mot · H4023746 · 2017-05-23 00:00:00 — med anledning av prop. 2016/17:186 Fortsatt giltighet av en tidsbegränsad bestämmelse i inhämtningslagen avslår proposition 2016/17:186 Fortsatt giltighet av en tidsbegränsad bestämmelse i inhämtningslagen. I lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet (inhämtningslagen) regleras förutsättningarna för , och att i underrättelseverksamhet hämta in övervakningsuppgifter om elektronisk kommunikation från teleoperatörerna. Lagen är huvudsakligen inriktad på brott med ett straffminimum på fängelse . I lagens 3 § finns dock en särskild bestämmelse som tillåter att uppgifter inhämtas vid brottslig verksamhet som innefattar vissa särskilt angivna samhällsfarliga brott med ett straffminimum lägre än fängelse. Bestämmelsen i fråga är tidsbegränsad och upphör att gälla vid utgången av 2017. I propositionen föreslår regeringen nu att bestämmelsens giltighetstid förlängs för att gälla till utgången av 2019. En inspektion som () genomfört visar dessutom att Säkerhetspolisen vid beslut om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation har angett en ofullständig brottsrubricering samt åberopat fel bestämmelse i inhämtningslagen till stöd för inhämtningarna. Nämnden konstaterar att felen tycks ha sin grund i att ”erforderlig noggrannhet inte har iakttagits vid handläggningen av inhämtningsärendena”, varmed nämnden riktar kritik mot Säkerhetspolisen. Tillämpningen av inhämtningslagen innebär inte betydelselösa integritetsintrång för de personer som ärendena avser och de personer som dessa har kontakt med, och därför är det av stor vikt att lagen används på ett korrekt sätt av de brottsbekämpande myndigheterna. SIN har även i tidigare uttalanden kritiserat Säkerhetspolisens tillämpning av lagen. Den EU-rättsliga regleringen på området återfinns i och rådets direktiv /58/EG av om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation. I dom i de förenade målen C-203/15 och C-698/15 från har domstolen uttalat sig om hur direktivet ska tolkas när det gäller tillåtligheten av nationell lagstiftning som reglerar skydd och säkerhet för trafikuppgifter och lokaliseringsuppgifter och i synnerhet nationella myndigheters tillgång till lagrade uppgifter. Under remissbehandlingen av den promemoria som ligger till grund för propositionen ifrågasatte flera remissinstanser om 3 § inhämtningslagen var förenlig med tolkning av direktivet. skriver t.ex. i sitt remissvar att avgörandet tydligt visar att krav på datalagring strider mot och anser att det mot den bakgrunden är orimligt att ytterligare en gång temporärt förlänga den aktuella bestämmelsen i inhämtningslagen. I likhet med flera andra remissinstanser avstyrker regeringens förslag att förlänga bestämmelsens giltighetstid. Regeringen och borde i stället, anser , skyndsamt vidta åtgärder för att ändra svensk lagstiftning på området i enlighet med avgörande. Inte heller Lagrådet tillstyrker regeringens förslag. I sitt yttrande kritiserar Lagrådet regeringen för att i lagrådsremissen varken ha analyserat hur 3 § inhämtningslagen förhåller sig till dom eller tagit ställning till om den svenska bestämmelsen är förenlig med domstolens tolkning av gemenskapsrätten. Att Säkerhetspolisen behöver ha tillgång till vissa uppgifter menar inte är tillräckliga skäl för att behålla en lagreglering vars tillåtlighet är oviss, så ”i avsaknad av en utredning och analys som ger ett någorlunda klart besked om att 3 § inhämtningslagen är förenlig med gemenskapsrätten kan Lagrådet inte tillstyrka remissens förslag att paragrafens giltighetstid ska förlängas”. Mot bakgrund av det ovan anförda anser att det saknas skäl för att bifalla regeringens förslag om att för fjärde gången i rad temporärt förlänga giltighetstiden av 3 § inhämtningslagen. bör därför avslå regeringens proposition 2016/17:186 Fortsatt giltighet av en tidsbegränsad bestämmelse i inhämtningslagen. Detta bör besluta. Nooshi Dadgostar (V)