mot · H5023222 · 2017-10-05 00:00:00 — Samarbetena ger ett mervärde till båda arbetsgivarna och inte minst den anställde. Det här konceptet bör kunna utvecklas och breddas ytterligare. Inte minst genom att ge offentliga arbetsgivare en instruktion att söka samarbete med Försvarsmakten kring anställd personal. Under alliansregeringen togs de första stegen för att skapa en sammanhållen veteranpolitik. Några av åtgärderna som genomfördes var förstärkt uppföljningsansvar för Försvarsmakten efter genomförd insats, kontaktpersoner för anhöriga på Försvarsmakten och att en särskild veterandag med statsceremoniell status infördes. var drivande bakom beslutet att göra veterandagen till en allmän flaggdag. Detta trots ett obegripligt förhalande av beslutet från regeringens sida. måste arbetet med att förstärka veteranpolitiken förstärkas ytterligare. De svenska kvinnor och män som gjort viktiga insatser för fred och säkerhet förtjänar både uppskattning och stöd från såväl stat som samhälle. I den veteranutredning som Alliansen tillsatte och som presenterades 2014 finns ett flertal förslag på hur arbetet med veteranpolitiken kan utvecklas. Det handlar bland annat om ansvaret för de som skadats i tjänsten, behovet av att ge stöd även till de anhöriga och att bättre involvera de frivilliga försvarsorganisationerna i arbetet med veteranerna. Försvarsmakten har , utifrån det förslag som fanns med i och det tillkännagivande som Alliansen drev i , inrättat ett veterancentrum. Det är positivt att så nu har skett. vill dock se en högre ambition för veterancentrumet. Ett bra exempel som kan hämta inspiration från är det norska veterancentrumet Bæreia som är inrymt i ett eget hus och erbjuder en bred palett av tjänster och aktiviteter för såväl veteraner som anhöriga. En annan del i veteranpolitiken som bör ses över är att Försvarsmaktens aktiva uppföljningsansvar för utlandsveteranerna begränsas till . Efter de fem åren får Försvarsmakten inte vidta aktiva uppsökande åtgärder för utlandsveteranerna. Denna begränsning bör ses över för att myndigheten vid behov ska kunna följa upp utlandsveteranerna så länge som det behövs. Veteranarbetet inom det svenska försvaret bedrivs utifrån en decentraliserad modell där Försvarsmaktens veterancentrum i koordinerar arbetet, men mycket av de praktiska åtgärderna görs av veteransamordnare som finns på varje förband. Veteransamordnare är dock en tillikabefattning, det vill säga ett extra ansvarsområde för individen utöver den reguljära tjänsten. För att förstärka veteranarbetet bör myndigheten överväga att göra veteransamordningstjänsterna till heltidstjänster. Ett intressant exempel på samverkan mellan Försvarsmakten, näringslivet och det övriga samhället är danska Interforce. Det är ett samarbete som inkluderar arbetsplatser som tillsammans har över 950 000 anställda och finns över hela . Syftet med Interforce var från början att skapa bra förutsättningar för försvarsmaktsanställda att åka på internationell insats utan att det skulle behöva skada deras karriärer. Uppdraget har breddats. Konkret inkluderar samarbetet nu allt från arbetsförmedling och veteranfrågor till att skapa folkförankring och förståelse för försvaret. Ett större och mer kvalificerat hemvärn Hemvärnet utgör av Försvarsmakten och har genomgått en positiv utveckling mot en vassare organisation. Det är också en mycket kostnadseffektiv del av Försvarsmakten som skapar en värdefull folkförankring. Medelåldern har sänkts, förbanden är mer välövade och modern utrustning har tillförts hemvärnet. I takt med att säkerhetsläget har försämrats i närområde har också försvaret av det egna territoriet blivit allt viktigare. För detta är hemvärnet en central aktör. Det finns en stor potential att ytterligare stärka hemvärnet och på så sätt även stärka försvaret av . Vi vill därför att hemvärnet ska vara en egen försvarsgren. Det skulle ge organisationen en större autonomi inom Försvarsmakten och bättre möjligheter att utvecklas. Det faktum att hemvärnet styrs av ett annat regelverk än den övriga försvarsmakten understryker det behovet. Inte minst skulle hemvärnet kunna fylla en viktig roll för att skydda samhällsviktig infrastruktur. Numerären i hemvärnet bör utökas. Det skulle stärka försvaret av det svenska territoriet betydligt med fler lokala förband som inom timmar kan vara på plats vid en kris. bör hemvärnet fylla upp de 25 000 befattningar som redan finns. är drygt 21 000 av dessa uppfyllda. ska målet vara att hemvärnet ska nå 30 000 soldater. Det finns även ett flertal saker som kan göras för att ge hemvärnet mer kvalificerade uppgifter och modern materiel. har hemvärnet tilldelats granatkastare, något som ger förmåga till indirekt eld. Detta som ett resultat av försvarsuppgörelsen 2015. Försvarsberedningen har även tidigare föreslagit att hemvärnet skulle kunna utbildas och utrustas med luftvärn av typen Robot 70. Utöver luftvärn finns även förslag på att hemvärnet skulle kunna bistå med att lägga reservbroar. Försvarets 18 frivilligorganisationer – allt från Röda Korset och Försvarsutbildarna till Sjövärnskåren och – besitter en stor kompetens och är en viktig resurs för såväl Försvarsmakten som krisberedskapen. Engagerade i dessa organisationer bör kunna utnyttjas bättre i händelse av kris och konflikt. organiserar till exempel frivilliga resursgrupper i kommunerna som kan sättas in i händelse av kris för att hjälpa till med evakueringar, information och administration. Ökade möjligheter för Försvarsmakten att stödja polisen Samverkan mellan Försvarsmakten och polisen måste bli bättre. Vi har inte råd att låta gamla låsningar hindra en sådan utveckling. I ett läge där vi står inför sektorsövergripande hot måste vi kunna möta dessa med samhällets alla resurser och inte ha ett stuprörstänkande. Dock är det viktigt att det är mycket tydligt vilken myndighet som har det yttersta ansvaret för planering och ledning av insatser. finns det positiva exempel på samverkan där Försvarsmakten låter polisen få del av sin betydande helikopterkapacitet. Ytterligare åtgärder skulle kunna vara att låta hemvärnet sköta till exempel trafikreglering, utökad bevakning av samhällsviktig infrastruktur, ID-kontroller vid gränsen och eftersök. Detta skulle frigöra resurser hos polisen som då skulle kunna fokusera på kärnverksamheten. vill därför att det tillsätts en utredning som brett ser på hur samverkan mellan Försvarsmakten och polisen kan bli bättre. I en sådan översyn bör ingå att se över hur lagstiftningen fungerar och kan bli bättre, se på hur den civil-militära samverkan fungerar i andra relevanta länder samt föreslå förändringar och förbättringar. I finns ett särskilt polishemvärn som vid insats underställs polisens befäl. Polishemvärnspersonalen utbildas i bland annat trafikreglering, bevakning, signalementstagning, polisradio, häktningsregler, självförsvar och nödvärn. De vanligaste uppgifterna för Politihjemmeværnet är att bistå polisen med yttre gränskontroll, trafikreglering och avspärrningar samt att även delta vid sök- och observationsuppdrag. Det är alltid polisen som sätter in Politihjemmeværnet vid behov. Vi vill se över möjligheten att införa en motsvarande funktion i det svenska hemvärnet. Psykologiskt försvar: ökad internationell samverkan och egen svensk myndighet Den psykologiska krigföringen har kommit allt mer i fokus. Förmågan att kunna sprida desinformation och beskriva verkligheten på ett sätt som gynnar den egna saken och förvirrar fienden är ett kraftfullt vapen i det moderna informationssamhället. Detta har vi inte minst kunnat se från rysk sida, särskilt i aggressionen mot . Vi måste kunna hantera alla de utmaningar som den psykologiska krigföringen innebär och ha förmågan att snabbt agera för att identifiera och bemöta påverkanskampanjer och desinformation, men även att snabbt kunna komma ut med trovärdig information själva, inte minst i händelse av ett krisläge. Förmågan till ett aktivt psykologiskt försvar är något som ska beaktas. måste därför stärka det psykologiska försvaret både i , men även tillsammans med andra likasinnade stater. Ett bra exempel på det senare är deltagande i Natos center för strategisk kommunikation, Stratcom, i , något som var centrala för att få till stånd. Vi är även för att ska stödja arbetet med strategisk kommunikation hos EU:s utrikesförvaltning i . Samordningsansvaret kring det psykologiska försvaret ligger hos Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), men flera andra aktörer har det praktiska ansvaret. Den nya situationen kräver att behöver ta ett helhetsgrepp kring det psykologiska försvaret. Därför föreslår vi att det psykologiska försvaret ska återinföras som en myndighet. Den enhet på MSB som arbetar med det psykologiska försvaret är mest fokuserad på källkritik och att identifiera desinformation. Resurserna för att utgöra ett mer gediget stöd för såväl myndigheter, medier, företag och allmänhet är begränsade. Genom att skapa en egen myndighet med en större autonomi och resurser skulle det vara möjligt att på ett bättre sätt kunna analysera svaga punkter i samhället, ta fram strategier för att stödja relevanta aktörer samt att utbilda såväl allmänhet som beslutsfattare. Inte minst viktigt är att brett kunna bemöta desinformation samt så kallade troll och fake news genom faktaspridning. () bör få i uppdrag att utreda hur en myndighet för psykologiskt försvar bör se ut och vilket mandat den bör ha. Som ett led i ett fördjupat nordiskt samarbete kring totalförsvar vill vi även att möjligheten att samverka kring nyhetsbevakning på ryska beaktas. I ett allt mer statskontrollerat och auktoritärt inskränks möjligheten att ta del av oberoende nyhetsrapportering på det egna språket. Det finns goda historiska exempel, som och , på hur externa nyhetskällor spelat en stor roll för att ge ett alternativ till de statskontrollerade medierna. Informations- och cybersäkerhet i Försvarsmakten Samhället är helt beroende av fungerande IT-system för alla vitala funktioner. Det gäller allt från betalningsströmmar och vattenförsörjning till samhällsinformation och transporter. har attacker mot IT-system orsakat stora problem och viktiga samhällsfunktioner har legat nere. Attackerna har olika syften och genomförs av olika aktörer, men gemensamt är att de är ett stort hot mot samhällets funktionalitet såväl i fred som i händelse av kris och konflikt. visade säkerhetskrisen hos Transportsstyrelsen tydligt på vikten av att skärpa arbetet med it- och cybersäkerhet. Stora mängder sekretessbelagd information om både enskilda personer och rikets säkerhet har hanterats i strid mot gällande lagstiftning och kommit personer utan säkerhetsprövning till del. Intressanta exempel på arbete med cybersäkerhet finns i bland annat där även för cybersäkerhet ligger. I arbetar man dessutom brett i samhället med cybersäkerhetsfrågor där representanter för både Försvarsmakten, myndigheter och näringsliv samverkar tätt. I denna samverkan ingår också ett nätverk av frivilliga experter som arbetar med frågan. Detta exempel bör också kunna vara en modell som kan användas i , särskilt mot bakgrund av den höga kompetens som finns i IT-sektorn i . har beslutat att upprätta ett cyberkommando som ska utvecklas till en helt egen försvarsgren i förlängningen. Möjligheten att även Försvarsmakten i kan etablera ett cybercentrum bör utredas. Cyberarenan kommer bli allt viktigare och måste ligga i framkant för att såväl kunna freda försvarsmaktens system från angrepp som att ha en god aktiv cyberförmåga. Det finns en stor potential att utnyttja de som är tjänstgörande soldater när det gäller cybersäkerhet. Detta sker redan i viss utsträckning genom samarbeten mellan större IT-företag och försvaret där de anställda delar sin tid mellan de två arbetsgivarna. Dessa samarbeten bör utvidgas och i förlängningen leda till upprättandet av IT-förband som står under cybercentrumets befäl. Möjligheten att knyta upp civil IT-kompetens genom motsvarande hemvärnsavtal bör också undersökas. måste ha ett trovärdigt cyberförsvar inklusive en aktiv cyberförmåga. Det gör att nationella strategier för cybersäkerhet kontinuerligt tas fram och utvecklas. Den aktiva cyberförmågan kräver också att det tas fram en svensk cyberdoktrin. Utgångspunkten för en sådan doktrin ska vara att har en aktiv cyberförmåga, men tydligt deklarerar att vi inte kommer att vara först med att använda den. När nationella strategier för cybersäkerhet tas fram är det viktigt att de utgår ifrån tydliga analyser om vad som är skyddsvärt och med fokus på kraftfulla insatser där de gör mest nytta, snarare än analyser som utgår från den senaste krisen och insatser som ska åtgärda alla hot oavsett storlek. Om ska ha en nationell säkerhetsstrategi kommer cybersäkerhet utgöra en mycket viktig beståndsdel i denna. Därför blir också behovet av en tydlig strategi som utgår från vad som är skyddsvärda svenska intressen central. Totalförsvar och civilt försvar Den nya krigföringen där vi inte bara står inför militära hot, utan också inför risken för cyberattacker, psykologisk krigföring, ekonomiska påtryckningar och underrättelsehot ställer stora krav på samhällets förmåga att klara kriser. Vi behöver ett totalt försvar som använder samhällets alla resurser, såväl personella som materiella, för att skapa resiliens. Det nya totalförsvaret handlar ytterst om att ha ett samhälle där alla hjälper till och som även fungerar i händelse av kris. Arbetet med att bygga upp och utveckla totalförsvaret har påbörjats i samband med genomförandet av det nya försvarsbeslutet. Detta är positivt, men det finns ett antal frågetecken. Många kommuner och andra offentliga aktörer vittnar om att det saknas tydliga riktlinjer för hur arbetet ska bedrivas. Det är dessutom tveksamt om de resurser som avdelas för uppgiften är tillräckliga och det finns inte nog med fokus på hur näringslivet kan bistå i uppbyggnaden av totalförsvaret. Den kompetens och de materiella resurser som under det fanns hos offentliga aktörer återfinns hos näringslivet. Vi måste bli bättre på att utnyttja dessa. vill därför att det görs en översyn av vilka samhällsviktiga resurser som finns hos privata aktörer och hur dessa kan användas för att garantera samhällets funktionalitet i händelse av kris och krig. Ett sätt att göra detta är att se hur större företag kan bidra till att skapa en stärkt beredskap genom att staten sluter avtal med större aktörer som till exempel livsmedelsföretag om viss lagerhållning. Detta sker när det gäller beredskapslager av olja. Teknikutvecklingen går snabbt när det gäller utvecklingen av obemannade luftfartyg, så kallade drönare. Detta påverkar också försvarets verksamhet. Okända drönare som dyker upp i luftrummet vid militära övningar är ett problem som uppmärksammats allt mer såväl i som i andra länder. har svenska övningar behövt stoppas på grund av främmande farkoster. Senast under den stora svenska övningen observerades okända drönare . I den utredning som tillsatts för ett förbättrat skydd för totalförsvarsverksamhet ingår att se över en skyddsvakts befogenheter att ingripa mot drönare som avbildar skyddsobjekt eller stör verksamheten vid ett sådant objekt. Fokus för utredningen ligger mer på juridik och lagstiftning som reglerar drönares användning vid militära skyddsobjekt. Försvarsmakten bör därför ges ett mer bredare uppdrag att analysera det hot som främmande drönare utgör för det svenska försvaret på generell nivå. I uppdraget bör det även ingå att Försvarsmakten lämnar förslag på lämpliga motåtgärder mot drönare som stör försvarsverksamhet. Utvecklade och nya förmågor och materiel Försvarsmaktens framtida materielbehov är en fråga som både är angelägen och kostsam. Om ska kunna försvara sig mot en tekniskt avancerad motståndare måste Försvarsmakten ha tillgång till modern och effektiv materiel. Avancerad försvarsmateriel är dock förknippad med stora kostnader för forskning och utveckling och marknaden för försvarsmateriel är långt ifrån konkurrensutsatt och transparent i alla stycken. Försvarsmakten har pekat på att efter 2020 måste myndigheten anskaffa och förnya ett antal stora materielsystem samt även fylla på med basmateriel. Detta kommer att kräva omfattande resurser och Försvarsmakten har tidigare angivit siffran för dessa behov. Dessutom redovisade myndigheten i sitt budgetunderlag att det även uppstått fördyringar under innevarande försvarsbeslutsperiod (2016–2020) på plus ytterligare behov på 1,5 miljarder. Jas Gripen-systemet och den samlade luftförsvarsförmågan Försvarsmakten kommer att byta ut den nuvarande C/D-versionen av mot nästa generations version E. består flygvapnet av 96 C/D. Den nya E-versionen innebär att vårt luftförsvar stärks och att försvaret får ett plan med nya och förbättrade förmågor som svarar upp mot framtidens konfliktmiljö. Den nya versionen kommer att bland annat ha bättre radar och möjlighet att operera på längre avstånd. När den nya E-versionen av byggs kommer att använda delar från de gamla C/D-planen. Detta för att kostnaden för de nya planen ska kunna hållas nere. Dock har också tagit beslut om att anskaffningen av E även får omfatta nyproduktion av komponenter och hela flygplan. Utifrån det försämrade säkerhetsläget och risken att det som den nya E-versionen av införs kommer att finns relativt få operativa plan finns det anledning att behålla ett antal av C/D-versionen längre än vad som ursprungligen var tänkt. Detta också utifrån att vill utöka krigsorganisationen i takt med att försvarsanslaget ökar. vill därför att Försvarsmakten och den pågående materielutredningen särskilt analyserar förutsättningar och kostnader och tar fram förslag på hur många C/D som skulle behöva behållas utifrån en utveckling där krigsorganisationen utökas till åtta stridsflygdivisioner. En utökning av krigsorganisationen bör även innebära att ytterligare ett utbildningsförband upprättas. Detta förband skulle med fördel kunna placeras i , vilket då skulle bli fjärde flygflottilj. Det skulle även stärka försvaret av huvudstaden. De C/D som behålls skulle sedan i den takt som ekonomin medger kunna säljas och bytas ut mot E. har sagt att vi dessutom vill se 70 nya E, istället för de 60 som är beställda . Om ekonomin medger kan det bli aktuellt med 80 stycken för att fylla Försvarsmaktens behov. Det är också viktigt att se på helheten i samlade luftförsvarsförmåga. Jas Gripen-systemet är en viktig del, men i förmågan ingår även andra viktiga delar som luftvärn och radarspaning. När det gäller luftvärnet håller ett nytt korträckviddigt system på att införas och ett medel- och långräckviddigt system kommer i närtid att upphandlas. vill dock se ett tidigare införande av luftvärnet med medellång räckvidd jämfört med hur planen ser ut . Den luftburna radarspaningsförmågan kommer att falla för åldersstrecket och beslut måste tas om hur förmågan ska säkras . Genom försvarsuppgörelsen kommer dagens luftburna sensorförmåga att vidmakthållas efter 2020. vill dock att anskaffning av ny luftburen sensorförmåga påbörjas . Tillgången till helikoptrar måste beaktas för att kunna ha en hög grad av mobilitet. Tillgängligheten i Jas Gripen-systemet i är förhållandevis låg jämfört med vissa andra länder som också har köpt eller leasat . Detta är inte acceptabelt med tanke på det försämrade säkerhetsläget. Därför måste tydligare krav ställas. Krav på krigsduglighet kan innebära hur många plan som ska kunna finnas i luften. För att uppnå en högre krigsduglighet kommer det till exempel att krävs förbättringar i logistikkedjan, större lagerhållning av reservdelar och ammunition samt en utökad basorganisation och utbildning av baskompanier med pliktpersonal. Beslutet att ta fram en ny version av togs 2012 av alliansregeringen. har beslutat om en beställning på 60 stycken E. Dessa ska vara operativa och slutlevererade . har drivit förslaget som Försvarsberedningen lanserade 2014 att man skulle addera 10 extra E och därmed ligga på 70 plan. Ett centralt fokus för försvarsuppgörelsen är att krigsdugligheten i de två armébrigaderna ska höjas. Att så sker är av stor vikt för att de båda brigaderna ska ha en hög förmåga att agera enskilt med även samordnat. vill även se att en tredje armébrigad upprättas i . Att den svenska markstridsförmågan förstärks är av stor vikt för att höja tröskeleffekten i det svenska försvaret. Denna tredje brigad bör inrättas i början av nästa inriktningsperiod. har få artilleripjäser, men de som finns håller en hög kvalitet tillsammans med den avancerade ammunitionen som vi besitter. Artilleriet utgörs av 24 pjäser av det nya svensktillverkade systemet . På grund av att drog sig ur en gemensam beställning har även fått ta ansvar för 24 ytterligare pjäser. Av dessa är 12 förrådsställda och 12 ska säljas på export. Försvarsmakten har pekat på behovet av artilleri som kan understödja förbanden. Ytterligare artilleri ger möjligheten att stärka försvarsförmågan på flera platser i landet som på till exempel . vill därför se att de 12 pjäser som ska säljas istället anskaffas av det svenska försvaret. Målet är att alla 48 pjäser dessutom ska vara förbandssatta mot slutet av innevarande försvarsbeslutsperiod. Pjäserna kan bemannas av pliktpersonal. Att ha alla 48 pjäser krigsdugliga kommer även att kräva vissa materiella kompletteringar för att pjäserna ska kunna vara fullt operativa. är ett exportberoende land som i hög grad är beroende av att kunna hålla våra handelsvägar öppna. Den övervägande delen av export och import går sjövägen. Att störa farlederna genom minering eller bara ett hot om minering skulle innebära ett reellt hot mot försörjningstrygghet, såväl i freds- som i krigstid. För att möta detta hot mot våra farleder måste Försvarsmakten ha tillräckliga resurser när det gäller minröjningsförmågan. Minröjningsfartygen ligger nu med som en del i den materielutredning som ska ta fram förslag till hur framtidens materielbehov ska prioriteras och finansieras. Vi vill lyfta behovet av att prioritera den förmågan. Frågan om att våra fem Visbykorvetter inte utrustats med luftvärn har diskuterats . Det har hävdats att korvetterna skulle vara skyddslösa utan luftvärnet. Faktum är att Visbykorvetterna har en god förmåga till självskydd med hjälp av en kombination av andra system, däribland radar, stealthteknik och automatkanonen. Att addera luftvärnsförmåga skulle dock stärka möjligheter till självskydd och dessutom stärka Visbykorvetternas möjligheter att exempelvis kunna skydda andra fartyg, men även skyddsobjekt som hamnar och andra installationer. Ytterligare ubåtar skulle stärka försvarets förmåga till underrättelseinhämtning, men även vår förmåga att förhindra eventuella motståndare att få tillträde till svenskt territorium. Vi ser även att de ubåtar som anskaffas i nästa steg även har möjligheten att bära kryssningsrobotar. Detta skulle innebära en ny och viktig förmåga. Ett amfibieregemente i är en åtgärd som bör prioriteras för att såväl stärka försvaret i som höja marinens sammanlagda förmåga. En annan viktig fråga när det gäller marinen som kommer att bli aktuell i närtid är nästa generations ytstridsfartyg. ligger något före i den processen och är nu på väg att beställa nya fartyg. bör se över möjligheten att ansluta till den finska anskaffningen. I upphandlingen bör behovet av luftvärn till nästa generations korvetter vara prioriterat. ser även att antalet fartyg i marinen utökas, i det sammanhanget bör alternativet att även anskaffa mindre patrullfartyg beaktas. Materiel, logistik och industri har en livskraftig försvarsindustri som bidrar till att stärka säkerhet och som utgör en viktig högteknologisk bransch i Industrisverige. Cirka 30 000 människor är direkt sysselsatta i den svenska försvarsindustrin, och betydligt fler om man räknar in underleverantörerna. Vi har ett antal stora försvarsföretag som är exportberoende och som har förmåga att leverera helhetslösningar för hela vapenplattformar. Framtidens försvarsindustri går i allt högre utsträckning mot att civil teknik integreras i militär teknik.