mot · H5022339 · 2017-10-04 00:00:00 — Såväl en vuxen som en elev i skolan kan både vara utsatt för och vara den som utsätter andra för kränkande behandling. En politik som i grunden betraktar elever som potentiella hot mot ordningen i skolan hamnar fel. Vi anser att förebyggande åtgärder generellt är av betydligt större vikt för att verkligen förhindra kränkningar än vad disciplinära åtgärder är. En välfungerande elevhälsa, liksom ett nära samarbete mellan skola, fritidshem och föreningsliv, är exempel på förebyggande arbete som behöver tillmätas större vikt. Sociala problem och kränkningar på en skola uppstår inte ur tomma intet – det omgivande samhället och vårdnadshavarna behöver involveras mer och på ett bättre strukturerat sätt i arbetet för att alla elever ska ha en trygg skolgång. Värdegrundsfrågor ska diskuteras aktivt på varje skola. Skolan ska ansvara för att även vårdnadshavarna involveras. Såväl rektor som personal bör ha en handlingsplikt, inte bara anmälningsplikt, när dessa fått kännedom om att en elev blivit utsatt för kränkande behandling, något som framhållits av (). Det ska vara tydligt att plikten att anmäla och åtgärda problem inte bara gäller när en elev anser sig utsatt för kränkande behandling – skolan ska göra en egen bedömning av om det inträffade kan vara ett exempel på kränkande behandling eller diskriminering. Vi menar att den nuvarande lagstiftningen mot mobbning och kränkande behandling som finns i måste bli bättre. Lagstiftningen på detta område bör utredas ytterligare. Vad som ovan anförs om trygghet och studiero bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.2 Normkritik i skolans läromedel De värden som skolan ska förmedla är människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet mellan kvinnor och män samt solidaritet med svaga och utsatta. Undervisningen ska dessutom vara saklig och allsidig. Dock förmedlar läromedlen som används i skolan ofta något helt annat. När skolans läroböcker har granskats har man funnit att de genomsyras av en manlig norm. presenterade tidningen en granskning av historieböcker för högstadiet. Böckerna som granskades var relativt publicerade eller omtrycka böcker från fyra av största läromedelsförlag. I dessa ofta använda böcker är av de namngivna personerna kvinnor. I vissa av böckerna är t.o.m. andelen kvinnor i kapitlen om lägre än i övriga delar. Den norm som läroböckerna utgår från är dessutom heterosexuell. Homosexuella, bisexuella och transpersoner gestaltas endast om det uttryckligen handlar om homosexuella, bisexuella och transpersoner. Personer med funktionsnedsättning presenteras i sammanhang där funktionsnedsättningen lyfts fram som en problematisk avvikelse. Enligt läroplanerna ska skolan ge eleverna kunskap om de nationella minoriteternas kultur, språk, religion och historia, men den bild som ges i läroböckerna av judar och samer är en ensidig framställning av dessa gruppers historia och nuvarande förhållanden. De tre övriga nationella minoriteterna – romer, sverigefinnar och tornedalingar – behandlas sällan eller aldrig i historie- och samhällskunskapsböckerna. Inte heller behandlas del i t.ex. den transatlantiska slavhandeln och det koloniala arvet. Det är illavarslande att det förekommer böcker i skolan som helt bryter mot läroplanernas värdegrund. Fördomar, stereotypa föreställningar kring vad som är manligt och kvinnligt samt trångsynthet bevaras och befästs i skolan när dess roll borde vara att bryta desamma. Det kritiska tänkandet och granskandet måste få större tyngd i undervisningen redan tidigt i . Skolorna måste därför ta större ansvar när det gäller inköp och inventering av läroböcker. Ansvaret för att undervisningen utformas i enlighet med läroplanernas värdegrund ligger på huvudmännen, rektorer och lärare. Där bör det också ligga. Huvudmännen har ett viktigt ansvar att skapa rimliga förutsättningar att värdera de läroböcker som ska användas i undervisningen. För att underlätta för skolorna vid inköp av läromedel och för att sätta press på läromedelsförlagen att tänka igenom vad de publicerar bör regeringen ge i uppdrag att utreda ett inrättande av en kvalitetsmärkning av läromedel som är utformad i enlighet med läroplanernas värdegrund. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Att bli utsatt för rasism i skolan är vardag för många elever. Många vittnar om att skolorna ofta saknar förmågan att bemöta och motverka rasism. Enligt en undersökning från 2014 har sex av tio lärare varit med om att elever uttryckt främlingsfientlighet i klassrummet, värst är problemet på högstadiet. var det bara två av tio lärare i samma undersökning som angav att de fått delta i kompetensutveckling i att arbeta mot rasism och främlingsfientlighet . erbjuder och Forum för levande historia kursen Motverka rasism och främlingsfientlighet i förskolan och skolan i samarbete med tio lärosäten. tycker att det är positivt att det finns den här typen av fortbildning för lärare, ett steg i rätt riktning men är det inte tillräckligt. finns inga krav på lärare att delta, och det krävs att rektorer ser vikten av kursen för att lärare ska kunna delta. Incitamenten för lärare att delta i antirasistisk kompetensutveckling måste stärkas. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.4 En skola för alla elever oavsett könsidentitet är fortfarande ett land där priset är högt för den som utmanar normer om kön och könsuttryck. Normerna syns även i lagstiftningen. I vårt land finns fortfarande ålderdomliga regler som skapar problem i transpersoners vardag, cementerar konservativa normer och skapar ohälsa. Att kunna få uttrycka sin könsidentitet på sina egna villkor är att betrakta som en grundläggande mänsklig rättighet. Det är en rättighet som trots detta inte respekteras i . finns en 18-årsgräns för ändring av juridiskt kön, det är något motionerat om att avskaffa. Många transpersoner inser att de inte känner sig hemma i det kön de tilldelats vid födseln. Trots det får de vänta tills för att kunna få ändra sitt juridiska kön och personnummer. Att behöva möta nya människor i skolan kan för dessa elever betyda att de tvingas komma ut om och om igen, därför är det så viktigt att de får ett bra bemötande i skolan. Det är positivt att har stödmaterial för att motverka diskriminering men det är inte tillräckligt. RFSL Ungdoms projekt beskriver att många unga transpersoner har låga förväntningar på bemötande i skolan. Det är dags att ändra på det. Skolor behöver få stöd i hur de ska göra skolorna tryggare för unga transpersoner, hur de ska tänka kring könade skoltoaletter eller omklädningsrum, könsnormer och kunskap om att ha elever som genomgår könsbekräftande vård. menar att det måste till mer förebyggande arbete. Ett stödmaterial för att möta transpersoner i skolan bör tas fram av . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.5 En likvärdig förskola anser att förskolan är en rättighet och en möjlighet för alla barn. Vi har därför medverkat till reformer av förskolan som har gett ökad tillgänglighet och förbättrad kvalitet. Bland dessa reformer kan nämnas maxtaxa, statsbidrag till personalförstärkning och andra kvalitetsförbättrande åtgärder, rätt till förskola för barn till arbetslösa och föräldralediga, allmän förskola, läroplan för förskolan, förtydligande av det pedagogiska ansvaret samt skyldighet för kommunen att erbjuda förskola. Den målmedvetna satsningen på förskolan i har gjort att den internationellt sett intar en särställning både vad gäller tillgänglighet, kvalitet och pedagogisk utveckling. Dessutom tillhör den de institutioner i det svenska samhället som åtnjuter störst förtroende. Allra viktigast är dock att barnen som går i förskolan uppskattar den. Bra barnomsorg är lika viktig för barns utveckling som en bra skola. Därför borde också rätten till en bra barnomsorg för alla barn vara en självklarhet. Bra barnomsorg är också en förutsättning för att kvinnor och män ska kunna förvärvsarbeta på lika villkor. Vi vill ha en pedagogisk verksamhet med så hög kvalitet som möjligt. Därför motsatte vi oss införandet av en barnomsorgspeng. Barnomsorgspengen innebär att alla kommuner tvingas införa ett system utan att några som helst hänsyn tas till lokala förhållanden. De krav som ställs på pedagogisk omsorg som förr kallades dagmamma, är också både otydliga och låga; förskolans läroplan behöver inte följas, och det saknas utbildningskrav på dem som ansvarar för verksamheten och på de anställda – det räcker med erfarenhet av att ha arbetat med barn. Det finns stora kvalitetsbrister inom den pedagogiska barnomsorgen. Skolinspektionen konstaterar i en rapport att de enskilda huvudmännen inom pedagogisk barnomsorg har blivit fler medan konstaterade att det växt fram en marknad inom pedagogisk omsorg, där enskilda huvudmän konkurrerar med varandra och med kommunerna som huvudmän. Företag utnyttjar också att det är en strävanslagstiftning som gör att kommunerna måste erbjuda verksamheten om nån efterfrågar den, oavsett om det är det bästa för barnet. Skolinspektionen varnar för att barnen i verksamheten kan riskera att bli understimulerade om den ansvarige saknar pedagogisk kompetens eller om det inte finns jämnåriga barn i gruppen. I små grupper med många olika åldrar riskerar något barn att hamna i kläm när verksamheten inte går att anpassa efter alla. Skolinspektionen varnar också för att de besökt verksamheter där dagbarnvårdare haft bristande kunskaper i det svenska språket vilket gjort det svårt för barnen att kunna kommunicera. ser vikten av att alla barn får möjlighet att gå i förskola för att kunna utvecklas till sin fulla potential. inser vi att det inte på alla platser går att avskaffa verksamheten direkt. I t.ex. glesbygden kan det vara svårt att lösa barnomsorgen med de nuvarande alternativen. Det kan även finnas behov av hänsyn till äldre personal som arbetat med detta hela sitt yrkesverksamma liv. Frågan om ett avvecklande av pedagogisk barnomsorg bör därför utredas. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.6 Tidiga insatser för barn i behov av särskilt stöd vill fortsätta att utveckla förskolan. Därför är det också viktigt att redan i förskolan hjälpa och stödja barn i behov av särskilt stöd. Om behovet av stödinsatser sätts in tidigt underlättar det för dessa barn i förskolan, skolan och resten av livet. Enligt läroplanen för förskolan ska verksamheten ge stimulans och särskilt stöd till de barn som befinner sig i svårigheter av olika slag. finns det väldigt lite uppföljning av om läroplanen verkligen följs, likaså hur det fungerar vid övergången från förskolan till förskoleklass. Det bör tillsättas en utredning som undersöker om förskolebarn med behov av särskilt stöd får rätt stöd. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.7 För en ökad digital kompetens Den alltmer omfattande digitaliseringen av samhället erbjuder fler möjligheter att både ge uttryck för sina idéer och åsikter och ta del av information. Användningen av informationsteknik leder också till viktiga frågeställningar och avvägningar av hur personuppgifter behandlas och sprids samt vilka risker för intrång i den personliga integriteten som kan uppkomma i och med detta. jobbar väldigt aktivt med att ta fram nationella strategier för digitalisering. Det tycker vi är positivt men vi vill varna för att det inte får gå för fort. BO har i sitt remissvar på SOU 2016:41, Hur står det till med den personliga integriteten? – En kartläggning av , påpekat att det finns ett behov av ett kunskapslyft hos lärare när barn använder digitala hjälpmedel i skolan som indirekt kan kartlägga dem och deras användande av informations- och kommunikationsteknik. BO varnar också för att skolors olika ekonomiska förutsättningar kan påverka resultaten på nationella proven om dessa digitaliseras. När inte alla skolor har samma tillgång till modern teknik eller lärare med digital kompetens kan det göra att vilken skola elever går på kan få direkt inflytande över deras resultat på nationella proven. Skolornas behov inför en kommande ökad digitalisering bör utredas ytterligare. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 5 Rätten att utveckla sitt modersmål En viktig utgångspunkt för all inlärning är goda kunskaper i modersmålet. Därför måste modersmålet i förskola och skola stärkas. finns också en växande grupp av barn som är födda i och som har flera modersmål, inklusive svenska. För dessa barn är modersmålsundervisningen också viktig. Vi ska möjliggöra flerspråkighet tidigt i åldrarna. Det underlättar inte enbart kunskapsinhämtningen bland barnen utan har också betydelse för den personliga identiteten och för den intellektuella och emotionella utvecklingen. 5.1 Överbrygg hindren i modersmålsundervisning Enligt var av landets grundskoleelever berättigade till modersmålsundervisning /15. Men bara hälften av dessa barn deltog i modersmålsundervisning. Lärande är starkt förknippat med modersmålet, och att befästa kunskaper i det egna språket är en väg till att lära också på svenska. Ämnet har därför det viktiga uppdraget att stödja eleverna i deras kunskapsutveckling. Därför är det viktigt att fortsätta stärka modersmålsundervisningen. läser en majoritet av eleverna sitt modersmål utanför timplansbunden tid. tog ställning till en ny stadieindelad timplan för . I den var modersmålsundervisningen styvmoderligt behandlad, något som bl.a. ställde sig kritiska till. I sitt remissvar till förslaget tyckte de inte att skrivningarna om modersmål var tillräckliga, utan de vill att modersmål ska vara ett eget ämne i timplanen för att få en lagstadgad undervisningstid och för att kunna åstadkomma en likvärdighet i undervisningen. undantas modersmålsundervisningen från lärarlegitimationskravet, vilket gör det svårt att veta hur lärarsituationen ser ut. Möjligheten att utbilda sig till modersmålslärare är också begränsad. Regeringen bör återkomma med åtgärder för att få fler att delta i modersmålsundervisningen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 5.2 Ge ensamkommande samma rätt till modersmålsundervisning som andra flyktingbarn och adopterade barn ligger i framkant när det kommer till modersmålsundervisning. Dock så behöver lagstiftningen bli mer tidsenlig. har flerspråkiga barn i förskolan och förskoleklassen möjlighet att utveckla både det svenska språket och sitt modersmål. Elever i , specialskolan, sameskolan och grundsärskolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan har om vissa förutsättningar är uppfyllda rätt till modersmålsundervisning. Dessutom har elever som tillhör någon av de nationella minoriteterna utökad rätt till modersmålsundervisning. Enligt dagens lagstiftning ska elever i såväl som gymnasieskolan erbjudas undervisning i modersmål om en eller båda vårdnadshavarna har annat språk än svenska som modersmål språket utgör elevens dagliga umgängesspråk i hemmet eleven har grundläggande kunskaper i språket. Huvudmannen är också skyldig att erbjuda elever som är adoptivbarn och har ett annat modersmål än svenska modersmålsundervisning, även om språket inte är elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. Eleven måste dock ha grundläggande kunskaper i språket. Dagens elevunderlag skiljer sig dock från när lagstiftningen fastställdes av och regeringen. Tusentals av de barn och ungdomar som tvingats fly från krig och förföljelse har kommit till ensamma, och utifrån dagens lagstiftning skulle skolan kunna neka dem att ta del av modersmålsundervisningen då de saknar vårdnadshavare med annat språk än svenska i och att de därmed inte alltid har sitt modersmål som det dagliga umgängesspråket i hemmet. En del har dessutom pga. begränsade möjligheter till skolgång inte de grundläggande kunskaperna inom sitt modersmål. Därför måste lagstiftningen förändras så att alla barn med annat modersmål än svenska garanteras undervisning i modersmålet. Ett sätt att gå tillväga är att likställa ensamkommande och adoptivbarn i lagstiftningen. Regeringen bör därför låta göra en utredning av kraven för att ha rätt till modersmålsundervisning. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 6 Religionsfrihet och rätten att utöva sin religion Enligt 5 § skollagen ska utbildningen utformas i överensstämmelse med grundläggande demokratiska värderingar och de mänskliga rättigheterna som människolivets okränkbarhet, individens frihet och integritet, alla människors lika värde, jämställdhet samt solidaritet mellan människor. Var och en som verkar inom utbildningen ska främja de mänskliga rättigheterna och aktivt motverka alla former av kränkande behandling. Utbildningen ska vila på vetenskaplig grund och beprövad erfarenhet. Dagens lagstiftning gällande konfessionella inslag i skolan ser ut enligt följande: 6 § Utbildningen vid en skolenhet eller förskoleenhet med offentlig huvudman ska vara icke-konfessionell. 7 § Undervisningen vid fristående skolor, fristående förskolor och fristående fritidshem ska vara icke- konfessionell. Utbildningen i övrigt vid fristående skolor, fristående förskolor och fristående fritidshem får ha en konfessionell inriktning. Deltagandet i konfessionella inslag ska vara frivilligt. Utöver detta tillkommer bl.a. som dessutom snart är lag i : Artikel 14: Tanke-, samvets- och religionsfrihet Konventionsstaterna skall respektera barnets rätt till tankefrihet, samvetsfrihet och religionsfrihet. Trots att skrivit under larmar elever om hur deras rätt att utöva sin religion förhindras och försvåras på en del skolor. Om alla elever ska kunna gå i en gemensam skola, trots familjernas olika sociala ställning eller värderingar, så bygger det på en bred överenskommelse i samhället för att gynna alla elevers kunskapsutveckling. På så sätt kan skolan bli verkligt gemensam för hela samhället och skapa långsiktig demokratisk utveckling. Alla föräldrar måste med förtroende kunna lämna sina barn till skolan. För att det ska vara möjligt måste skolan bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet och avstå från att tvinga på eleverna åsikter eller andra livsval. Men den ska erbjuda eleverna information och utbildning om de olika alternativ som står till buds. När den svenska skolan byggdes upp fanns det en bred politisk enighet kring detta. har enigheten utmanats. Införandet av fristående skolor, såväl vinstdrivande som på konfessionell grund, har bidragit till att elever med olika bakgrund i allt mindre utsträckning möts i en gemensam skola. De borgerliga partierna och har dessutom röstat för att införa konfessionella inslag i den offentligt drivna skolan. Det förstärker den segregation och de skillnader som redan finns i samhället. anser att den främsta valfriheten inte består i ett val av skola som innebär möjligheten att välja bort mötet med elever från annan bakgrund. Den främsta valfriheten består i stället i de ökade möjligheter till olika livsval som elever med en gemensam grundutbildning kan få efter genomgången utbildning. I valfriheten ingår att varje individ själv har rätt att välja livsåskådning och utöva den. Religiös eller annan ideologisk påverkan ska därför inte förekomma i skolan oavsett om det handlar om obligatoriska eller frivilliga inslag i utbildningen. Det bör därför utredas hur alla skolor kan bli konfessionsfria. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Utöver detta bör även regering utreda vilka åtgärder som krävs för att alla skolor ska garantera alla elevers rätt till religionsfrihet i enlighet med . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 7 En hållbar personalpolitik På alla skolor behövs kompetenta lärare som kan möta varje elevs behov i sin undervisning och som kan delta aktivt i den pedagogiska utvecklingen. En grundläggande förutsättning är därför att endast behöriga lärare ska kunna få en tillsvidareanställning och att obehöriga lärare kan få möjlighet till kompetensutveckling och vidareutbildning. Rätten till utbildning förutsätter att skolan är tillgänglig för alla, att det finns välutbildade lärare och andra resurser som behövs för att ge utbildningen en god kvalitet. Denna rättighet får inte begränsas till att ha rätten att genomgå utbildning. Rätten till utbildning måste också garantera att alla kan tillgodogöra sig undervisningen. Ansvaret för att nå skolans mål ska ligga på huvudmannen. I det dagliga arbetet läggs störst ansvar på skolan som organisation. Detta ansvar bryts ner på olika organisatoriska nivåer ända ner till arbetslaget och den enskilde läraren. God pedagogik, utförd av utbildade lärare är förutsättningen för en god kvalitet och därmed goda elevprestationer. ställer sig över lag positivt till karriärvägar för lärare i skolväsendet såsom lektorstjänster. Det är viktigt att skapa möjligheter för lärare att utveckla sin professionalism och gå vidare i karriären utan att lämna läraryrket. Det bidrar till att göra läraryrket mer attraktivt. I flera andra jämförbara utbildningssystem såsom och har man utvecklat karriärvägar som inte lett till splittring och som stärkt lärarprofessionen. Vi har dock betydande invändningar kring hur det fungerar i . Vi har redan från början när karriärreformen infördes påpekat att det behövs en betydligt starkare statlig styrning för att nå de eftersträvade effekterna. när det har gått införandet kan vi konstatera att förstelärarereformen inte har fungerat. Vilka som utsetts har ibland skett på godtyckliga grunder, och ofta har inte uppdraget inneburit några nya arbetsuppgifter utan bara ett lönepåslag. Trots att det råder stor politisk enighet om vikten av kollegialt lärande så har förstelärarreformen haft motsatt effekt genom den splittring den skapat i lärarkollegiet. Det är viktigt att lärare får möjlighet till utveckling på sin arbetsplats. Det bör därför utredas hur försteläraresystemet kan ersättas med andra möjligheter till karriärutveckling för lärare. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. För är det viktigt att lärare får tid att koncentrera sig på att göra det de är utbildade till att göra. Därför ser vi positivt på olika yrkeskategorier inom skolan som kan avlasta lärarna. har det inrättas flera elev- och lärarassistentutbildningar. Detta tycker vi är lovande eftersom det är viktigt att de som avlastar lärarna har kompetens att arbeta med barn och i en skola. Vi ställer oss inte negativa till att ge riktat stöd till den här typen av utbildningar. Utbildningarna till elev- och lärarassistent som finns bör därför utredas och utvärderas för att vi ska vara säkra på att de som studerar får med sig rätt kunskaper. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 7.3 Behörig personal i förskola och skola har en väldigt stor lärarbrist. Det är självklart väldigt allvarligt. Utöver att utbilda bort bristen behöver fler lärare lockas tillbaka till skolan. Många utbildade lärare jobbar inom andra branscher. jobbar många obehöriga som lärarvikarier inom skolan. gör bristen att det i praktiken är möjligt att som obehörig få jobba i streck på samma skola. Vi är övertygade om att den som väljer att fortsätta jobba som lärarvikarie också har kapaciteten att klara av att ta en lärarexamen. saknas tillräckliga incitament för många huvudmän att stötta och pusha sina vikarier att läsa sig till behörighet. Det är billigare att ha obehöriga lärarvikarier, och så länge det finns någon med ämnesbehörighet på skolan går det att sätta betyg. Obehöriga men yrkesverksamma lärarvikarier är en outnyttjad resurs. Regeringen bör därför utreda möjligheten att ställa högre krav på huvudmännen att möjliggöra fortbildning av obehörig personal inom förskolan till förskollärare och obehörig personal inom skolan till lärare. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Arbetsmiljön i skolan måste förbättras. Skolan är största arbetsplats, men också en av de sämsta. Det finns få yrkesgrupper som skulle tänka sig att arbeta under förhållanden som skolans personal (ofta kvinnor) tvingas göra.