ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H5021881 · 2017-10-03 00:00:00 — Alla barns rätt till förskola ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över alla barns rätt till förskola oavsett föräldrarnas livssituation samt att undersöka hur vi kan uppmuntra barn med störst behov att delta i förskoleverksamhet och tillkännager detta för regeringen. Utbyggnaden av barnomsorg i bidrog kraftigt till att öka sysselsättningsgraden bland kvinnor, och var en viktig och banbrytande reform när det begav sig. Men mycket har hänt och dagens förskola är så mycket mer än enbart barnomsorg. Där finns också ett pedagogiskt uppdrag. Eftersom förskolan inte enbart är en förutsättning för vuxnas förvärvsarbetande, utan också tillför mycket för barnen och deras utveckling, bör alla barn ha rätt till förskola oavsett deras föräldrars tillfälliga situation. Även barn till arbetslösa eller föräldralediga föräldrar har behov av förskolan. kan det då vara ännu viktigare för barnet att få delta i förskolans pedagogiska verksamhet. Därför är det rimligt att skollagen ändras så att alla barns rätt till förskola vidgas till samma omfattning oavsett om deras vårdnadshavare är förvärvsarbetare, arbetslösa eller föräldralediga. Barn är olika och behoven kan se olika ut. En utökad rätt ska således inte misstas för plikt. vittnar många kommuner om att barn som generellt tenderar att ha störst behov av att delta i förskolans pedagogiska verksamhet inte nyttjar den i samma utsträckning. Det handlar inte minst om barn till föräldrar i utsatta områden som inte talar svenska eller har ett arbete att gå till. Därför behöver även staten och kommunerna tillsammans hitta former för att aktivt söka upp och uppmuntra dessa barn att delta i förskoleverksamheten.
mot · H5021884 · 2017-10-03 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att göra en genomlysning av hur äganderätten och brukanderätten beaktas i politiska beslut och hur tillämpningen av proportionalitetsprincipen fungerar vid myndighetsbeslut och tillkännager detta för regeringen. Den privata äganderätten utgör en av flera förutsättningar för ett demokratiskt och väl fungerande samhälle. Den är också grundlagsstadgad. Utan möjlighet för den enskilde att förutse stora ingrepp i den privata äganderätten eller överblicka konsekvenser av ett intrång minskar den enskildes vilja att utveckla och satsa. Det finns givetvis tillfällen då intrång i äganderätten måste göras, men det är då viktigt att detta sker på ett rättssäkert och förutsägbart sätt. Det är också av största vikt att intrånget sker i enlighet med proportionalitetsprincipen, dvs det värdet av intrånget står i proportion till kostnaden för den enskilde. Äganderätten och brukanderätten har varit på den politiska agendan på flera olika sätt. Det har handlat om vattenkraftsägare som tvingats riva ut hundraåriga kulturminnen utan att kunna påverka och utan att få någon ersättning. Det har handlat om skogsägare som inte fått avverka sin skog på grund av en svamp eller en fågel som inte är utrotningshotad men ovanlig just i det området. När en del av dessa fall har drivits i domstol har det också visat sig att ansvarig myndighet brustit när det gäller just att väga samhällsnyttan mot den enskildes kostnad. Det visar att tillämpningen av proportionalitetsprincipen vid äganderättsliga intrång inte fungerar optimalt. Kvar står den enskilda människan med en växande känsla av maktlöshet och frustration. För att säkerställa att den grundlagsstadgade äganderätten värnas och att proportionalitetsprincipen tillämpas korrekt så bör regeringen ta initiativ till en genomlysning av äganderätten och brukanderättens plats i politiska beslut samt se över hur tillämpningen av proportionalitetsprincipen vid myndighetsbeslut fungerar för att stärka den enskildes makt i förhållande till det offentliga vid intrång som begränsar den enskildes ägande- och brukanderätt.
mot · H5021885 · 2017-10-03 00:00:00 — som pilotlän för gårdsförsäljning ställer sig bakom det som anförs i motionen om att göra till provlän för gårdsförsäljning av öl och vin och tillkännager detta för regeringen. Den svenska besöksnäringen växer så det knakar. har den bidragit med över 30 000 nya arbeten i hela landet, och inte minst i den svenska matturismen finns fortfarande stor potential. finns en växande näring som utgörs av små bryggerier, destillerier och vinodlare. Dessa entreprenörer är viktiga jobbskapare på framförallt mindre orter och landsbygden och viktiga företag inom besöksnäringen. finns ett antal mindre producenter av t ex öl och vin som tar emot besökare, men deras verksamhet begränsas av att de inte får sälja sina produkter direkt till kund. Precis som det är tillåtet att sälja lokalt producerade ostar och korvar på en gård borde det vara tillåtet att sälja egenproducerat öl och vin till gårdens besökare. Det vill jag möjliggöra utan att för den delen äventyra det svenska detaljhandelsmonopolet för alkohol. Genom en mindre fyrkantig lagstiftning är det möjligt att locka fler besökare till den svenska landsbygden och skapa förutsättningar för fler jobb och företag. Det är viktigt med enkelt och lönsamt småföretagande och en levande landsbygd. Men det är också viktigt att värna folkhälsan och ha kvar Systembolaget. För att hitta en fungerande modell bör vi testa att införa tidsbegränsad gårdsförsäljning i ett antal provlän runt om i landet, där bör vara ett av dessa provlän, för att kunna visa på att gårdsförsäljning fungerar och är förenligt med att ha kvar Systembolaget. Regionfullmäktige i har fattat beslut om att ansöka om att få bli försökslän, så låt ta täten för gårdsförsäljning av öl och vin, för fler jobb, en starkare besöksnäring och en levande landsbygd!
mot · H5021886 · 2017-10-03 00:00:00 — Hållbart jordbruk för global fattigdomsbekämpning ställer sig bakom det som anförs i motionen om att arbeta för att ett hållbart lantbruk och lantbrukets organisationer ges en starkare status i det internationella klimatarbetet och fattigdomsbekämpningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att arbeta för att stärka kvinnors ekonomiska självständighet som en del av att utveckla lantbruket i fattiga områden och tillkännager detta för regeringen. Klimatutmaningarna är vår tids största utmaning. I detta spelar världens lantbrukare en central roll. Fattiga bönder i utvecklingsländerna är de som först och hårdast drabbas av klimatförändringarna. I förlängningen riskerar detta att leda till svält, fattigdom och ökade konflikter i redan utsatta områden, och klimatflyktingar. Därför måste pengar satsas på att klimatanpassa produktionen i de områden som drabbas hårt av klimatförändringarna, för att kunna klara exempelvis värme och torka. Det kan handla om utveckling av nya torktåliga växtsorter eller nya odlingsmetoder som gör att produktionen bättre kan klara ett förändrat klimat. av världens fattiga bor på landsbygden, av dessa är beroende av lantbruket för sin överlevnad. Ett starkt och fungerande lantbruk innebär dels tryggad livsmedelsförsörjning i områden som saknar tillräckligt näringsriktig kost och där behoven är som störst, men är också den viktigaste motorn för lokal och nationell ekonomisk tillväxt i många länder. Det har nämligen visat sig att för de fattigaste länderna i världen så är tillväxt som kommer från lantbruket betydligt mer effektiv än tillväxt från andra sektorer. Ett hållbart lantbruk är således en viktig nyckel till fattigdomsbekämpning i världen. Lantbruket för tyvärr en undanskymd roll i den internationella fattigdomsbekämpningen och klimatarbetet, och lantbrukets organisationer förbises ofta i internationella sammanhang. Ska vi långsiktigt kunna skapa hållbara ekonomier i utvecklingsländerna så måste lantbrukets och böndernas organisationers status höjas i det internationella klimatarbetet och fattigdomsbekämpningen. En viktig del i att utveckla lantbruket i fattiga regioner handlar även om att stärka kvinnornas delaktighet i exempelvis bondeorganisationer, men också stärka rätten att äga och nyttja jordbruksmark. står kvinnor för av matproduktionen i länder söder om men de äger av marken. Kvinnor nås inte heller i samma utsträckning som män av insatser och är inte heller med i beslutande organ i samma utsträckning som män. Att stärka kvinnornas möjlighet att bestämma över sin produktion och själva kontrollera sin ekonomi är alltså en mycket viktig uppgift i fattigdomsbekämpningen. Ett modernare och effektivare lantbruk är därtill troligen en av de mest effektiva jämställdhetsåtgärderna, eftersom kvinnornas hårda slit utgör merparten av arbetsinsatsen i utvecklingsländernas lantbruksproduktion.
mot · H5021887 · 2017-10-03 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda en privatisering av delar av Lantmäteriets verksamhet och tillkännager detta för regeringen. Många av landsbygdens företag är beroende av Lantmäteriets tjänster, vid exempelvis reglering eller avstyckning. De långa handläggningstiderna, ibland upp till , vid myndigheten har dock visat sig vara ett problem, när fastighetsförsäljningar skjuts och generationsväxlingar hänger i luften. Många vittnar också om att även små enkla fastighetsregleringar kan dra iväg både och kostnad. En lösning för att kunna effektivisera verksamheten och korta ner handläggningstiderna och kostnaderna skulle kunna vara att möjliggöra för privata aktörer att uträtta delar av myndighetens uppgifter, för att på så sätt frigöra resurser åt den myndighetsutövning som bör vara Lantmäteriets kärnverksamhet. Därför bör regeringen utreda en privatisering av vissa delar av Lantmäteriets verksamhet och hur det skulle påverka landsbygdens företag.
mot · H5021888 · 2017-10-03 00:00:00 — Öka underhållstakten i va-nätet ställer sig bakom det som anförs i motionen om åtgärder för ökad underhållstakt i va-nät och tillkännager detta för regeringen. va-nät är i många delar av landet i akut behov av uppdatering och underhåll. investeras ca 12 miljarder i förnyad och uppdaterad infrastruktur för vatten och avlopp. Behovet ligger dock på ca 16,5 miljarder vilket innebär att det finns en underhållsskuld som växer år för år. Eftersatt va-infrastruktur leder till problem i form av läckage både in i och ut från ledningarna, problem med rening av föroreningar, bräddning av avloppsvatten etc. I många kommuner saknas överblick över investeringsbehovet vilket gör det svårt att planera för ett fortlöpande underhåll. Det borde därför ställas krav på kommuner att göra en förnyelse- och underhållsplan för anläggningar som används för kommunens va-tjänster. kommuner har dock väldigt olika förutsättningar att underhålla det befintliga va-nätet. Kommuner med lägre befolkningstäthet behöver lägga större del av sin budget på att tillgodose detaljplanelagt område med behövliga va-medel för dricksvatten, dagvattenhantering etc. Kommuner med högre befolkningstäthet har det istället enklare att nå fler medborgare med samma resurser. Förutom bristande resurser så är tillgången på spetskompetens ett problem som lyfts fram av många mindre kommuner, framförallt kommuner på landsbygd och glesbygd. Tillgången till specifik spetskompetens drabbar även mindre kommuner hårdare då de större kommunerna kan tillhandahålla fler arbetstillfällen för specialutbildad arbetskraft. Separationen av denna kompetens leder till att kommuner på landsort har sämre tillgång till samma kompetens. Det är därför viktigt att regeringen verkar för att underlätta för kommuner med lägre befolkningstäthet att få likvärdig tillgång till kompetensförsörjning, samt ser över regelverk som kan underlätta samverkan mellan kommuner. 2016:32 pekar på att ansvaret för infrastrukturen är uppdelat på flera olika aktörer. I SOU 2017:42 ”Vem har ansvaret?” föreslås ändringar i lagstiftningen för att utpeka en ansvarig myndighet för klimatanpassning i förhållande till bebyggelse. Även om detta är en positiv utveckling behöver ansvarsrollen utvidgas till att även innehålla tillsyn och samordning av hela det svenska va-nätet, både inom och utanför detaljplanelagt område. Möjligheten för kommuner, privatpersoner och näringsidkare att få stöd av en myndighet kring va-relaterade frågor ska inte vara beroende av huruvida behovet av stöd gäller inom eller utanför detaljplanelagt område.
mot · H5021890 · 2017-10-03 00:00:00 — Narkotikasmuggling och postombudens roll ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att ge polisen i uppdrag att arbeta systematiskt med postombuden för att upptäcka mer av den narkotika som smugglas till inom ramen för näthandel och tillkännager detta för regeringen. Kommunerna har ansvar för att utöva tillsyn över butiker, kiosker och andra som säljer tobak. Cigarettsmuggling är något som den organiserade brottsligheten ägnar sig åt och försäljning av smuggelcigaretter förekommer även i detaljhandeln. Som ett led i kampen mot organiserad brottslighet har kommunerna därför anledning att intensifiera sin tillsyn över tobaksförsäljarna. Många som säljer tobak är även postombud. I samband med tobakstillsynen kan det även vara lämpligt att kommunerna gör de tobaksförsäljare som är postombud uppmärksamma på den ökande näthandeln med narkotika och uppmanar postombuden till ökad vaksamhet när det gäller misstänkta försändelser. Polisen har anledning att stödja kommunernas tillsynsarbete, men också att mera systematiskt etablera kontakt med postombuden för att informera dem om näthandeln med narkotika, vilken typ av försändelser det kan finnas anledning att vara särskilt vaksam beträffande, från vilka länder narkotikaförsändelser vanligen kommer och annat som postombuden kan ha nytta av att känna till, för att kunna tipsa polisen om de uppmärksammar att vissa personer återkommande hämtar paket som kan väcka misstankar. Det är i det här sammanhanget viktigt att notera att det finns inget i postlagstiftningen som hindrar att sådan information lämnas. Polisen bör därför få i uppdrag av regeringen att, i samverkan med kommunernas ”tobaksinspektörer”, arbeta systematiskt med postombuden för att upptäcka mer av den narkotika som smugglas till inom ramen för näthandel. Finn (M)
mot · H5021892 · 2017-10-03 00:00:00 — Nationell handlingsplan för sällsynta sjukdomar ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa en nationell handlingsplan för sällsynta sjukdomar och tillkännager detta för regeringen. är en samarbetsorganisation som hyser ett sextiotal nationella diagnosföreningar och närmare 15 000 enskilda medlemmar. I anses en diagnos sällsynt om den förekommer hos högst 1 på 10 000. Den europeiska definitionen är dock 1 på 2 000, och i borde vi revidera vår definition till att harmoniera med den inom EU. Under dessa förutsättningar har cirka 500 000 svenskar en sällsynt diagnos. Sällsynta diagnoser berör främst de genetiska syndromdiagnoser med vanligen komplexa och livslånga tillstånd som inte ryms inom någon annan sjukdomsgrupp. Tillstånden är därför livslånga och även om de inte går att bota så finns det inte sällan framgångsrika möjligheter att behandla dem. Sammantaget är det inte ovanligt att ha en sällsynt diagnos. beräknas att det finns cirka 7 000 definierade sällsynta diagnoser. har framställt en prioriteringslista över brister som finns i vården av patienter med sällsynta diagnoser och som man önskar ska åtgärdas så skyndsamt som möjligt. Det som står högst upp på listan är att införa en nationell handlingsplan för sällsynta diagnoser i . Inom nästan hela EU finns nationella övergripande insatser, handlingsplaner, som innehåller ekonomiska resurser i syfte att effektivisera och öka rättvisan i hur patienter med sällsynta sjukdomar och deras närstående blir bemötta och behandlade. En sådan struktur utgående från en nationell handlingsplan saknas fortfarande i . Detta har lett till att endast ett ytterst fåtal sällsynta diagnoser fått nationellt stöd med bland annat statliga pengar. Men den absoluta huvudparten av sällsynta diagnoser har inte fått denna möjlighet, utan är i mångt och mycket underkastade de enskilda sjukvårdshuvudmännens godtycke att tillhandahålla vård för den som drabbats av en sällsynt sjukdom. Detta i sin tur riskerar leda till att den som lider av en sällsynt sjukdom erbjuds sjukvård och behandling som mer beror på var vederbörande råkar bo än vad som borde vara lika för alla enligt den praxis som bör kunna fastställas för hela nationen. Jag anser därför att det borde vara en självklarhet att även vi i organiseras via en enhetlig nationell handlingsplan som innefattar alla sällsynta diagnoser, i linje med hur övriga EU valt att göra detta. Finn (M)
mot · H5021895 · 2017-10-03 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över individuell redovisning av skatter och förändringar av skatter och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över källskattesystemet och tillkännager detta för regeringen. En fungerande demokrati och effektiv marknadsekonomi förutsätter att medborgarna är välinformerade. finns det ett antal kommuner i landet som utöver lön och preliminär skatt på lönebeskedet även redovisar lagstadgade och avtalsenliga avgifter som arbetsgivaren betalar in. Att redovisa arbetsgivaravgifter och skatter tydligt för sina anställda är viktigt från demokratisynpunkt. Genom redovisningen kan vi tydligare se hur mycket var och en betalar i skatt. Skattesystemet genomgår ständigt förändringar, vars konsekvenser för den enskilde i många fall tyvärr är svåröverskådliga. Därför vore en möjlighet att det efter exempelvis genomförda skattereformer på inkomster, dess konsekvenser för den enskilde uppges på dokument med inkomstuppgifter från inkomstutbetalaren till inkomstmottagaren där preliminärt skatteavdrag görs. Så till exempel har uttryckt att det vore lämpligt att lönebeskeden efter den tidigare regeringens så kallade jobbskatteavdrag tydliggörs för den enskilde löntagaren på dennes lönebesked. En sådan förändring skulle göra att förändringar i beskattningen för utfallet av nettolönen blir lättare att urskilja från även andra förändringar som påverkar bruttolönen på vilken den sammanlagda skatten beräknas. På samma sätt skulle exempelvis nuvarande successiva ökningar av skatten på löneinkomster och individuella pensionsutbetalningar med uppgift om faktiska konsekvenser för den enskilde om hur skatteförändringar faller ut göra en jämförelse med tidigare skatteuttag och pensionsinkomst lättare vad avser skatteeffekter visavi andra förändringar som pensionernas storlek för var och en pensionär regelbundet genomgår. Sedan källskattereformen genomfördes dras preliminärskatten från lönen utan att vi ser den, i alla fall inte om vi är löntagare. Skatterna är osynliga i den meningen att de inte överhuvudtaget redovisas på lönebeskedet eller i deklarationen. Det gäller merparten av skatterna på arbete (löneskatter, moms och punktskatter). Skatternas storlek har mycket stor betydelse för svenska folkets privatekonomi men de är väl dolda, och få människor vet hur stor andel skatt de egentligen betalar. Utskottet har under förra /17 behandlat en likalydande motion och valt att avslå denna. Jag anser att det är en självklarhet att hela personalkostnaden redovisas och att den enskilde får information om den totala summan av avgifter och skatter. Regeringen bör med detta som utgångspunkt se över och ta initiativ till förändring i redovisningen av källskattesystemet. Jag vill att utskottet med bifall till denna motion ger regeringen detta tillkänna. Finn (M)
mot · H5021896 · 2017-10-03 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överväga en översyn av kassalagen och tillkännager detta för regeringen. En ny kassalag infördes i som ställer krav på kassaregister i alla butiker som hanterar kontantförsäljning, där också kortköp räknas som kontanter, och som säljer för mer än fyra prisbasbelopp . Undantagna från kraven på kassaregister är automathandel, skattebefriad verksamhet och handel på tillfälliga försäljningsställen. Kraven på kassasystem kan delas in i två delar, generella krav på funktioner i programmet och krav på certifierad kontrollenhet. Kostnaden för inköp av en certifierad kontrollenhet ligger i storleksordningen och uppåt. Bland de generella kraven handlar det om standardrapporter, logglistor och att vissa funktioner som att till exempel radera transaktioner ska vara omöjliga. Dessutom ska kvitto alltid erbjudas kunden. Ett krypterat transaktionsnummer för varje påbörjat kvitto ska sparas i loggfiler. Kvitto måste innehålla namn på såld artikel i klartext. Detta betyder att kassan måste ha ett artikelregister, och det går inte längre att sälja på varugrupp. har efterhand skärpt tolkningen av lagen och krävs att alla händelser i kassan ska loggas. Inte bara själva försäljningen, utan också logglistorna ska bland annat även visa när och hur en artikel ändrats, vilka statistiklistor som användarna tittat på. Genom att många kunder vid kontantköp eller kortköp inte efterfrågar vare sig papperskvitto eller digitalt kvitto, så finns en risk att detta i sig leder till skattefusk och snedvriden konkurrens. Ärliga näringsidkare hamnar i underläge mot oärliga, då de senare till skillnad från de förra i fall där kunden inte efterfrågar ett kvitto frestas välja att inte bokföra köpet enligt lagens krav, vilket leder till en svart sektor trots kassalagens goda intentioner att motverka detta. Därtill bör påtalas att för verksamhet som sker utomhus, som till exempel torg- och marknadshandel, finns ingen garanti för att någon certifierad kontrollenhet kan klara de ofta dåliga väderförhållanden som inte sällan råder i vårt land. Kravet på certifierad kontrollenhet fungerar alltså inte alltid för sitt tänkta syfte av lagstiftaren i brist på teknisk lösning , men det är näringsidkarna som riskerar att kriminaliseras med den nya kassalagens krav på innehav av teknik som inte finns för att möta verklighetens krav. Vi ansåg därför i en likalydande motion 2015/16 att det vore angeläget med en översyn av den nya kassalagen. Utskottet yrkade emellertid avslag på motionen och meddelade att man utgår från att regeringen följer utvecklingen men att man från utskottets sida inte var beredd att föreslå att bestämmelserna om kassaregister ses över. Utskottet valde även att avslå en likalydande motion under förra . Vi anser att det dock är angeläget att överväga en översyn av kassalagen. Vi vill därför att med bifall till motionen ger regeringen detta tillkänna. Finn (M)
mot · H5021902 · 2017-10-03 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten till barnomsorg på obekväm arbetstid och tillkännager detta för regeringen. Rätten till barnomsorg regleras i skollagen. Från och med höstterminen det år barnet fyller ska barnet erbjudas avgiftsfri förskola . En mycket bra lag som gör att föräldrar kan yrkesarbeta som de är småbarnsföräldrar. Dock gäller det inte alla föräldrar eller yrken i praktiken då det i alltför många kommuner inte erbjuds omsorg , nätter och . Detta gör att man utestänger många främst ensamstående föräldrar. I de flesta av våra serviceyrken inom sjukvård och kommunalomsorg, affär, hotell och restaurang med flera så är många schemalagda även på obekväma arbetstider. En del kommuner erbjuder annan barnomsorg men i ett flertal kommuner erbjuds ingen omsorg alls dessa tider. Någon rättighet till barnomsorg på obekväm arbetstid finns inte. Det är fastställt i en dom i Regeringsrätten . I korthet menar man att kommunen har skyldighet att anordna barnomsorg till sådana tider som passar de flesta förvärvsarbetande föräldrar. Någon skyldighet att anpassa barnomsorgen till föräldrars önskemål (t ex ) finns inte i skollagen. Föräldrar har ingen rättighet till barnomsorg , nätter och , men i skollagen står att kommunerna ska sträva efter att införa barnomsorg på obekväm arbetstid. De regler som gäller innebär att kommunen är skyldig att tillhandahålla barnomsorg för förvärvsarbetande och studerande föräldrar vardagar. Det är kommunen som tar ställning till om man kan tillmötesgå de krav/förväntningar som föräldrar har. Lagen säger att barnomsorg på obekväm arbetstid bör erbjudas från och med att barnet fyllt till och med vårterminen det år barnet fyller . I dagens samhälle borde det finnas barnomsorg på de tider då föräldrar förvärvsarbetar.