mot · H5022962 · 2017-10-05 00:00:00 — Storbolagens fartyg, med sina frånvarande ägare, får hålla sig längre ut till havs på behörigt avstånd från hummerns föryngringsområden. Hummer och lokalsamhällen frodas i tack vare att lokalt näringsliv och delstatspolitiker samarbetar, medan utfiskning och avfolkning är en bister realitet i många andra kustområden. Det är nödvändigt och fullt möjligt att även i ställa om till förvaltning istället för förbrukning av våra gemensamma tillgångar. är ett regel- och skatteparadis för gruvbolag och denna orimliga ordning måste lämna plats för en rättvis fördelning, såväl mellan regioner som mellan generationer, av de ekonomiska överskott som verksamheten skapar; i takt med att vi rör oss mot en cirkulär ekonomi minskar betydelsen av de extraktiva näringarna. 1993 avskaffade det så kallade kronoandelsinstitutet, som innebar att staten hade rätt till andel med hälften i en bearbetningskoncession som beviljats någon annan än staten. Det bör utredas om kronoandelsinstitutet, eller liknande, skulle kunna återinföras, samt mekanismer som försäkrar att gruvbolag betalar för de miljöskador de orsakat, i de fall de beviljats tillstånd att prospektera eller bryta mineraler. Detta bör ge regeringen tillkänna. En bostad är en rättighet för alla, inte bara dem med tjocka plånböcker, och inte en vara vilken som helst. Människors hem måste fredas från spekulationsekonomin. Det krävs konkreta åtgärder för att avstyra och undvika finansiella bubblor och krascher på den svenska bostadsmarknaden. Likaså är det angeläget att stegringen av värde på mark i attraktiva områden – till exempel centrala lägen eller intill kollektivtrafik – i högre grad återförs till samhället och kommer till nytta. Här diskuteras några förslag. Redan nu kan svenska kommuner ta ut marknadsmässig tomträttsavgäld för mark de äger och hyr ut. Ett sådant system underlättar för mindre byggherrar och byggemenskaper, då de inte behöver betala en stor summa direkt, som de skulle fått göra om de istället köpt marken. Intäkterna från uthyrningen av marken kan kommunen sedan använda för investeringar som ger samhällsnytta. Det finns flera exempel på framgångsrik och omfattande användning av sådana system. I har markarrendet varit högt . Som mest har av stadens budget bestått av markarrendeintäkter. Inkomstskatten är å andra sidan mycket låg och moms saknas. Det moderna kollektivtrafiksystemet, tunnelbanan, har finansierats via markhyresintäkter. Satsningen är därmed i princip självfinansierande, eftersom markvärdet höjs av samhällsnyttiga infrastrukturinvesteringar. mellan återfördes av alla markvärdehöjningar till staden och över hälften av infrastruktursatsningarna finansierades på detta vis, enligt studier. Det finns all anledning att tänka i liknande banor i . När exempelvis nya stambanor byggs kommer till dess stationer att öka. Det är bättre hushållning med samhällsekonomin att denna mark, om den är offentligt ägd, behålls och hyrs ut, än att den säljs. Då kan avkastningen kontinuerligt användas för gemensam nytta . Därför bör kommuner uppmuntras att hyra ut mark och ta ut marknadsmässig tomträttsavgäld istället för att sälja den för exploatering. Detta bör ge regeringen tillkänna. Vidare bör investeringar i högre grad finansieras med markarrenden på marknadsmässig nivå. Detta bör ge regeringen tillkänna. Utöver mer strategisk användning av markarrenden behöver ytterligare styrmedel för att stävja spekulation och minska sociala och ekonomiska orättvisor övervägas. fanns en fastighetsskatt i , men den har ersatts av en fastighetsavgift med så tandlös fördelningsprofil att den inte ger nämnvärd effekt i dessa avseenden. En intressant modell värd att titta närmare på är att beskatta markvärde. Intäkterna kan användas till gemensamma nyttigheter eller återföras direkt till enskilda människor genom exempelvis höjt grundavdrag på inkomstskatten. Med ett progressivt upplägg skulle ett sådant system kunna bidra till att utjämna ekonomiska och sociala ojämlikheter. Idén har diskuterats länge i olika länder och i vitt skilda politiska läger. Ett exempel på hur idén att beskatta markvärde tillämpats i praktiken är i : en stad som klarade sig relativt väl genom den senaste finanskrisen. Staden motverkade spekulation i fastigheter genom att inrätta ett system med markvärdesskatt. Man utgick från en traditionell fastighetsskatt som successivt förändrades så tyngdpunkten kom att ligga på beskattning av markvärde i stället för byggnader. Istället för en spekulationsbubbla fick staden en byggboom: betydligt fler av befolkningen fick tillgång till bostäder. När markägande medförde en kostnad ökade incitamenten till aktiviteter som kunde ge intäkter att betala skatten med. Staden förtätades, fler företag etablerades, arbetslösheten minskade, liksom brottsligheten. Incitamenten till ökad ekonomisk utveckling handlar inte bara om att markägare behöver säkra möjligheter att betala markskatten, utan även att bankernas incitament att låna ut till improduktiv fastighetsspekulation minskar. De kan då bli mer benägna att låna ut till företag som genom investeringar i nyproduktion ökar behovet av arbetskraft. Det finns alltså goda argument för att närmare undersöka hur en ren markskatt, eller en tudelad fastighetsskatt som i , skulle kunna fungera i för att motverka bostadsbubblor. En reform liknande den i skulle kunna genomföras i om kommuner fick möjlighet att justera om den kommunala fastighetsavgiften och anpassa den till marknadsläget. Möjligheten att ge kommuner möjlighet att justera om den kommunala fastighetsavgiften så att den helt eller delvis består av markvärdesskatt och lägga den på en nivå som är hög nog att motverka spekulation och bubblor, behöver utredas. Detta bör ge regeringen tillkänna. Handlingsplan för ekonomisk jämlikhet De ekonomiska klyftorna har blivit extrema, såväl i som i världen. Den rikaste procenten i äger nu mer än vad de fattigaste förfogar över. Och i en rapport från den ansedda biståndsorganisationen äger nu den rikaste procenten av världens befolkning mer än övriga tillsammans (Wealth: Having it all and wanting more, 2016). En handlingsplan för ekonomisk jämlikhet i måste tas fram. Detta bör ge regeringen tillkänna. Skattereformer för att minska ekonomisk ojämlikhet Inkomstklyftorna har vuxit snabbare i än i något annat OECD-land. Statistik och forskning visar att den ökade ekonomiska ojämlikheten beror på dels att kapitalinkomsterna vuxit snabbare än löneinkomsterna, dels att den svenska fördelningspolitiken monterats ner. När gick med i EU hade vi ett av de mest progressiva skattesystemen bland medlemsländerna. har vi istället det minst progressiva av alla, jämfört med de 15 ursprungliga EU-länderna. Mot bakgrund av detta är reformer som syftar till ökad progressivitet i skatteskalan väl motiverade. Skatt efter bärkraft är en viktig princip. Det är rimligt att den som har det bättre ställt ekonomiskt bidrar mer till det gemensamma än den som har det sämre. Vidare är det orimligt att inkomster av förvärvsarbete beskattas hårdare än andra inkomster och tillgångar. Exempelvis har den som ärver per definition inte själv arbetat ihop det hen får men slipper nu helt skatt på arvet. Som nämnts tidigare, behövs en gedigen handlingsplan för att minska den ekonomiska ojämlikheten. Här följer några förslag på åtgärder. Den arvsskatt som avskaffades helt i var progressiv på så vis att större arvslotter beskattades högre än mindre och mindre närstående arvs- och testamentstagare beskattades hårdare än närstående. Även gåvoskatt togs ut på egendom som gavs bort. Ett lagförslag på ett återinförande av arvsskatt, eventuellt kompletterad med en återinförd gåvoskatt, behöver tas fram. Detta bör ge regeringen tillkänna. Förmögenhetsskatten är avskaffad i , trots att den gav betydande intäkter till statskassan (2005 och nästan 6 miljarder ). Ett lagförslag på ett återinförande av förmögenhetsskatt behöver tas fram. Detta bör ge regeringen tillkänna. Den privata skuldsättningen är alldeles för stor i . Framför allt är bristen på bostäder och de uppblåsta priserna ohållbara. En viktig åtgärd för att komma till rätta med bostadsbubblan är att fasa ut ränteavdragen. Regeringen behöver skyndsamt ta fram ett förslag på hur det ska göras. Detta bör ge regeringen tillkänna. Behov, inte betalningsförmåga, ska avgöra vad vi gemensamt ska subventionera. RUT- och ROT-avdrag, som främst utnyttjas av personer som har det relativt gott ställt, bör därför avskaffas. Istället bör hemtjänst och annan hjälp till behövande personer prioriteras. Detta bör ge regeringen tillkänna. Bolagsskattens utformning bör ses över. Även företag bör bidra efter förmåga. Det är orimligt att stora koncerner kan skatteplanera och betala mycket liten eller ingen skatt. Ett sätt vore att göra bolagsskatten progressiv och höja den för större företag och sänka den för mindre företag. Sådana system finns i elva . Detta bör ge regeringen tillkänna.