mot · H5022898 · 2017-10-04 00:00:00 — Många av dem är syndrom, där flera symtom ingår. En sällsynt diagnos kan leda till omfattande och komplexa funktionsnedsättningar där den enskilde nödgas ha kontakter med flera olika medicinska specialiteter. Trots att det endast ingår ett fåtal personer i varje enskild diagnosgrupp är det ändå sammantaget många människor som berörs. tillbaka pågår ett arbete med att inrätta diagnoser (CSD) vid sju universitetssjukhus. Det är angeläget och välkommet, men det behövs en tydligare nationell styrning för att människor ska få den diagnostik, behandling och habilitering de behöver. Eftersom diagnoserna är så många skulle olika CSD behöva vara inriktade på olika sjukdomar så att diagnoser med likartade vårdbehov samlas på samma ställe. Det behövs en nationell plan för sällsynta diagnoser. Nationella Funktionen Sällsynta Diagnoser (NFSD) har i uppdrag att möjliggöra samordning av insatserna inom detta område, men har inte mandat att avgöra vilket centrum som ska inriktas på vilka diagnoser. Vård ska utgå från vetenskap Det är en grundprincip för sjukvården att bara använda metoder vars effekter har bevisats vetenskapligt och som bygger på beprövad erfarenhet. Tyvärr är denna princip inte så självklar som man skulle kunna tro. När läkare tillåts rekommendera homeopatisk behandling eller ägna sig åt healing är vi ute på ett sluttande plan. Healing, homeopati och oklara formuleringar om komplementärmedicin hör inte hemma i svensk hälso- och sjukvård. Liberalerna välkomnar nya läkemedel och behandlingsmetoder – om de klarar samma hårda krav på effekt och säkerhet som all annan medicin! Läkarlegitimation måste säkras och fyllas med innehåll när det gäller kraven på vetenskaplighet. Lagen måste skärpas så att innehav av en läkarlegitimation tydligt förknippas med ansvar för den behandling och de råd man ger. Det undantag i läkemedelslagen som gör det möjligt för regeringen att lämna tillstånd till försäljning av vissa antroposofiska preparat bör tas bort. bör den s.k. kvacksalverilagen utvidgas. har vi en lagstiftning mot att den som utan legitimation mot ersättning undersöker någon annans hälsotillstånd eller behandlar sjukdomar. Denna bestämmelse finns numera i patientsäkerhetslagens 5 kap. och innehåller en lista över tillstånd som det är förbjudet att behandla: bland annat sjukdomar enligt smittskyddslagen, cancer och andra elakartade tumörer, diabetes, epilepsi och sjukdomar och komplikationer i samband med graviditet. Kvacksalverilagen täcker däremot inte psykiska tillstånd. Vem som helst kan efter några dagars utbildning kalla sig för certifierad, auktoriserad eller licensierad terapeut, ibland med speciell inriktning mot psykisk ohälsa eller sorgeterapi. Det är en allvarlig brist. Psykisk sjukdom kan vara lika allvarlig som cancer och de övriga uppräknade sjukdomarna. Människor med psykisk sjukdom eller ohälsa är ofta sköra och i en utsatt situation. De får inte fortsätta att svikas av vården och lagstiftarna. Därför är det hög tid att kvacksalverilagen utvidgas till att också omfatta psykiska sjukdomar. Jämställdhetsperspektivet behöver utvecklas i hälso- och sjukvården. får kvinnor färre provtagningar och undersökningar och fler biverkningar. I en studie publicerad i beskrivs att vårdinsatserna vid en mans hjärtinfarkt kostar mer än en kvinnas vårdinsatser. Fler män får intensiv utredning och behandling på hjärtavdelning. Fler kvinnor dör på sjukhus vid akut hjärtinfarkt. Den bristande jämställdheten slår åt båda håll. Mäns blindtarmar opereras med öppna bukoperationer, men kvinnor med titthålskirurgi, som är betydligt enklare för patienten. All vårdrelaterad statistik ska analyseras ur ett genusperspektiv. Skillnader i behandling kan vara medicinskt motiverade, men det vet vi inte förrän vi analyserat dem. Även kunskapen om skillnader mellan kvinnors och mäns sjukdomsbilder måste förbättras. Den prioriteringsplattform som togs fram av (Vårdens svåra val, SOU 1995:5) och som antogs av (prop. 1996/97:60) är det regelverk för prioriteringar inom hälso- och sjukvården som gäller. Den vilar på tre grundläggande och rangordnade etiska principer, nämligen människovärdesprincipen, alla människor har lika värde och samma rätt oberoende av personliga egenskaper och funktioner i samhället, behovs–solidaritetsprincipen, resurserna bör fördelas efter behov, kostnadseffektivitetsprincipen, vid val mellan olika verksamheter eller åtgärder bör en rimlig relation mellan kostnader och effekt, mätt i förbättrad hälsa och förhöjd livskvalitet, eftersträvas. Att principerna är rangordnade är viktigt och tydligt uttalat i den etiska plattformen. har det skett en glidning av tolkningen av plattformen så att kostnadseffektiviteten kommit att rangordnas högre, vilket medför att patientgrupper ställts mot varandra. I den antagna hälso- och sjukvårdslagen skrivs i 3 kap. 1 § att vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Det instämmer vi i men texten borde kompletteras med formuleringarna i den nuvarande etiska plattformen. I lagens 4 kap. 1 § står ”offentligt finansierad hälso- och sjukvårdsverksamhet ska vara organiserad så att den främjar kostnadseffektivitet”. Kostnadseffektivitet är relevant när det gäller vårdens organisation och som prioriteringsprincip vid val mellan olika behandlingsmetoder, men inte för att ställa patientgrupper mot varandra. Små patientgrupper som behöver kostnadskrävande insatser för behandling av sina sjukdomar ska inte riskera att få stå tillbaka till förmån för behandling av stora patientgrupper med lindrigare sjukdomar. Därför menar vi att den prioriteringsplattform som antog 1997 bör regleras även i hälso- och sjukvårdslagen. Vi vill här också ta upp frågan om vårdsponsring som har koppling både till ovanstående paragrafer och till den föreslagna lagens 17 kap. Prioriteringscentrum har på initiativ av (Smer) analyserat frågan om sponsring av offentligt finansierad vård och presenterat rapporten vårdsponsring förenligt med den etiska plattformen för prioriteringar i hälso- och sjukvård? Av rapporten framgår att sponsring av läkemedel och annan vård och behandling inom hälso- och sjukvården är etiskt problematiskt. Den riskerar att sätta prioriteringsplattformen ur spel. Smer har därför gjort en framställning till regeringen om att utreda frågan närmare och föreslå åtgärder. Vi anser att en sådan utredning bör komma till stånd utan dröjsmål.