mot · H5023828 · 2017-10-05 00:00:00 — Fri rörlighet och fattiga EU-medborgare ställer sig bakom det som anförs i motionen om fri rörlighet och fattiga EU-medborgare och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att pengar ur ska kunna ges direkt till ideella organisationer som arbetar med romer i och och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att kommuner ska få större befogenheter att säkerställa att ordningslagarna följs och att beslut om avhysning ska gälla ett större område och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att kommuner ska kunna besluta om lokala ordningsföreskrifter och tillkännager detta för regeringen. tillbaka finns många rumänska och bulgariska medborgare i . Några har fått tillfälliga jobb men flertalet tigger ihop mindre summor för att klara uppehället här och ge pengar till familjen i hemlandet. Enligt regeringens bedömning utgjordes denna grupp då av cirka 4 000–5 000 personer som tillfälligt vistas här. De flesta av dem som tillfälligt söker sig till från ett annat EU-land är fattiga och lever i en utsatt situation i hemlandet. Många av dem är romer. En av de viktiga grunderna för den europeiska gemenskapen är den fria rörlighet som gäller inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Det innebär att alla som är medborgare i ett EES-land har rätt att vistas i en annan medlemsstat inom EES utan annat krav än giltigt id-kort eller pass så länge hon eller han inte blir en orimlig belastning för den mottagande statens sociala biståndssystem. För att en EES-medborgare ska ha rätt att vistas i än ställs vissa krav, till exempel att personen är anställd i den mottagande staten eller är arbetssökande med en verklig möjlighet att få anställning. De EU-medborgare som tillfälligt vistas i lever oftast under svåra förhållanden. Eftersom fattigdom och utsatthet är bakgrunden till att de lämnat hemlandet blir också vistelsen här svår. Tältläger, en enkel koja, nedgångna fastigheter eller kanske en bil blir ofta boendet eller månader de vistas i . De sanitära förhållandena är då mycket dåliga, vilket leder till att de områden där dessa tillfälliga bostäder finns uppställda också präglas av nedskräpning och blir vanskötta. Inte sällan är det en olovlig bosättning, det vill säga att man vistas där utan markägarens godkännande. Det är inte på detta sätt som den fria rörligheten inom EES var tänkt att fungera. slår vakt om den fria rörligheten inom EES. För att den ska fungera är det viktigt att det ramverk som finns efterföljs och att varje land ser till att dess medborgare får ett rimligt socialt skydd och tillgång till skola och hälsovård. har bland annat föreslagit följande: Fastställ nationella riktlinjer gällande utsatta EU-medborgare i . De ska innehålla lagar och regler på nationell nivå och till ledning för kommuner och landsting. Sanktioner ska införas mot EU-länder som kränker sina medborgares/minoriteters rättigheter, vilka återfinns i Köpenhamnskriterierna, i likhet med de sanktioner som tillämpas när EU-länder bryter mot den ekonomiska stabilitetspakten. Utse ett sändebud med initiativrätt som ansvarar för frågan om romers situation i och och övervakar hur medel från socialfonden används m.m. Sändebudet ska följa utvecklingen och återrapportera till kommissionen. Pengar ur ska kunna ges direkt till ideella organisationer som arbetar med romer i och , istället för att ges till dessa länder. Nuvarande lagstiftning gällande rätt till utbildning förändras inte, vilket innebär att de EU-medborgare som saknar uppehållsrätt och som vistas här enligt tremånadersregeln inte ska ha rätt till utbildning i . EU-medborgares hemland ska ta ansvar för vårdkostnaderna för sina medborgare som saknar ett europeiskt sjuförsäkringskort. Regeringen bör fortsätta överläggningarna med berörda länder så att bilaterala avtal säkerställer denna ordning. Olovliga bosättningar ska inte accepteras. Kommunen måste få större befogenheter att säkerställa att ordningslagarna följs. Ett beslut om avhysning måste därför kunna gälla ett större område och ett system med lokala ordningsvakter bör övervägas. Handräckning måste kunna ske snabbare . Staten måste därutöver se över de kostnader som uppkommer kring särskild handräckning, bortforsling, städning m.m. som drabbar kommuner och markägare. Översynen ska leda till lägre kostnader och effektivare hantering för markägaren. Kommunerna ska i lokala ordningsföreskrifter ange vad som kräver särskilt godkännande på allmän mark i syfte att upprätthålla ordning. En kommun ska kunna besluta om lokala ordningsföreskrifter som till exempel anger att särskilda krav kan ställas inom ett begränsat område. kan tydliggöra att all nedskräpning, skadegörelse och illegalt klotter på offentlig plats är förbjudet. Andra exempel på föreskrifter är hur lastning av varor skall ske, hur buller ska hanteras vid arbeten i offentliga miljöer, hur markiser och skyltar ska anordnas och att förtäring av alkoholhaltiga drycker inte får ske inom vissa områden. Sammantaget är det ofta en bred genomgång av de områden som respektive kommun finner angelägna att hantera genom en lokal ordningsföreskrift. I ordningsföreskriften ska det också vara möjligt för kommunen att ange riktlinjer kring utdelande av flygblad, insamlingar av pengar eller uppställande av föremål utan lov från fastighetsägaren. Sådana ordningsföreskrifter bör även kunna vara ytterligare ett verktyg för att hindra bosättningar. Det är rimligt att ger stöd till en hemresa om behovet inte kan tillgodoses på annat sätt. Däremot bör man avstå från att ge upprepat stöd till hemresor. Straffet för människohandelsbrott måste skärpas. Skånberg (KD)