mot · H502533 · 2017-09-29 00:00:00 — har drivit igenom en blandning av främjande och tvingande åtgärder för att få andra stater, framför allt i , att hindra migranter från att ta sig mot . Ambitionerna att förhindra människor från att tvingas fly kan låta välmenande, men i realiteten handlar det om att hindra människor från att röra sig snarare än att bekämpa anledningen till att de behöver fly. Utvecklingspolitiken har en viktig roll i att bekämpa migrationens orsaker, såsom fattigdom, förföljelse, krig, förtryck och miljöförstöring. Men utvecklingspolitiken och biståndsinsatser får aldrig användas för att hindra människor från att fly eller ta sig just till . Det går emot biståndets principer, det är kontraproduktivt och riskerar att leda till att grundläggande mänskliga rättigheter, inkluderat asylrätten, kränks. För är det centralt att det alltid ska vara de fattigas perspektiv på utveckling som styr var och hur biståndet bedrivs. Agenda 2030 ska vara vägledande i detta arbete. När utvecklingen inom EU går åt fel håll måste stå upp för asylrätten och de grundläggande principerna för effektivt bistånd samt visa hur migration och utveckling hänger ihop och kan stärka varandra. ska som enskilt land såväl som inom EU och FN verka för en migrationspolitik som utgår från Agenda . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. politik avseende migration och utveckling utvecklas i motionen En svensk utvecklingspolitik för rättvisa, jämställdhet och hållbar utveckling (2017/18:555). Vår politik för asylrätten utvecklas i motionen En mänsklig och rättssäker flyktingpolitik (2017/18:1939). 6 Utvecklingen i söder om Samtliga länder i söder om låter sig inte beskrivas vart och ett inom ramen för en riksdagsmotion. I denna motion har vi därför valt att lyfta fram en handfull länder, väl medvetna om att mycket finns att säga om utvecklingen i de länder som inte nämns i denna motion. De demokratiska valen 1994 innebar ett nytt kapitel i historia. Nästan fem decennier av apartheidpolitik avslutades och medborgare fick, oavsett etnicitet och hudfärg, formellt samma rättigheter. Att apartheid föll var ett resultat av decennier av folkligt motstånd i , solidaritetsrörelsernas arbete och de omfattande handelssanktionerna mot landet. Att blev en demokrati innebar att landet kunde gå från internationell isolering till att bli en viktig internationell aktör. är medlem av G20-gruppen (en grupp bestående av nitton större ekonomier och EU som diskuterar ekonomiska och politiska frågor), en av de största ekonomierna på kontinenten och en central kraft inom Afrikanska unionen. stora utmaningar upphörde inte med de demokratiska valen 1994. De ekonomiska klyftorna i landet är fortfarande bland de största i världen och sammanfaller fortfarande i stora delar med sydafrikanernas hudfärg. Fattigdom, arbetslöshet, kriminalitet och korruption utgör fortfarande centrala utmaningar. inledde sitt utvecklingssamarbete med genom humanitärt stöd till ANC. I samband med demokratiseringen av övergick utvecklingssamarbetet till ett mer traditionellt bilateralt utvecklingssamarbete. har det svenska utvecklingssamarbetet successivt minskat och fokuseras framför allt på frågor som rör hiv/aids. och har goda relationer och har, mycket tack vare vårt engagemang mot apartheid, fortsatt ett gott rykte i . Relationerna och ryktet har dock befläckats av försäljning av JAS-plan till – en affär som kantats av anklagelser om korruption och där många ansåg att utnyttjat sitt goda rykte på ett tvivelaktigt sätt. upphörde det svenska bilaterala utvecklingssamarbetet med . I stället skulle samarbetet fortsätta genom s.k. aktörssamverkan. kan vi konstatera att handelsförbindelser och ekonomiska intressen har dominerat relationerna mellan och . Detta som behoven av utbyte och samarbete mellan myndigheter, högskolor, kultur och civila samhället i våra båda länder är stora. bör ge regeringen i uppdrag att ta fram en strategi för framtida aktörssamverkan mellan . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. har varit en auktoritär stat där yttrande- och mötesfriheten varit starkt begränsad och där oppositionella levt under hot om förföljelse, utomrättsliga arresteringar och tortyr. President och hans parti Zanu-PF har styrt landet sedan självständigheten , med undantag för en period av samregerande med oppositionen 2009–2013, vilket gör att har fungerat som en enpartistat sedan frigörelsen från kolonialmakterna. Efter självständigheten sattes ett återuppbyggnadsprogram igång. blev allmän och avgiftsfri, fattiga zimbabwier fick rätt till fri hälsovård och minimilöner infördes. var det länge sedan lämnade de visioner och ideal han till en början hade. går hans egen maktposition ständigt före den zimbabwiska befolkningens bästa. Situationen i är och har inte varit enkel och regimen bär huvudansvaret för den politiska och ekonomiska situationen som drabbar zimbabwierna oerhört hårt. är i stort behov av en verklig jordreform där den svarta befolkningen får tillbaka den jord de bestals på under det brittiska kolonialstyret. Men när använt jordfrågan och en retorik om kolonialism, så har det handlat om att skapa legitimitet för hans egen regim och misskreditera den brokiga oppositionen mot hans styre, inte om rättvisa för befolkningen. har hunnit fylla och vad som väntar när han lämnar presidentposten är oklart. bör tydligt stödja försöken till försoningsprocess i , ökad respekt för de mänskliga rättigheterna och en övergång till demokratiskt styre. avbröt sitt bilaterala bistånd till . Stöd har i stället getts framför allt via FN och frivilligorganisationer. Den humanitära situationen i landet är allvarlig och fattigdomen ökar snabbt. bör därför ha beredskap för att kunna återuppta bilateralt bistånd till så fort det finns tecken på en stärkt, stabil och varaktig respekt för de mänskliga rättigheterna i landet. I få länder har plundringen och den ekonomiska exploateringen tagit sig så blodiga uttryck som i , DRK. Utländska makters och multinationella företags kamp om landets naturresurser har varit en röd tråd genom DRK:s historia. Det blodigaste kriget i världen efter slut ägde rum i DRK och kostade mellan tre och fem miljoner människoliv. Kvinnor drabbades särskilt hårt, våldtäkter systematiserades och användes som ett massförstörelsevapen i krigföringen som mödradödligheten nådde fruktansvärda nivåer i de krigshärjade områdena. Det finns uppgifter om att så många som två miljoner kvinnor blivit våldtagna under och efter inbördeskriget. En bräcklig fred framförhandlades mellan rebelledaren , ett tjugotal rebellgrupper och DRK:s president . Men inte heller detta avtal har hållits särskilt bra. pågår det stridigheter i landet, framför allt i de östra delarna. Den politiska spänningen har ökat i landet sedan en konflikt uppstått om när och hur kommande presidentval ska hållas. Ännu är valprocessens framtid oklar. kidnappades FN-medarbetarna från och från samt deras kongolesiska tolk Betu Tshintela i . samma månad hittades de mördade. Fred i DRK förutsätter att plundringen av landets naturtillgångar upphör och att vinsterna från landets gruvor kommer befolkningen till del. Ska en långsiktigt hållbar fred byggas måste landets kvinnor inkluderas i framtida freds- och försoningsprocesser. FN:s agenda för kvinnor, fred och säkerhet med grund i säkerhetsrådsresolution är i detta sammanhang ett centralt verktyg. Kampen om mineralerna är fortfarande en av de avgörande faktorer som driver stridigheterna vidare. Ansvaret för våldet och kriget i DRK vilar tungt på de multinationella företag som är verksamma i landet och de länder som backar upp dem. I många fall har utländska företag beväpnat och finansierat lokala rebellgrupper och miliser samt spelat ut dem mot varandra för att garantera sin egen verksamhet. menar att de företag som importerar naturresurser bör se till att framställningen sker under förhållanden där rätten till liv kan skyddas och där mänskliga rättigheter inte kränks. Varje långsiktig lösning på konflikten måste garantera detta. måste i FN och EU kraftfullt verka för ett ingripande mot plundringen av Demokratiska republiken naturtillgångar. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. är ett av de politiskt och ekonomiskt viktigaste länderna i . Efter självständigheten från utvecklades till en enpartistat då flera partier började tillåtas. Landet är ett av få i regionen som aldrig haft militärstyre och flera demokratiska framsteg har skett. Men är behoven stora av en mer rättvis fördelning av landets resurser och en ökad respekt för de mänskliga rättigheterna. 2010 beslutade den borgerliga regeringen att stänga den svenska ambassaden i , ett beslut som kritiserade. finns en svensk honorärkonsul i . I pågår också en av längsta, men kanske mest bortglömda, konflikter. har i landets södra provinser, Casamanceområdet, rests krav på ökat självstyre. 1990 tog delar av självständighetsrörelsen till vapen genom demokratiska krafter (MFDC). Främst , men även , har dragits in i konflikten som därigenom påverkat hela regionen negativt. Åtskilliga fredsavtal har undertecknats, men den pågående fredsprocessen är ytterst bräcklig och de brutna löftena är många. MFDC:s ensidiga vapenvila bröts bara månader efter att den utlysts. är striderna mindre intensiva . Världssamfundet bör engagera sig för att stärka fredsprocessen och förhindra att konflikten blossar upp igen. röstade det gambiska folket bort Yahya Jammeh från den presidentpost han innehaft kuppen . Adama vann valet med tydlig marginal. Jammehs styre har kännetecknats av en stenhård kontroll av medborgarna, varför oppositionen har anklagat honom för människorättsbrott och krävt att han ställs inför rätta. Inför valet anklagade för att ha tystat sina kritiker med våld. Två aktivister uppgavs ha dött i häkten, och dussintals människor rapporterades ha fängslats och nekats vård och rättsligt stöd. Till en början erkände Jammeh resultatet och meddelade att han var redo att lämna presidentposten, vilket var en välkommen överraskning både i och utanför . Efter att landets upptäckte vissa oegentligheter i valprocessen, som dock inte ansågs ha påverkat valutgången, ifrågasatte Jammeh valresultatet och krävde ett omval. Efter påtryckningar från omvärlden, inte minst grannlandet , Ecowas (Västafrikanska staternas ekonomiska gemenskap), Afrikanska unionen och lämnade Jammeh makten och landet. Med sig tog han som han stulit från statskassan. Han befinner sig nu i exil i den stenhårda diktaturen . Förväntningarna är höga på Adama som under valrörelsen lovade att han skulle få fart på ekonomin och riva upp en del av Jammehs mer kontroversiella beslut, som att landet ska lämna samväldet och (). lovade också att alla politiska fångar skulle friges och aviserade även planer på att tillsätta en sannings- och . Omvärldens stöd är nu viktigt för att garantera en fortsatt fredlig och demokratisk utveckling i . ska som enskilt land såväl som medlem i EU och FN verka för en demokratisk, fredlig och stabil utveckling i . Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. , folkrikaste land, skulle också kunna vara ett mycket rikt land. Landets enorma oljetillgångar skulle ha kunnat användas till att radikalt minska landets fattigdom och ligga till grund för ekonomisk utveckling. är största oljeproducent och en av världens tio största exportörer av olja. Naturgasreserverna är också bland de största i världen och det finns även gott om kol, järnmalm, tenn, uran, fosfater, kalksten och marmor i landet. Oljan står för av BNP och av exportinkomsterna. I stället för att gagna befolkningen har oljeintäkterna finansierat några av kontinentens grymmaste diktatorer och skapat enorma vinster för de multinationella företag som är verksamma i landet. 1999 ersattes den dåvarande militärdiktaturen av civilt styre, men inte heller detta har lett till att man lyckats omsätta oljeintäkterna till fattigdomsbekämpning eller förbättra respekten för de mänskliga rättigheterna i någon större utsträckning. Trots de stora naturtillgångarna lever större delen av befolkningen av inkomster från traditionellt jordbruk, småskalig handel och enkel tillverkningsindustri. För stora delar av befolkningen är förorenade vattendrag och åkermarker det enda synliga resultatet av den enorma oljeutvinningen. Oljeindustrin är i praktiken näst intill oreglerad i , då de lagar och regleringar som finns inte efterlevs, vilket givetvis utnyttjas av oljeindustrin. Det är också mycket svårt att få kompensation för de skador som orsakats av oljeindustrin. Kvinnor är nästan helt utestängda från kompensationsprocesserna, enligt Amnesty. I en rapport beskrev FN:s miljöprogram hur en katastrofal humanitär situation uppstått efter årtionden av oljeutvinning i . Möjligheterna till försörjning har raserats eftersom jordbruk och fiske slagits ut. Dricksvattnet är på många håll allvarligt förgiftat. bedömde nedsmutsningen som så omfattande att en sanering sannolikt skulle bli den största i sitt slag i världen och anklagade både regeringen och för att ha struntat i miljöregler och fört allmänheten bakom ljuset. har också föreslagit att en särskild fond om inledningsvis 1 miljard USD upprättas för att påbörja saneringen. kräver att ska bidra med det fulla beloppet för att starta upp fonden och därmed visa att de är redo att börja ta sitt ansvar. 2015, efter två stora oljeläckor i i , nådde och befolkningen en uppgörelse vilket innebär att skulle betala till 15 600 individer och till samhället. Amnesty menar dock att inte tagit ansvar för föroreningarna i och inte bidragit till saneringen på det sätt de påstår. De har beskrivit oljeutsläpp som mindre än de faktiskt är och skyllt på omständigheter bortom deras kontroll när det i själva verket handlat om bristande underhåll i deras anläggningar. Det går i vissa fall inte att särskilja platser som påstår är sanerade från platser som inte är sanerade, enligt Amnesty. I flera fall har lokala protester mot oljeutvinngen slagits ned med brutalitet. utlovade regeringen amnesti och kontanter i utbyte mot avväpning för de väpnade grupper som stridit i . har det varit relativt lugnt, men börjar läget bli oroligt igen då framtiden för amnestiprogrammet är osäker och flera av de satsningar som utlovats inte infriats. anser att de multinationella företagen måste ta sitt ansvar för att en större del av oljeintäkterna kommer nigerianerna till del, att den omfattande miljöförstöringen upphör och att den omfattande korruptionen upphör. menar att skadeståndet från är otillräckligt, men ett bra första steg. Därför står vi bakom Amnestys krav om att bör bidra med 1 miljard USD till den fond som föreslagit. bör som enskilt land såväl som medlem i EU och FN verka för att oljebolagen som är verksamma i tar sitt ansvar och bidrar till att starta en fond för sanering av regionen. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. , , var en relativt stabil demokrati. När ett inbördeskrig bröt ut och en militärkupp genomfördes riktades världens blickar mot . Utvecklingen har varit dramatisk , men bottnar i grundläggande problem i som går flera decennier tillbaka. är ett av världens fattigaste och mest biståndsberoende länder, nära tre av fyra malier lever på . Utbildningsnivån är mycket låg, endast strax över var fjärde invånare kan läsa och skriva. Medellivslängden är en av de lägsta i världen p.g.a. undernäring och bristande sjuk- och hälsovård. Centralregeringen har alltid varit svag. har befolkningen i norra , huvudsakligen tuareger, upplevt att de diskriminerats av regeringen och vid en rad tillfällen revolterat. Dessa stora utmaningar har förvärrats av klimatförändringar, ökande livsmedelspriser, en växande narkotikahandel genom och väpnade konflikter i grannländerna. Omfattande folkliga protester 1991 banade väg för politiska reformer och ökad respekt för de mänskliga rättigheterna. Under de två kommande decennierna genomförde en rad i grunden demokratiska val, men den politiska ledningen i lyckades inte hantera landets grundläggande utmaningar. Efter Gaddafis fall skedde ett starkt inflöde av vapen från och turbulensen i regionen underblåste det redan starka folkliga missnöje som brett ut sig, inte minst i de norra delarna av landet. Denna utveckling i kombination med att flera militanta islamistiska grupper etablerat sig i landet utgjorde grundorsakerna till att inbördeskriget blossade upp 2012. Trots flera förhandlingar och att ett fredsavtal ingicks 2015 har striderna fortsatt och läget är alltjämt instabilt. Flera terrorattacker har genomförts , bl.a. mot den internationella FN-insats som övervakar säkerheten i landet och som deltar i. I norra delarna av landet har den humanitära situationen varit svår, då hjälpinsatser hindrats av den våldsamma situationen, och 2015 varnade FN för svältkatastrof. bedriver utvecklingssamarbete med . I samband med kuppen avbröts det bilaterala stödet och det svenska biståndet kanaliserades i stället via FN-organ och frivilligorganisationer. återupptogs det bilaterala biståndet. har också varit en stor givare av humanitärt bistånd till . anser att det är av stor vikt att bedriver ett långsiktigt utvecklingssamarbete med och välkomnade att regeringen beslutade att öppna en svensk ambassad i . Efter självständigheten präglades politiska liv av kupper och ekonomiska kriser. av självständighet genomförde så sitt första verkligt demokratiska val, . Befolkningen i har åter visat oss att det inte finns någon starkare kraft än kvinnor och män som går ihop för förändring. tvingade man genom omfattande protester landets auktoritäre president att avgå vid makten. Därefter har man förhindrat försök från både den gamla eliten och militären att ta makten i landet. Bland annat misslyckades en militärkupp , mycket tack vare omfattande folkliga protester. Valet i visar också återigen att svenskt utvecklingssamarbete gör skillnad. bedriver utvecklingssamarbete med . bistånd har aldrig varit stort, men har varit den ledande givaren när det kommer till att stötta arbete för demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet. När väljarna kom till vallokalerna möttes de av valinstruktionsaffischer som tagits fram med svenskt stöd. Valet övervakades av bl.a. civilsamhällets valobservatörer från organisationen som fått stöd av svenska . Länge såg det ut som om inte skulle vara på plats under den demokratiska revolutionen och att de modiga demokratiaktivisterna inte skulle få något svenskt stöd. meddelade dåvarande biståndsminister att bistånd till skulle avvecklas. När den rödgröna regeringen tillträdde 2014 kom regeringen och överens om att avbryta utfasningen och fortsätta med ett långsiktigt utvecklingssamarbete med . står inför flera stora och komplexa utmaningar, och behoven av utvecklingssamarbete är fortfarande mycket stora. Landet är ett av världens fattigaste länder, på plats 185 av 188 på Human Development Index. Genom sitt läge i (en region som sträcker sig tvärs över kontinenten från norra i väster till i öster) är ett av de länder som riskerar att drabbas hårdast av klimatförändringarna. De delade gränserna med en rad sköra stater, t.ex. och , som härjats av väpnade konflikter utgör också en utmaning. Demokratin är fortfarande skör, och behövs stora insatser för att konsolidera framsteg, genomföra reformer, bygga demokratiska institutioner och förstärka respekten för de mänskliga rättigheterna. Den stabilitet vi ser i kan inte tas för given. har goda möjligheter att på flera av dessa områden göra skillnad. På grund av en väldigt konservativ kvinnosyn har bland världens högsta nivåer av tidiga äktenskap och tvångsäktenskap, samt bland de sämsta nivåerna när det gäller användning av preventivmedel. Könsrelaterat våld är ett annat stort problem. antog en ny plan för ekonomisk och social utveckling. –2020 ska en satsning på höja levnadsstandarden för befolkningen. Fokus ligger på att minska barn- och mödradödlighet och fattigdomsbekämpning, och resultat har redan börjat synas. har i budgetförhandlingarna drivit på för en ökad prioritering av biståndet till , och regeringen har lyssnat. En ny landstrategi ska nu ersätta den tidigare som är förlegad. Och nivåerna på biståndet höjs. Det är viktigt att biståndet till bedrivs långsiktigt för att stödja den positiva utvecklingen i landet. bör fortsatt bedriva ett långsiktigt utvecklingssamarbete med för att stödja arbetet för demokrati och mänskliga rättigheter i landet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Praktiskt taget från det att blev en självständig stat 1956 har landet plågats av krig och konflikter. Det längsta kriget fördes mellan SPLA (People's Liberation ) och centralregeringen i . Kriget pågick och avslutades . Men året innan hade stridigheter i stället blossat upp i och i östra , där olika rebellrörelser hade vuxit fram. Regeringen i försökte med stor brutalitet slå ned upproren i , vilket skapade en konflikt som kostade hundratusentals människor livet och drev miljoner på flykt. Regeringen har till följd av detta anklagats för folkmord och president begärdes 2009 häktad av , anklagad för krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten. 2011 utropades Sydsudan som en självständig stat efter en folkomröstning. Regeringen i erkände Sydsudan, men relationerna mellan länderna är frostiga. Konflikterna mellan och nuvarande Sydsudan samt den i har sin upprinnelse i de stora sociala klyftor som finns i landet. Konkurrensen om resurser har dessutom skärpts i takt med att klimatförändringarna minskat tillgången till odlingsbar mark och vatten. Landet har även stora fyndigheter av både gas och olja. Den ojämlika fördelningen av vinsterna från dessa naturtillgångar har skapat starka inre motsättningar, som olika stormakter såsom och inte dragit sig för att utnyttja för sina egna intressen. har blivit en arena för en kamp mellan stormakter. I sammanhanget går det inte att blunda för att även svenska starkt kritiserats för sin verksamhet i . Bolagets styrelseordförande och vd är delgivna misstanke om medhjälp till grovt folkrättsbrott p.g.a. företagets verksamhet i landet. stoppades ett förslag om att kompensera dem som drabbats av företagets verksamhet med av en stor majoritet på företagets bolagsstämma . Bland dem som röstade mot fanns flera svenska storbanker. Det är viktigt att alla anklagelser mot de utländska oljebolagen grundligt utreds och att de som drabbats av oljeutvinning ersätts. bör som enskilt land såväl som medlem i EU och FN motverka att framtida oljeutvinning i bidrar till MR-brott, konflikter och en orättvis fördelning av resurser. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Även om det finns en bräcklig fred och våldet i avtagit så är ett land fyllt av motsättningar som lätt kan blossa upp och omvandlas till väpnade konflikter och krig om man inte kommer till rätta med landets grundläggande problem, den ojämlika fördelningen av resurser och omvärldens försök att kontrollera landets naturtillgångar. har bedrivit ett mindre utvecklingssamarbete med . Efter fredsavtalet 2005 har det samarbetet utökats. bidrar framför allt med humanitärt stöd genom FN, men bedriver också ett arbete med kvinnors rättigheter. Detta är viktigt eftersom kvinnors rättigheter är starkt begränsade i , bl.a. är tvångsäktenskap och könsstympning vanligt förekommande. För är det viktigt att fortsätter att bedriva ett långsiktigt utvecklingssamarbete med , i synnerhet med fokus på frågor om flickors och kvinnors rättigheter. blev Sydsudan en självständig stat genom delningen av i en nordlig och en sydlig del. En dramatisk folkomröstning och oroligheter föregick självständigheten som ändå skedde under fredliga former. Delningen av är en av de största politiska händelserna i regionen sedan avkoloniseringen. Hoppet om en bättre tillvaro som självständig stat, efter flera årtionden av konflikt med norra , grusades snabbt. Inte minst genom det inbördeskrig som bröt ut och hade sina rötter i gammal rivalitet mellan de största folkgrupperna dinka och nuer.