mot · H5023716 · 2017-10-05 00:00:00 — Oavsett hur migrationspolitiken utformas framöver finns det hundratusentals nyanlända som, om de inte snabbt kommer i arbete, kommer innebära en kostnad för det offentliga framöver. Ansvar för statsfinanserna förutsätter att denna kostnad begränsas. föreslår därför reformer som minskar kostnaden för migration och integration. Tillsammans med en förbättrad jobbintegration leder detta till bättre förutsättningar för en långsiktigt ansvarsfull och hållbar finanspolitik. Kommunerna är nyckelaktörer i den svenska integrationspolitiken. De flesta kommuner vill vara med och ta sitt ansvar för flyktingmottagandet. Men de saknar verktyg för ett värdigt och välfungerande mottagande. vill därför se reformer som ger kommunerna rätt verktyg för att klara integrationen. Ansvaret för mottagande och etablering bör därför flyttas till kommunerna. I stället för att ska anordna boende under asylprövningen och kommuner sedan stå för placeringen när en asylsökande fått uppehållstillstånd, vill vi att boendeansvaret ska ligga på kommunerna från början. Det kommer att minska antalet steg i asylprocessen, göra att kommuner kan planera asylboendes placering själva och underlätta för asylsökandes möjlighet att bo kvar på samma plats utan att behöva flyttas runt. En tragisk konsekvens av det oordnade mottagandet är att många personer nu tvingas flytta till nya boenden eller nya kommuner. Flyktingar som påbörjat en välfungerande integrationsprocess och kommit att bli en del av det lokala samhället tvingas flytta till helt nya platser. Det är upprivande för de familjer som drabbas och det skadar integrationen i samhället. I många fall är det ofrånkomligt då det är säsongsboenden vars avtalstid går ut. Det handlar också om att sprida ut människor efter att ha tvingats placera dem för trångbott, eller att avtal med de dyraste boendena tar slut. Att helt upphöra med omflyttningarna av människor är därför inte möjligt. Men även i de fall när andra boenden på samma ort erbjudits av privatpersoner, civilsamhälle eller kommunen själv har i regel inte svarat upp mot dessa försök. Kostnaderna för samhället och integrationsprocessen riskerar att överstiga vinsterna av billigare boenden. vill därför ge i uppdrag att se över hur man kan se till att de familjer och enskilda som måste flyttas från ett boende kan få bo kvar i samma kommun eller närområde i de fall det är ekonomiskt försvarbart. I den mån det är möjligt borde även asylsökande som får uppehållstillstånd placeras så nära sitt boende under asylprövningen som möjligt. Ett sätt att minska kostnaderna för mottagandet, utan att lämna människor utan försörjning, är att göra om vissa ersättningar till lån. På samma sätt som studenter försörjer sig med hjälp av studielån bör nyanlända kunna försörja sig med hjälp av lån under sin första tid i . föreslår därför att etableringsersättningen, som i normalfallet ges en etableringsplan gäller, görs om till ett etableringslån. Etableringslånet ska bestå av både en bidragsdel och en lånedel, med samma proportioner som dagens studiemedel. System där förmånliga lån ges till nyanlända för att hjälpa dem under sin första tid i sitt nya hemland finns i bland annat och . Viss återbetalning av etableringslånen bör ske även från annan inkomst än lön. Kombinerat med förstärkta jobbstimulanser i de aktuella ersättningssystemen innebär detta att marginaleffekterna av att komma i arbete sänks. Etableringslån medför en ekonomisk besparing genom att vad som var utgifter omvandlas till lån som ska återbetalas. Enligt budgetlagen får utlåning för vilken den förväntade förlusten är låg finansieras med lån i . Annars ska utlåningen anslagsfinansieras. För att säkerställa konservativa beräkningar anslagsfinansierar därför etableringslånen. Trots denna redovisningstekniska försiktighet kvarstår det faktum att etableringslånen leder till stora förväntade besparingar. Då etableringslånen anslagsfinansieras uppkommer besparingarna först när lånen börjar betalas tillbaka. Detta sker framförallt utanför den treåriga budgetperioden, varför förslaget inte har en offentligfinansiell effekt på kort sikt. vill att man ska kommunplaceras redan när man söker asyl, vilket kan göra den lokala anknytningen starkare. Därmed kommer också dyra flyttkaruseller att motverkas. Då kommer drivkrafterna att flytta till trångbodda områden att bli mindre och etableringen kan stärkas. Men de praktiska problem som uppstår både i form av att personer – både och när de har fått uppehållstillstånd – skriver sig på brevlådor och i form av stor trångboddhet i vissa lägenheter måste lösas. För asylsökande och nyanlända som vill skaffa ett eget boende ska kommuner ha möjlighet att granska att lägenheten uppfyller minimikrav på bland annat boyta per person och andra grundläggande krav på samma nivå som det boende erbjuder. Om boendet inte når upp till den nivån ska ersättningen till de nyanlända kunna sänkas eller dras in. Asylboenden har också upphandlats till mycket höga kostnader av – i många fall hyror som är högre än snittet i motsvarande kommun, trots betydligt lägre standard. Gradvis har dessa extrema kostnader minskats genom bättre kontrakt, men det förblir viktigt att har möjlighet att upphandla fler billiga småskaliga boenden som alternativ till storskaliga upphandlingar. Ökat inslag av arbetsbaserade välfärdsförmåner för nyanlända Det svenska välfärdssystemet utmärker sig både genom sin generositet och genom den utsträckning i vilken välfärdsförmåner erbjuds utan behovsprövning. Även inom det generella välfärdssystem finns dock en tydlig uppdelning mellan bosättningsbaserade välfärdsförmåner, som alla i landet har rätt till, och arbetsbaserade välfärdsförmåner, som endast de som arbetat har tillträde till. I syfte att minska kostnaderna för mottagandet bör fler välfärdsförmåner göras arbetsbaserade för nyanlända. Att, som , fortsatt erbjuda samma generösa nivå till alla, oavsett hur mycket man bidragit till samhället, är inte förenligt med en ansvarsfull hantering av de offentliga finanserna. Tillgången till sjukvård och utbildning ska inte påverkas av denna princip. Nedan beskrivs ett antal reformer som i högre grad gör att människor kvalificerar sig in i välfärden. Minskad möjlighet till retroaktiv föräldraförsäkring Nyanlända, och svenska medborgare som återinvandrar, med barn i åldrar som berättigar till föräldraledighet har, fram tills , givits retroaktiv rätt till föräldraförsäkringens alla per barn. Det innebär att särskilt nyanlända kvinnor med små barn kan inleda sin integrationsprocess med att vara föräldralediga mycket . [216] Detta riskerar att fördröja och försämra deras integration på den svenska arbetsmarknaden. [217] har föreslagit en gräns för nyanlända flyktingars föräldraledighet vid barnets tvåårsdag. Inom ramen för den migrationsöverenskommelse som träffades mellan , de övriga allianspartierna samt regeringen beslöts att rätten till retroaktiv föräldrapenning bör begränsas kraftigt för nyanlända familjer. Regeringen har tagit steg för att till slut genomföra dessa delar av överenskommelsen, men dessa åtgärder är inte tillräckligt kraftfulla. För att öka drivkrafterna till ett jämställt uttag av föräldraförsäkringen generellt, inklusive för nyanlända, föreslår också att jämställdhetsbonusen återinförs. Detta väntas medföra en offentligfinansiell kostnad om . Avskaffat efterlevandestöd för ensamkommande barn och ungdomar Det är rimligt att barn och ungdomar som väntas få sin försörjning tryggad av det allmänna inte också ges rätt till efterlevandestöd. föreslår att rätten till efterlevandestöd avskaffas för denna grupp. Det skulle göra reglerna för underhållsstöd och efterlevandestöd mer enhetliga. Borttaget undantag för flyktingar inom garantipensionen För att vara berättigad till garantipension måste en person ha fyllt 65 och ha en låg eller obefintlig inkomstgrundande pension. För att få full garantipension krävs att personen i fråga har bott i från det år hen fyllt 16 till dess hen fyllt 64. Uppfylls inte detta krav minskas garantipensionen proportionellt mot hur personen bott i i förhållande till . Undantag från denna regel görs dock för personer som beviljats uppehållstillstånd som flykting, annan skyddsbehövande eller motsvarande äldre bestämmelser. [219] vill att undantaget från kravet om 40 års boendetid i tas bort. Detta väntas medföra en besparing om . Borttaget undantag för flyktingar inom sjukersättningen För att vara berättigad till full sjukersättning (tidigare benämnd förtidspension) på garantinivå måste en person uppnå en tillräckligt hög försäkringstid. man efter bor utomlands minskar försäkringstiden. Undantag från denna regel görs dock för personer som beviljats uppehållstillstånd som flykting, annan skyddsbehövande eller motsvarande äldre bestämmelser. [221] Dessa får räkna tid i sitt hemland såsom det var boendetid i . vill att detta undantag avskaffas. Det skulle stärka de offentliga finanserna med . Landets kommuner behöver en större långsiktighet i sitt arbete. Därför vill att etableringsreformen dras tillbaka som kommunerna övertar uppdraget att ta emot asylsökande. Syftet är att man ska kunna initiera etableringen lokalt. På detta sätt kan kommunerna skaffa sig ett inflytande över anläggningsboendena som man inte haft. Behovet av en bättre dialog mellan myndigheter och kommuner är alltjämt stort. En följd av kommunernas utökade uppdrag är att roll renodlas till att omfatta asylprocessen, samt till att utöva tillsyn för att upprätthålla kvaliteten i mottagandet. På så vis skapas förutsättningar för att korta handläggningstider och stärka kompetensen hos handläggarna. Ersättningen till kommunerna måste givetvis utformas så att den täcker kostnaderna för kommunsektorns åtaganden. roll som tillsynsmyndighet ska dock innebära att brister i mottagandet medför åtgärder och att ersättningen kan sänkas för den kommun som inte levt upp till sitt ansvar. Till detta hör att tydliga krav på kvalitet och tillgång till sysselsättning, såsom utbildning eller praktik, ska ställas när asylboenden upphandlas. Etableringsreformen, som flyttade ansvaret för nyanländas etablering i från kommunerna till Arbetsförmedlingen, har inte lett till de förbättringar som var syftet. [223] Trots högre kostnader har andelen i arbete inte ökat. Etableringen på arbetsmarknaden är på en fortsatt låg nivå. Arbetsförmedlingens misslyckande gör det nödvändigt att återigen ge kommunerna ansvaret för de nyanländas etablering. Därför föreslår att etableringsreformen dras tillbaka och att kommunerna får ansvaret för etableringen. Detta föreslås ske och i ett antal steg. Att flytta ansvaret för etablering till kommunerna beräknas medföra en överföring av medel från staten till kommunerna på 2019 och 2020. Alla kommuner tvingas ta emot nyanlända. Det är viktigt att alla parter tar sitt ansvar, men för att inte bli för stelbent behövs en möjlighet att betala andra kommuner för att ta emot asylsökande man inte har kapacitet för. Det innebär både att de som inte tar emot sin kvot får en sanktion som tvingar dem att betala för detta, men också att de som tar emot fler än sin kvot får en större ersättning. Ensamkommande barn utgör en stor andel av de som kommit till som flyktingar . Barnens situation ställer högre krav på det offentliga vilket medför större kostnader, men har också en stor potential om de snabbt lyckas integreras i samhället. Det är därför extra viktigt att det finns ett välfungerande och kostnadseffektivt mottagande för den gruppen. Mer ändamålsenligt system för mottagande av ensamkommande Boendekostnaderna för ensamkommande flyktingbarn är mycket höga. De flesta placeras fortfarande i HVB-hem. De är i grunden konstruerade för personer med mycket svår problematik och stort stödbehov. var det första parti som föreslog att merparten av de som bor på HVB-hem istället bör bo i så kallade stödboenden. har schabloniseringen av ersättningen för boendekostnad minskat utgifterna totalt som ersättningen till kommunerna fortsatt täcker den förväntade snittkostnaden. Det är olyckligt att det har tagit så , men viktigt att förändringarna nu kommer på plats. Det har länge funnits kapacitetsbrister för gode män och med fler ensamkommande barn är behovet av effektiviseringar större . Det är svårt att rekrytera gode män och i vissa kommuner finns det inte tillräckligt många intresserade personer. Av samma skäl finns det personer som har godmanskapet som enda sysselsättning, och kan hantera ett mycket stort antal barn. Ofta fungerar det bra, men både krav och vägledning brister. I stället borde de ensamkommande barnen få en professionell företrädare med specialkompetens utsedd. Den personen ska sedan följa barnet fram till beslut. SKL konstaterar att ett liknande system används i , där en socionom med rätt utbildning kan ta hand om ett tjugotal barn. Det finns även goda erfarenheter av mer professionaliserade system från och . Ett professionaliserat system skulle ge det enskilda barnet den hjälp det behöver på ett mer rättssäkert sätt. Reformen skulle troligen även innebära en mindre ekonomisk besparing, men den stora vinsten ligger i kommunernas och barnens förbättrade situation. Snabbare utredningar av ensamkommande barn Vid mottagandet och utredningen av ensamkommande barn intervjuas ofta samma ungdom på exakt samma sätt av flera olika personer. Flera handläggare på , flera socialsekreterare, kontaktpersoner på boendet, det offentliga biträdet, god man, lärare på skolan och så vidare. Det är ineffektivt och tidsödande både för den enskilde asylsökande och för det svenska mottagandet. föreslår därför att mindre känsliga person- och utredningsuppgifter ska kunna delas mellan myndigheter, så att allting inte måste handhas vid varje steg i utredningen. Att effektivisera och minska behovet av ytterligare tid med betalda tjänstemän, utredare, gode män och tolkar kan innebära betydande kostnadsbesparingar. kommer åldersbedömningar tidigare i asylprocessen att bli lag. Regeringen föreslår att den som skrivs upp från under 18 till över 18 förlorar sin rätt att behandlas som minderårig direkt när fattar beslut, även om beslutet överklagas. vill att de som skrivs upp av till en ålder ska få behålla sin plats på HVB, i kommun och de andra förmåner som följer av att vara minderårig tills beslutet vunnit laga kraft, för att inte riskera att minderåriga förlorar den trygghet de har rätt till. 12.1 Vård och omsorg Vården och omsorgen ska hålla hög kvalitet och finnas tillgänglig för alla i hela landet. För är det viktigt att alla människor – oavsett ålder, kön eller bostadsort – har rätt till en nära och tillgänglig vård. En vård och omsorg som tar sin utgångspunkt i den enskilda människans behov behöver också lägga stor vikt vid valfrihet. värnar rätten för alla medborgare att själva kunna välja vård från en mångfald av utövare. Såväl aktiebolag som icke-vinstdrivande organisationer och det offentliga har viktiga roller att spela i välfärdssektorn. Mångfalden är en nödvändighet för att vården och omsorgen ska kunna utvecklas, för att medarbetarna ska få fler karriärvägar och för att samhället ska kunna erbjuda mer välfärd av högre kvalitet till fler. Men framförallt är mångfalden och valfriheten i vårdsektorn en förutsättning för att patienter ska kunna bestämma mer själva. Vård- och omsorgssektorn är främst en småföretagarbransch. av företagen har färre än 20 anställda och av vårdföretagen har färre än tio anställda. [225] Branschen är också viktig för jämställdheten på arbetsmarknaden. Andelen företagsledare i vård- och omsorgsbranschen som är kvinnor är nästan dubbelt så hög som inom näringslivet i övrigt. Vårdvalssystemen har också bidragit till att fler vårdcentraler har öppnat och att patientmakten har stärkts. Tillgängligheten, och möjligheten att söka vård som är anpassad efter de egna behoven, förbättras genom denna typ av system. Detta är några av skälen till varför är positivt till vårdvalssystem. Vård i hela landet Välfärden ska vara tillgänglig för alla människor i hela landet. är skillnaderna i tillgång till sjukvården allt för stora, bland annat avseende avståndet till sjukvård. Grunden för en mer jämlik hälso- och sjukvård i hela landet är en väl utbyggd primärvård. Bristande tillgänglighet leder till större regionala och sociala klyftor, där bostadsort avgör vilken vård man får. Därför måste förutsättningarna för en utvecklad primärvård bli bättre, så att vården kommer närmare människor och tryggheten ökar. Svensk primärvård har länge haft stora problem. Det är svårt för patienter att få tid hos en läkare, köerna till specialist växer. Många söker sig till akutmottagningarna i stället för sin vårdcentral för att få hjälp, med långa väntetider där som resultat. Många patienter upplever också att de inte får tillräckligt med information och har svårt att påverka sin vård. har allt färre svenskar en fast läkarkontakt. Den viktigaste orsaken till problemen i primärvården är bristen på läkare med fast tjänst. Trots en hög läkartäthet fattas det i läkare på vårdcentralerna. I vissa landsting är det färre än av patienterna som har en fast läkarkontakt. arbetar omkring 1 000 stafettläkare i den svenska vården, något som kostar landstingen . Problemen i primärvården går att lösa. Det visar inte minst utvecklingen i , som gått från att bara halva befolkningen haft en fast läkarkontakt i primärvården till att nästan alla har det . En av de viktigaste förändringarna som gav en stark primärvård handlar om att läkare fått möjlighet att driva egna verksamheter i liten skala. I uppmuntras detta aktivt av kommunerna, som är huvudmän för primärvården. Man valde också att ta bort kravet på allmänmedicinsk specialistkompetens hos läkarna och istället ställa krav endast på läkarlegitimation. Motivet var att det är bättre att ha en fast läkarkontakt hos en legitimerad läkare, än en ny läkare varje gång med varierande specialistkompetens. Detta har inneburit fler läkare på vårdcentralerna, och viktigast av allt att vården blir mer tillgänglig och ökad trygghet eftersom man vet vem man ska vända sig till vid sjukdom. vill att patienter som vill ska ha rätt till en fast läkarkontakt i primärvården, vilket innebär att de patienter som vill ska få lista sig på läkare istället för på mottagningar som . I syfte att få fler fasta läkare till den nära vården bör göra som i och låta det räcka med en läkarlegitimation för att kunna etablera sig i primärvården med eget patientansvar. En nyckel till att den svenska sjukvården ska bli mer tillgänglig för människor i hela landet är att bejaka entreprenörskap och möjliggöra små vårdenheter. Genom att tillåta små personägda vårdcentraler kan det bli attraktivt för svenska läkare att arbeta i primärvården och därigenom öka tillgänglighet och valfrihet. En egen verksamhet ger kontinuitet i mötet mellan patient och läkare som läkaren får större möjligheter att påverka sin arbetssituation. Det skulle också göra det enklare att bedriva vård på landsbygden. Det är väl belagt, inte minst från , att det långsiktigt lönar sig att satsa på en väl fungerande första linjens sjukvård. En genomgripande reform med utbyggd primärvård skulle därför innebära en besparing . Det handlar om att erbjuda människor att få en vård anpassad efter deras behov. Genom en välfungerande primärvård kan fler människor få vård snabbare och billigare, som sjukhusvården fokuseras på de som behöver den mest. På så vis får fler vård som anpassas efter deras behov som kostnaderna för det allmänna kan minska. Tillgänglighetsmiljard: snabbare till behandling i hela landet Under Alliansens år vid makten minskade köerna och tillgängligheten i vården ökade. Detta uppnåddes genom att en mångfald av alternativ släpptes in som kortare köer premierades. Köerna i såväl primärvård som specialistsjukvård har ökat sedan den rödgröna regeringen tog bort den kömiljard som Alliansen införde. har regeringen ägnat stor kraft åt att göra det svårare för de privata aktörer som gör vården mer tillgänglig. De växande köerna i sjukvården gör att vården bli mer ojämlik. Skillnaderna i tillgänglighet i exempelvis specialistsjukvården är stor mellan landstingen. Om köerna tillåts växa mer kommer vi hamna i ett läge där bostadsort och ekonomi spelar en avgörande roll för vilken vård man kan få och när. För att kunna korta köerna och öka tillgängligheten för patienten behöver fler aktörer få möjlighet att hjälpa till att utföra vården. Med en åldrande befolkning ökar behoven och vi behöver ställa allt högre krav på att få ut mer vård för varje skattekrona. Att fler fristående utförare får vara med och leverera vård och omsorg, är direkt avgörande för att klara detta. Hotet om ett vinstförbud i välfärden skapar en stor osäkerhet för alla de patienter som valt en privat utförare och för de anställda och företagare som verkar i branschen. Möjligheten att göra vinst är en förutsättning för att inte minst de småföretagare som dominerar vård- och omsorgssektorn ska kunna överleva. har tillsammans med Alliansen fört fram idén om en blocköverskridande överenskommelse för att säkra långsiktiga villkor för välfärdens utförare. Förutom att avvisa ett generellt vinsttak bör en sådan överenskommelse också innehålla förslag om ökade kvalitetskrav, generell tillståndsplikt och förbättrad tillsyn för alla aktörer, såväl offentliga som privata. När man är sjuk har man rätt att snabbt få träffa en läkare och få den vård man behöver, oavsett var i landet man bor. Som patient ska man också kunna räkna med en snabbare och mer tillgänglig vård genom hela vårdkedjan. lägger därför en miljard på att korta tiden från diagnos till påbörjad eller slutförd behandling. Alla ska få den vård man behöver när man behöver den. Vår modell går ut på att får en summa pengar om de kan erbjuda patienten tidig kontakt med läkare på vårdcentralen, vilket ska ske . Det är en skärpning från de som den nationella vårdgarantin är . Patienten ska sättas i fokus. Landstingen kan också få del av en större summa om de uppfyller kraven på snabbhet i den tid det tar från diagnos till påbörjad eller slutförd behandling. Givetvis med bibehållen kvalitet i hela vårdkedjan. Detta bygger också på att patienten får bättre information om kvalitet och kötider. Det måste bli tydligt för patienten redan vid remitteringstillfället vilka vårdgivare – både i hemlandstinget och i andra delar av landet – som kan erbjuda vård . Stärk patientens ställning i vården hamnar långt ner i jämförelse med andra vad gäller patienternas upplevelse av information och delaktighet i vården. [227] Det saknas tydlig och lättillgänglig information till patienterna om tillgänglighet och vårdkvalitet. De kvalitetsregister och öppna jämförelser som finns är inte anpassade efter vanliga medborgare. Därför föreslår att 1177 byggs ut till en nationell portal där patienten enkelt kan jämföra vårdgivares kvalitet och tillgänglighet. En god, effektiv och trygg vård och omsorg i livets alla skeden hör till samhällets absolut viktigaste åtaganden. Vården måste vara jämlik och tillgänglig för alla och ska organisera sitt arbete efter patienternas behov. Människor får inte hamna i kläm mellan olika system. Alla människor måste också ha möjlighet att få inflytande över sin vård och omsorg oavsett i vilken livssituation de befinner sig. Ökat självbestämmande för äldre Att dagens äldre lever och, tack vare den medicinska utvecklingen, också överlever sjukdomar är en framgång för samhället, men det skapar också nya utmaningar. Samhället måste bli bättre på att stötta människor att genom livsstilsförändringar behålla hälsan längre upp . Dessutom måste tryggheten i vården och omsorgen om de allra svårast sjuka förbättras. vill öka självbestämmande i välfärden. Endast så kan makt över människors vardag flyttas från politiker till brukare och deras anhöriga.