mot · H4023722 · 2017-04-28 00:00:00 — Svenska livsmedelsproducenter är världsledande på djurhälsa, har en restriktiv användning av antibiotika i djurhållningen och producerar mat på ett klimatsmart sätt. Betande djur ger även öppna landskap och stärkt biologisk mångfald. Detta är exempel på kollektiva nyttigheter som är värda att försvara. De försvaras dock inte bäst av en massiv regelbörda som bidrar till byråkrati och kostnader för lantbruket. Bäst värnas de genom att man ser till att det svenska lantbruket kan fortsätta att verka i . För att svenska lantbrukares konkurrenskraft ska kunna stärkas bör därför politiken minska regelbördan. Därför menar att vi behöver en , som bl.a. ser över hur djurskyddskrav och andra regler kan reformeras så att det inte är byråkratin, utan syftet med reglerna, som står i fokus. Ett exempel på en sådan typ av åtgärd är att förändra dagens djurskyddslag så att regelverken går från detaljstyrning till målstyrning med bibehållen djurskyddsnivå. En livsmedelsstrategi för ökad konkurrenskraft För är det viktigt med en stark livsmedelsstrategi för både stad och land. Staden behöver mat för att mätta alla dess invånare, och landsbygden behöver rätt förutsättningar för att kunna producera maten. Alliansregeringens Matlandet bidrog till att skapa 9 000 jobb inom de berörda näringarna . Vidare så avskaffades skatter och avgifter för bönder motsvarande nästan . Regeringen valde dock att lägga ner satsningen. har livsmedelskedjan stått tom på konstruktiva åtgärder som leder till tillväxt inom branschen. Det är positivt att en ny nationell livsmedelsstrategi nu tagits fram och att det finns en bred enighet i om de långsiktiga livsmedelspolitiska målen till 2030. ser dock ett antal brister i den livsmedelsstrategi som regeringen presenterat. Att finns med i flera delar är bra, men eftersom utredningen presenterades borde en hel del av utredningens förslag redan ha genomförts. anser också att den handlingsplan för att uppnå de långsiktiga målen som regeringen presenterat inte är tillräckligt ambitiös för att på allvar ska kunna börja vända trenden och bygga en livsmedelskedja som är hållbar, innovativ och lönsam. I livsmedelsstrategi finns därför etappmål till 2020 och tillhörande konkreta åtgärder för att säkerställa att de långsiktiga livsmedelspolitiska målen uppnås. En viktig och avgörande utmaning är att stärka lantbrukets möjligheter att ta betalt för de svenska mervärdena, något som inte fungerar fullt ut . Ambitionen måste vara att andra medlemsstater stärker sina regelverk, snarare än att ställer lägre krav. Vi måste dock vara öppna för att se över regelverk för att säkerställa att de bidrar till den goda djurvälfärd och det ambitiösa miljöarbete som präglar de svenska gröna näringarna, och inte bidrar till ökat krångel och onödiga kostnader. Därtill är det prioriterat att stärka efterfrågan på svenska livsmedel både i och internationellt. Satsningar på export och projekt som stärker svensk livsmedelsproduktion är därför fortsatt viktiga. Att stärka innovations- och utvecklingstakten i livsmedelskedjan är också av stor vikt för att den svenska livsmedelsförsörjningen ska kunna säkras. Där ingår bl.a. att stärka förädlingsvärdet genom hela kedjan, så att produktutveckling i alla led blir mer av en självklar del i företagandet. har i sin livsmedelsstrategi lyft vikten av utökat investerarkapital som gör att fler kan investera eget kapital i växande företag. För att få bra utväxling på forskning inom livsmedelskedjan är det centralt att forskningen görs utifrån behov och i samarbete med branschen. Vi kan tyvärr konstatera att jordbruks- och livsmedelsforskningen i har tappat sedan ett antal företag flyttat sina avdelningar för forskning och utveckling utomlands. Därför är det av stor vikt att stat och näringsliv samverkar för att stärka forskningen inom livsmedelskedjans olika delar. Under alliansregeringen gjordes en fyraårig gemensam satsning av staten och livsmedelsbranschen i ett tvärvetenskapligt forskningsprogram för livsmedel, Tvärlivs. är dock denna satsning nedlagd av den rödgröna regeringen, men anser att det behövs fler och mer långsiktiga satsningar som bygger på samfinansiering mellan staten och privata aktörer liknande Tvärlivs. Vi vill också se ett för svensk växtförädling som planeras och drivs i samarbete mellan branschen och akademin. Ett effektivt och ändamålsenligt djurskydd har stor betydelse. Utöver att det säkerställer god djurvälfärd kan det, rätt utformat, bidra till ökad konkurrenskraft och till att stärka de svenska mervärdena i livsmedelsproduktionen. Alliansregeringen effektiviserade och gjorde tillsynen enhetlig i hela landet och tillförde pengar för fler djurskyddskontroller. Detta extra anslag, som gav fler inspektörer och veterinärer på länsstyrelserna och därmed fler och bättre kontroller, avskaffades dock av regeringen . prioriterar ett effektivt djurskydd och kommer därför i kommande budgetmotioner att återkomma med förslag om finansiering av djurskyddskontroller. För är det självklart att vi ska bruka våra naturresurser utan att förbruka dem. har vi fått fler vilda djur i våra skogar. Detta ställer krav på en aktiv och bra viltförvaltning som är regionalt förankrad. Det skapar dessutom fler och nya möjligheter för nya verksamheter och jobb kring jakt och viltförvaltning. För att säkerställa en närvarande och effektiv viltförvaltning har föreslagit att en ny viltmyndighet inrättas. kommer i kommande budgetmotioner att återkomma med förslag som stärker viltförvaltningen. På samma sätt som att det är självklart att människor i stor utsträckning ska få behålla frukterna av sitt eget arbete bör regioner som bidrar med värdefull produktion få behålla delar av detta värde. Det måste löna sig för kommuner och regioner att förbättra sitt företagsklimat, göra produktiva investeringar och upplåta mark åt viktig infrastruktur och produktion. vill därför utreda hur ett antal skatter ska kunna regionaliseras. I ett första steg är det rimligt att fastighetsskatten på elproducerande fastigheter regionaliseras för att återbörda en del av värdet från den klimatsmarta energiproduktionen till berörda regioner. Regionala skattebaser får inte urholka möjligheten till utjämning av skillnader som uppkommer till följd av att olika regioner har olika förutsättningar. Med ett ökat inslag av regionala skattebaser skulle dock bilden av vilka regioner som bidrar respektive får bidrag ändras, då det skulle synliggöra de stora värden som produceras i många av kommuner och regioner men som beskattas nationellt. Nära och kostnadseffektiva myndigheter har präglats av en smygcentralisering av myndigheter och offentlig service. Värt att notera är att offentliga jobb centraliserats i högre takt än privata företag och att centraliseringen inte verkar kunna förklaras av att befolkningen flyttat. [141] Det offentliga är alltså drivande i centraliseringen. Denna centralisering är problematisk av främst tre skäl. För det första innebär en retirerande offentlig service att den kommersiella servicen riskerar att försvinna. För det andra minskar transparensen och medborgarinflytandet när makten centreras. Och för det tredje innebär en centralisering till centrala lägen i storstäderna att utgifterna för den statliga förvaltningen i allmänhet, och för lokalkostnaderna i synnerhet, kraftigt ökar. , med i spetsen, föreslog i sitt betänkande en ökad statlig närvaro genom bl.a. en samlad serviceorganisation för , och . Detta är ett steg att decentralisera myndigheterna och flytta makten från staden till människorna runt om i landet. Omlokalisering för ökad effektivitet De totala lokalkostnaderna för de statliga myndigheterna uppgick till . [142] Det är 4 miljarder, eller , mer än 2006. Hyran per kvadratmeter har ökat med och står för majoriteten av kostnadsökningen. Lokalarean har ökat i och , men minskat i övriga landet. Kvadratmeterhyran är högre i än i övriga landet. För myndighetsgruppen Central förvaltning är kostnaden ungefär dubbelt så hög i som i övriga landet. Den regionala fördelningen av myndigheternas lokalisering är skev. , där av befolkningen bor, står för av lokalarean och av kostnaderna. [143] Myndigheterna i övriga landet utanför storstäderna, där av befolkningen bor, står för av lokalarean och av kostnaderna. anser att myndigheter i huvudsak ska finnas där verksamheten kan bedrivas på det bästa och mest kostnadseffektiva sättet. Därutöver är myndigheternas service till medborgarna samt möjligheten till synergieffekter när myndigheter samlokaliseras viktiga vid lokaliseringsbeslut. En rimlig utgångspunkt är att myndigheternas lokalisering bör spegla befolkningens. I många andra tjänstebranscher med liknande profil på sina anställda är kontor belagda utanför storstäderna av kostnadsskäl. Därför är det glädjande att också föreslår en omlokalisering av 10 000 statliga jobb från , för att på så sätt flytta beslut närmare befolkningen. Reformerat system för pris- och löneomräkning Systemet för pris- och löneomräkning (PLO) räknar automatiskt upp anslagen till de statliga myndigheterna. Systemet är tänkt att kompensera för ökade lönekostnader, lokalkostnader samt övriga förvaltningskostnader. Vid omräkningen används separata index för prisutvecklingen inom de tre nämnda kostnadsgrupperna. Lokalhyror som inte omförhandlas under det kommande budgetåret räknas i pris- och löneomräkningen om med ett index som motsvarar av den årliga förändringen av konsumentprisindex före det aktuella budgetåret. Omräkningen för hyresavtal som kan omförhandlas bygger på hyresutvecklingen i det aktuella området från det att avtalet tecknades eller senast hade kunnat tecknas om. Systemet innebär alltså att myndigheter belägna på orter där hyrorna stiger snabbt kompenseras för detta. Det minskar myndigheternas incitament att kontinuerligt se över sin lokalisering. Värt att notera är också att myndigheternas lokalyta per anställd varierar förhållandevis kraftigt, vilket indikerar att det finns en effektiviseringspotential. För att stärka myndigheternas kostnadskontroll föreslår på lång sikt tre förändringar av systemet. För det första bör uppräkningen av anslagen till följd av lokalkostnader enbart räknas upp av KPI, alternativt med hyresutvecklingen i de rikthyresområden som ligger utanför storstäderna. Det skulle innebära att myndigheter i städer i större utsträckning behöver omvärdera kostnader för lokaler; det ger dem incitament att omlokalisera till orter med lägre lokalkostnader. För det andra föreslår att rikthyrorna i sänks. Det innebär att myndigheter i får mindre anslagsökningar och därmed ges incitament att omlokalisera till områden med lägre hyreskostnader. För det tredje bör den uppräkning som följer av dessa två reformer schablonmässigt sänkas för att ytterligare öka kostnadskontrollen och bidra med finansiering till viktiga jobbskapande reformer. kommer i framtida budgetmotioner att återkomma med förslag kring hur kostnaderna för myndigheter kan minska och incitamenten till effektivare lokalisering kan öka. Från riktade till generella statsbidrag Ansvaret för en stor del av de politiska frågor som människor tycker är de allra viktigaste ligger på kommuner och landsting. Det gäller t.ex. skolan, sjukvården och kollektivtrafiken. Om ska fungera måste kommuner och landsting ges förutsättningar att fungera. Politiker på nationell nivå är benägna att försöka detaljstyra lokalpolitiken. Ofta sker det med ädla motiv, men lika ofta mynnar den nationella debatten om frågor som i huvudsak ägs av lokalpolitiken ut i förslag om riktade statsbidrag. Det kan i enstaka fall vara motiverat med denna typ av riktade bidrag. Att ge ett temporärt extrastöd till kommuner som tagit emot många flyktingar kan exempelvis vara nödvändigt. Alltför ofta är dock riktade statsbidrag ett sätt för nationella politiker att maximera antalet utspel, snarare än att maximera kvaliteten i den kommunala verksamheten. Det lapptäcke av riktade statsbidrag som skapats ökar byråkratin och minskar förutsägbarheten för lokalpolitiker. Särskilt mindre kommuner med begränsade administrativa resurser drabbas av stela strukturer med riktade bidrag. kommer därför i framtida budgetmotioner att arbeta utifrån principen om att riktade statsbidrag i så stor utsträckning som möjligt ska omvandlas till generella statsbidrag. Det skapar också ett ökat utrymme för effektivisering. Städer är kommersiella och kulturella centrum i den svenska ekonomin. De är nav kring vilka innovation och utveckling sker. Städer erbjuder människor möjligheten att bo tätt och möjliggör en effektiv och klimatvänlig kollektivtrafik. Städer är således också klimatsmarta. En politik för gröna städer är en politik för ekonomisk utveckling och grön omställning. Städernas utmaningar är i mångt och mycket samhällets utmaningar. Där finns en tudelning på arbetsmarknaden, som ofta också avspeglas i en tudelning på bostadsmarknaden. Inte sällan går denna tudelning mellan inner- och ytterstad. Att verka för att myndigheter och andra offentliga institutioner lokaliseras till alla delar av städerna är därför viktigt både i den lokala och nationella politiken. Att bygga en blandad stad, där hyresrätter, bostadsrätter, arbetsplatser samt offentlig och kommersiell service finns i samma områden är också viktigt för att bygga en hållbar stad. Bostadsbristen är det största hotet mot de svenska städernas tillväxt. En reformerad bostadspolitik, som främjar nybyggnation och avreglerar hyresmarknaden, är därför särskilt viktig för städernas utveckling. Riksintressen och länsstyrelsernas makt måste ses över i syfte att underlätta bostadsbyggande, då ett stort antal bostäder stoppas på grund av olika riksintressen. Att förändra bullerreglerna är också viktigt för att möjliggöra byggande vid kollektivtrafiknära lägen i städer. Möjligheten att inrätta zoner i vilka nationella planregler sätts på undantag bör också prövas. Många städer har en vilja att gå före i miljö- och klimatarbetet, men förhindras av nationella regelverk. Att kunna lösa lokala miljöproblem lokalt är avgörande för att skapa världens grönaste städer. För att ge de svenska städerna större möjlighet att gå före i klimatarbetet bör deras lokala makt stärkas. Det gäller framför allt makten över det egna gatuutrymmet och trafikregleringar, men också andra regler som formuleras nationellt och som förhindrar en hållbar stadsutveckling. Det bör exempelvis vara möjligt för städer att reservera parkeringsplatser för miljöbilar. finns möjlighet att införa särskilda miljözoner för tung trafik. Detta bör ändras till att också omfatta lätt trafik och persontrafik. En sådan miljözon ska kunna införas där det finns lokala luftkvalitetsproblem eller särskilda problem med buller. Miljözonen skulle kunna reglera att endast fordon som uppfyller vissa krav på utsläpp och buller får framföras inom zonen. Detta skulle leda till att lokala problem med luftkvalitet kan lösas och skapa förutsättningar för ökat bostadsbyggande. Att bygga ut kollektivtrafiken så att beroendet av bilen minskar är viktigt för att minska både trängsel och utsläpp. Trängseln innebär stora samhällsekonomiska kostnader , och att bygga ut kollektivtrafiken är därför viktigt både för städers tillväxt och för miljö och klimat. Olika sätt att främja kollektivtrafikresandet är därför viktigt att se över. Det kan exempelvis röra reseavdragets utformning samt förmånsbeskattningen av kollektivtrafikresor. Möjligheten till miljövänlig båtpendling i städer som exempelvis och stärks också av förslag om att befria mindre elfartyg från energiskatt. Därtill är det viktigt att cykeln får en mer framträdande plats som kommunikationsmedel i den nationella infrastrukturpolitiken. Att uppmuntra småföretagande och entreprenörskap är avgörande för att möjliggöra en levande stadsmiljö. förslag om ingångsföretag och regelförenklingar är här viktiga. Både för att skapa fler jobb och för att möjliggöra en mer levande stadsmiljö. 9 Trygghet i hela landet Ansvaret för att garantera människor trygghet är en av statens viktigaste uppgifter. För många av oss handlar trygghet till stor del om att polisen finns där om man behöver den och att rättssystemet lagför en person som har begått brott mot oss. Tryggheten består också i att lagarna är tydliga och rättssäkerheten stabil så att vi inte döms för brott vi inte har begått. Men, kanske mest av allt, består tryggheten i att man slipper vara orolig för att utsättas för brott. Hos oss alla, kvinnor som män, unga som gamla, är tryggheten viktig. Den ska värnas i hela landet oavsett om du bor på landsbygden, i storstaden eller i något av våra utanförskapsområden. Brottsoffer och gärningsmän, företag och föreningar ska stå i centrum för en närodlad rättspolitik. För är det självklart. Människor ska kunna känna till vem den lokala polisen är och ha förtroende för denna. För att människor ska känna tillit till rättssystemet är det viktigt att vardagsbrott som drabbar många, t.ex. stölder, kortbedrägerier eller nättrakasserier, tas på större allvar. Brottsoffer ska ha större rätt till samhällets stöd, och det lokala brottsförebyggande arbetet bör få en mer framträdande roll i syfte att minska brottsligheten. De flesta brott begås lokalt och löses bäst lokalt. Därför bör polisen och det övriga rättsväsendet vara lokalt förankrat. Människor ska känna att dörren till rättsväsendet är öppen och att de blir sedda av de som jobbar där. Civilsamhället har en viktig roll att spela i brottsbekämpningen och därför vill underlätta för mer samarbete mellan t.ex. föreningar, skola, polis och myndigheter med fokus på brottsförebyggande och brottsutredande arbete. Nio miljarder till polisen Oavsett var i man bor ska man kunna känna trygghet i att polisen är närvarande. vill att poliser ska vara lokalt förankrade och att de som bor i området vet vilka de är. Med kontinuitet och erfarna poliser som stannar på samma tjänst är det lättare att arbeta långsiktigt med kontaktskapande, brottsförebyggande och trygghetsskapande arbete utifrån det som behövs lokalt. Därför vill satsa över de kommande fyra åren på polisen, inklusive förstärkning av polisens arbete mot terrorism. 2 000 nya poliser Polisen har en central roll i en fungerande rättsstat för att beivra, begränsa och lösa brottslighet, och politikens roll är i första hand att ange inriktning och säkra resurser till verksamheten. Ett av målen med den nya polisorganisationen var att poliserna skulle komma närmare människorna ute i samhället. Resultatet har i stället blivit att den har centraliserats. har en poliskår med engagerade människor, men många poliser går på knäna och pratar om att överge sitt yrke. vill ge polisen mer resurser för att klara av sitt uppdrag. Satsar vi på polisen gör vi det möjligt att garantera polisens lokala närvaro i samhällen och kvarter, öka antalet arbetade polistimmar, höja de hårt arbetande polisernas löner och skapa förutsättningar för en bättre arbetsmiljö. Med nya resurser stärks polisens lokala verksamhet, och en polis närmare människorna blir även en pusselbit i kampen mot terrorismen. vill öka polisens anslag med , i syfte att finansiera utbildnings- och lönekostnader för att anställa ytterligare 2 000 nya poliser . Fullt utbyggd innebär satsningen att polisen tillförs . En del av denna satsning finansieras genom effektiviseringsåtgärder som polisen själva efterfrågat. För att frigöra resurser för polisiärt arbete föreslår också att får 1 300 fler civilanställda. Dessa skulle avlasta polisen i exempelvis visst utredningsarbete och med administration, vilket frigör tid för polisen att ytterligare kunna fokusera på brottsbekämpning. För detta avsätter 2017 och därefter. För att göra polisyrket mer attraktivt tillför ytterligare resurser till i syfte att höja polisens löner. Vi ser att erfarna poliser i oroande grad lämnar sitt yrke och även att platserna på polisutbildningen inte fylls. För att öka tryggheten och säkerheten är det viktigt att polisyrket blir attraktivt så att de som redan är poliser stannar i tjänst och bra nya kollegor kan utbildas i en ökande grad. Fullt utbyggd uppgår satsningen till och innebär att 22 000 poliser i genomsnitt får en höjd lön med . När polisen tillförs mer resurser för att klara upp fler brott snabbare kommer kraven på den resterande rättskedjan att stärkas. Både och Nationellt forensiskt centrum har redan signalerat att de är behov av förstärkning, och poliser berättar om att vittnesskyddet är underfinansierat och går för långsamt då det måste samordnas med kommunerna och socialförvaltningen. föreslår därför en satsning på stärkt rättskedja. Det kommer att innebära att fler grova brottslingar kan dömas och att fler vardagsbrott kan upp. Utvecklingen för andelen brott som upp är mycket oroande. Andelen ärenden som redovisas av polis till åklagare har fallit och detta gäller även andelen personuppklarade brott. är den myndighet som leder förundersökningar, beslutar i åtalsfrågor och företräder det allmänna i domstol. vill stärka hela rättskedjan. Med fler uppklarade brott ökar behovet av åklagare, som av den anledningen tillförs ca 60 miljoner för att finansiera fler åklagare. Ökad satsning på Nationellt forensiskt centrum Nationellt forensiskt centrum är en viktig länk för att hela rättskedjan ska hålla ihop. En viktig pusselbit för att få fram brottsutredningar som håller för ett åtal är att Nationellt forensiskt centrum får möjligheter att göra sitt jobb så bra som möjligt. Ska vi kunna lagföra fler brott krävs att vi satsar på att utredningar görs snabbt och med hög kvalitet. Vi vill därför satsa på Nationellt forensiskt centrum i syfte att utöka antalet anställda. Det skulle snabba på rättsprocesserna och leda till bättre bevisning. Fullt utbyggt innebär satsningen att centrumet får i ytterligare resurser . Polisens personsäkerhet och vittnesskydd är oerhört viktiga för att skydda rättssystemet. För att en person som på nära håll har bevittnat grov brottslighet ska våga vittna eller för att kvinnor som utsatts för våld i en nära relation ska våga lämna en våldsam partner är det nödvändigt att skyddet fungerar väl. vill att polisen ska kunna ge ett bättre och mer välfungerande skydd bl.a. genom att få möjlighet att inte bara skydda en person utan också ta över ansvaret för stöd till en utsatt, ett ansvar som kommunerna har . Genom att tillföra polisen 50 miljoner i syfte att stärka vittnesskyddet kan vi öka tryggheten hos de som behöver skydd och i förlängningen öka antalet personer som vågar lämna den grova organiserade brottsligheten och öka människors benägenhet att vittna. Bekämpande av inhemsk och utländsk terrorism utsattes för ett terrordåd på i och oskyldiga människor dödades och skadades. Samhällets förmåga att svara mot terror prövades. Samtliga former av våldsbejakande extremism är farliga. Inom vitmaktmiljön, den autonoma vänstermiljön och den våldsbejakande islamistiska extremistmiljön finns det människor som utgör ett hot mot andra och mot samhället. Dådet på understryker vikten av det fokus som länge lagts från sida på att stärka förmåga att förhindra och förebygga planering och utförande av terroraktioner på svensk mark. Polisen har själva angett att de saknar resurser för att effektivt kunna arbeta mot terrorism i hela landet. föreslår därför att polisen tillförs för att kunna intensifiera arbetet för att bekämpa terrorism. [152] De ytterligare medlen behövs för att stärka det särskilda nationella insatskonceptet och den . Stoppa offentliga medel till våldsbejakande organisationer För att förhindra radikalisering vill hindra offentliga medel från att gå till organisationer som sprider våldsbejakande och antidemokratiska budskap, eller som verkar för rekrytering till eller uppmanar till stöd för av EU eller FN terrorlistade organisationer. Medel som har betalats ut från t.ex. kommuner och gått till verksamheter som i efterhand visar sig ha spridit våldsbejakande budskap eller uppmanat till stöd för av EU eller FN terrorlistade organisationer bör dessutom krävas tillbaka.