraftigt minska antalet subventionerade anställningar genom att slå ihop instegsjobben, nystartsjobben, särskilt anställningsstöd och förstärkt särskilt anställningsstöd till bredare nystartsjobb. Vi vill även avskaffa traineejobben och extratjänsterna. För personer med nedsatt arbetsförmåga vill även att lönebidraget, de skyddade anställningarna hos offentliga arbetsgivare (), trygghetsanställningarna och utvecklingsanställningarna ska slås ihop till ett lättare lönestöd för utveckling, och ett kraftfullare lönestöd för trygghet. Sammantaget skulle förändringarna göra det enklare för arbetsgivare att ta in folk med anställningsstöd, minska administrationen och öka tryggheten och tydligheten i systemen. Det skulle därmed stärka både personer i behov av arbete och arbetsgivare. Bredare och enklare nystartsjobb Det finns ett antal sätt som dagens system kan bli bättre på. För det första är kännedomen om stöden låg bland företagen. [87] Av företag som anmäler lediga platser till Arbetsförmedlingen uppger att de inte känner till stöden särskilt väl eller att de inte känner till dem alls. av företagen uppger att de känner till stöden mycket väl. För det andra varierar stöden vad gäller graden av administration och krångel. Instegsjobben, som ställer krav på utbildning, försäkringar och liknande, bedöms exempelvis vara krångligare och innebära mer administration än nystartsjobben. Och för det tredje finns det tecken på att väldigt fokuserade stödformer riskerar att stigmatisera de personer som är berättigade till stöden, vilket i sin tur kan motverka stödens eventuella positiva effekter. Nystartsjobben är den typ av subventionerade anställning som förefaller fungera bäst. Det är också det anställningsstöd som är enklast. Det är därtill en rättighet för långtidsarbetslösa, varför eventuella problem med stigmatisering till följd av snäv fokusering kan antas vara mindre. För att effektivisera systemet med anställningsstöd bör antalet stödformer minska och reglerna för de individuella stödformerna förenklas. föreslår att nystartsjobben utvecklas och ersätter följande anställningsstöd: Fyra olika typer av subventionerade anställningar, inklusive dagens nystartsjobb, blir därmed till ett, enkelt, anställningsstöd. har tidigare presenterat förslag om detta och avser även i kommande budgetmotioner att återkomma med förslag om enklare och bättre anställningsstöd. vill också införa enhetliga och låga subventionstak för alla arbetsmarknadspolitiska program. Förslaget innebär att stödet riktas främst mot personer som står längre från arbetsmarknaden. Värt att notera är att tidigare sänkningar av lönetaket för nystartsjobb inte bedömts ha lett till färre jobb, men haft en något dämpande effekt på lönerna. [90] Den sänkning som nu föreslår är större, men skulle volymerna påverkas är det bättre att motverka detta genom höjd subventionsgrad än genom att subventionera höga löner. Socialdemokraterna lovade inför valet att 20 000 extratjänster skulle skapas i syfte att kunna avveckla sysselsättningsfasen inom jobb- och utvecklingsgarantin. [91] har tillväxttakten för extratjänster varit en djup besvikelse. fanns 2 400 personer med extratjänster. [92] Extratjänsterna dras också med ett antal problem, och vill därför avskaffa dem. Extratjänsterna är reserverade för följande offentligt finansierade verksamheter: Myndigheter som utövar offentliga befogenheter. Extratjänsterna innebär att en arbetsgivare ges en subvention motsvarande av lönekostnaden, dock maximalt per dag. Därtill utbetalas ett handledarstöd om per dag samt ett extra bidrag på per dag . En arbetsgivare som anställer någon på en extratjänst får alltså betalt för att göra detta. Trots att regeringen använt extratjänsterna som ett slagträ i debatten om sysselsättningsfasen (fas 3) finns ett antal slående likheter mellan programmen. Sysselsättningsfasen innebar, förenklat, att personer som deltagit i jobb- och utvecklingsgarantin kunde anvisas till en sysselsättningsplats där de fick arbeta med bibehållet aktivitetsstöd. Anordnaren fick ett anordnarbidrag som uppgick till per dag. Extratjänsterna har inte lyckats få något vidare genomslag och lider redan av ett antal problem: De är dyra. En snittkostnad om , med en maximal kostnad om , är för hög. De är enbart inriktade mot godtyckligt specificerade branscher inom offentligt finansierad verksamhet och exkluderar därmed privata företag samt ideella föreningar och stiftelser. De ger varken den arbetslösa personen eller dennes arbetsgivare incitament att öka chanserna för den arbetslösa personen att komma i reguljär sysselsättning.