mot · H5022017 · 2017-10-03 00:00:00 — Centraliseringen av förrådsställd materiel har gått så långt att verksamheten blir lidande när beställningar från centralförrådet måste väntas in, och därför bör mer materiel finnas ute på regementena samt MILO- och FO-förråd. Sabotage och krigshandlingar kan också få mer avgörande negativ verkan om en större mängd materiel är samlat i nationella förråd. En utredning för att ta fram en optimal förrådsorganisation för Försvarsmakten skall tillsättas. Systemet får inte vara fredsanpassat, utan ska kunna fungera under utövande av nationellt försvar. Efter aktiverandet av värnpliktsutbildning kommer regementen och dess logement åter bli en naturlig del för alla soldater. De farhågor om negativ kåranda som hystes när systemet med enbart frivilliga kontrakterade soldater infördes kan avskrivas. Kårandan ska nu ses ur ett positivt perspektiv. Specialförband bibehålles och nya utvecklas i samma takt som nya asymmetriska hot utvecklas. Dit hör Särskilda Operationsgruppen (SOG) och 32 Underrättelsebataljonen. Fallskärmsjägarskolan bör åter öppnas i . Krigsplacering görs av två bataljoner fallskärmsjägare. Norrlandsjägarna i , K4, fortsätter utbilda soldater. Krigsplacering görs av två bataljoner norrlandsjägare. Lapplandsjägarna i återupptar sin utbildning. Krigsplacering görs av två bataljoner lapplandsjägare. När är återupprättat ska gränsjägarförband åter utbildas där. Förbanden ska kunna användas som stöd till det civila samhället vid större flyktingströmmar, men även i hela spektrat av militära konflikter. Dessa förband ska snabbt kunna mobiliseras, ha mycket kvalificerad teknisk materiel och god lokalkännedom. Krigsplacering görs av fyra bataljoner gränsjägare. 14.3 Kavalleriet, den strategiska reserven Kavalleriet i form av luftburna bataljoner byggs ut för att kunna utgöra en strategisk reserv. Två kavalleriregementen med vardera tre luftburna bataljoner utgör den strategiska reserven. Vid varje regemente finns en uppsättning helikoptrar som är tillräckliga för transport av en bataljon åt taget inklusive deras terrängbilar. Förutom K3 så öppnas K9 på . Vid kavalleriregementena finns dessutom varsin underrättelsebataljon. Helikoptrarna utgör också en stor resurs för insatser i civila kriser som skogsbrand och där ytbärgning behövs. är det viktigt att bygga upp bland annat fördelnings-artilleri, -förbindelsebataljoner ingenjörs/broläggare och transportbataljoner. Brigaderna behöver växlande och olika understöd över tiden. Frivilligorganisationerna bör ha ett eget anslag. Dessa organisationer har skapats med personligt engagemang och det engagemanget utvecklas bäst om de fortsätter som herrar i eget hus. är det viktigt att frivilligorganisationerna verkligen levererar personal med färdigheter till hemvärnet. Frivilligorganisationerna är viktiga, de kompletterar Försvarsmakten och hjälper till med folkförankringen. Högskolorna bör söka integrering med frivilligorganisationerna. Möjligheten för skattelättnader för frivilligpersonal bör prövas, alternativt att dessa får igen en del av sina utlägg via pension. Genom att frivilligorganisationernas övningar integreras mer i civilsamhället syns de mer för befolkningen. 16 Territorialarmén (Hemvärnet) Territorialarméregementen upprättas, ett i varje Fo. Cheferna hämtas ur armén i första hand. Varje regemente ska innehålla minst ett av varje: hemvärnsbataljon, driftvärnsbataljon, lokalförsvarsbataljon, särskild beredskapspolisavdelning samt räddningsbataljon. Territorialarméregementena ska kunna uppträda samlat på Fo-/länsnivå eller uppdelat i Närskyddsområdena (No). Hemvärnsbataljoner (mark såväl som ) skapas ur de nationella skyddsstyrkorna och hemvärnet och kan utgöras av lokalt rekryterade värnpliktiga och frivilliga soldater med minst GMU och som har kort mobiliseringstid. Skapandet av fler basbataljoner avlastar till viss del hemvärnet. Hemvärnet samt lokalförsvarsbataljonerna som lyder under lokal hemvärnsbataljonschef ska förutom skyddsobjekt, träna och förbereda att hålla olika naturliga försvarslinjer. I dessa linjer kan förberedelser göras att placera tyngre vapensystem. Målet är minst två hemvärnsbataljoner per FO, alltså en utökning av hemvärnet. Ledningen för varje hemvärnsbataljon ska husera i historiskt godtagbar miljö av typen landskapsregementen. I Fo där det inte redan finns regementen i bruk återtas byggnader, då främst kanslibyggnad och en kompanibyggnad. Den civila krisledningen samlokaliseras. Nya hotbilder kräver att län och kommuner kan mobilisera i aktiv krishantering på höga våldsnivåer. Bataljonsledningarna inom hemvärnet bör ha del i länsstyrelsernas krisledning. Hemvärnet bör förses med tyngre infanterivapen och fordonsparken bör fortsatt moderniseras. Lokalförsvarsbataljonerna bemannas av de som senast avförts från Fältarmén till personalreserven. Lokalförsvarsbataljonerna byggs upp som lätt infanteri. Strategisk tillförsel av tyngre system kan förekomma, där exempelvis geografin motiverar detta. Lokalförsvarsbataljonerna ska ha repetitionsmöte var sjätte år. Bataljonsledning och en del av kompanibefäl och plutonsbefäl är anställd personal, övriga är värnpliktiga. efter det att de 8+3 brigaderna är fyllda genereras sedan 5 st lokalförsvarsbataljoner. 16.4.1 Driftvärn som system Inget mer kostnadseffektivt system har påträffats än att pliktplacera personal som arbetar med viktig infrastruktur. Detta måste också kunna göras för privatanställda. Driftvärnet sorterar under armén. Driftvärnspersonal måste ha sitt materiel nära, varför vapenkasuner bör finnas nära arbetsplatserna. 16.4.3 Driftvärn för kulturarvet Det civila försvaret har många uppgifter, och om det inte fungerar väl kan inte det militära försvaret verka uthålligt. Det finns ytterligare uppgifter för det civila försvaret som inte är direkt kopplade till att bidra till försvaret av riket, men som har desto större betydelse för hur samhället ser ut efteråt. När krig drabbar ett samhälle är det stor risk att kulturarvet skadas, och här fyller det civila försvaret också en viktig funktion. Vi anser att de som är verksamma inom den kulturella sektorn måste, då krig utbrutit eller krigsfara föreligger, agera så att kulturarvet drabbas i så liten utsträckning som möjligt. Exempel på åtgärder att vidta är detaljerade kartläggningar av byggnader för att möjliggöra återuppbyggnad, evakueringsplaner för kulturskatter, översyner av bergrum för skydd, genomförande av övningar för att snabbt kunna förflytta kulturella objekt m.m. Vi föreslår att regeringen bör låta utreda införandet av ett driftvärn för den kulturella sektorn. Liksom i det gamla civila försvaret så är brandskydd och räddning en viktig komponent. Människor behöver massutbildas för att kunna fungera som räddningspersonal. Här kommer civilpliktig utbildning vara det som möjliggör att en organisation skapas. Om ett nytt gendarmeri kan avlasta polisen genom att jobba mot det tyngre våldet, så kan Särskilda Beredskapspolisen avlasta polisen vid särskilda händelser och krig. En fältarmé med mekaniserade brigader och ett väl spritt territorialförsvar är oundgängligt om ska kunna försvaras. Med befintliga anläggningar, materiel, yrkesofficerare, kontrakterade och värnpliktiga kan två mekaniserade brigader sättas upp. Ytterligare brigader bör sättas upp successivt när försvarsförmågan återtas med målet att ha sju mekaniserade brigader och en stadsskyttebrigad. Bemanning av dessa ska ske med en blandning av anställd, kontrakterad och värnpliktig personal. Trängslet bör vara huvudskjutfält för artilleriet. Brigadformatet är en väl beprövad organsation för markstrid mot en kvalificerad motståndare. Ett försvar med en brigadorganisation och personalförsörjt med värnplikt har större möjlighet att kunna verka under sådana förhållanden. Det är nödvändigt att arméns brigader är samövade för att kunna verka effektivt. Bristen på effektivt luftvärn är en av de största bristerna i den befintliga krigsorganisationen. Enligt vår mening är luftvärnet så viktigt för försvarsförmåga att ett strategiskt luftvärn under flygvapnet bör upprättas. Brigadluftvärnet ska därefter förnyas. Stödbataljonerna i en brigad ska vara en luftvärns-, en ingenjörs-, en underhålls- och en artilleribataljon. 17.1 Arméns strategiska mål och taktiska uppgifter Direktiv för totalförsvaret bör beslutas av i dialog med Försvarsmakten. Mål och uppgifter för försvarsgrenarna bör beslutas av Försvarsmakten i dialog med Försvarsdepartementet. brigadskiss för fältarmén: Mek Bat: Professionell (anställda samt kvarvarande GSS-K). Mek Bat: anställda, som tjänstgör på värnpliktsbasis samt kvarvarande GSS-T. Mek Bat: Värnpliktsförband. Mek Bat: Värnpliktsförband, delvis draget ur hemvärnet. Brigaderna ska ha hemdepåer men även i perioder vara förlagda till befintliga skjutfält med god infrastruktur, vilka används som truppövningsläger. På så sätt kan behovet av att bygga nya anläggningar minskas. Första bataljonen, brigadstabskompaniet, mekspaningskompaniet och luftvärnsbataljon vid varje brigad ska ha en kader av anställda eller kontinuerligt kontrakterade gruppbefäl och soldater, som kan lösa stridsuppgifter initialt till dess mobilisering har genomförts. På så vis är en brigad i varje militärområde direkt gripbar även om inte i sin helhet. Brigaderna ska vara sammansatta så att om de går på tre täter, alla täter ska ha understöd av ingenjörs-, artilleri-, underhåll och luftvärnsförband. 17.3 Baseringsorter för armén För att möjliggöra återtag av ännu fler brigader ska regementen och annan militär infrastruktur bevaras vid ytterligare orter. Kustjägarna fortsätter utbildas för att krigsplaceras i amfibiebrigaderna. Dessa ellitförband kan vara avgörande vid snabba skeenden i våra amfibiska miljöer. I den av Socialdemokraterna ledda försvarsuppgörelsen som ledde fram till försvarsbeslutet talades om att stärka Försvarsmakten. Det reella utfallet kan ifrågasättas. Inom armén har visserligen antalet krigsförband utökats i någon mån. Det som inte är lika känt är att detta har skett genom att övriga krigsförband har reducerats och vissa har lagts ner. Nettoeffekten är i princip oförändrad. Två av de krigsförband som lades ned är ammunitionsröjningskompanierna i . De tillhörde Försvarsmaktens mest insatserfarna förband och nedläggningen har fått allvarliga konsekvenser för förmåga att hantera hotet från minor, oexploderad ammunition och hemmagjorda bomber. De senare utgör ett ökande hot i världen och är det vanligaste vapnet bland terrorister i stora delar av världen. Försvarsmakten, genom Totalförsvarets ammunitions- och minröjningscentrum, Swedec, i utbildar bombtekniker. Behovet av bombtekniker i har ökat kraftigt med anledning av dels ökad kriminalitet men också på grund av det förhöjda terrorhotet. Försvarsmakten har byggt upp en spetskompetens inom området genom deltagande i internationella insatser. Den kompetensen är på väg att försvinna med anledning av nedläggningen av de två ammunitionsröjningskompanierna. Ammunitions- och minröjning är en förmåga som ständigt är efterfrågad såväl vid internationella insatser som i det nationella perspektivet – i fred, i kris och i krig. Utan en stark förmåga inom Försvarsmakten riskerar även polisens förmåga att raseras. vill därför återupprätta Försvarsmaktens ammunitions- och minröjningsförmåga minst till den nivå som gällde innan försvarsbeslutet för att säkerställa att fortsatt kan hantera det hot minor, oexploderad ammunition och hemmagjorda sprängladdningar utgör. Det nyupprättade ammunitionsröjningsförbandet bör placeras vid Totalförsvarets ammunitions- och minröjningscentrum i . Militärpolisen skall utbildas och utrustas för att vid behov kunna förstärka den civila ordningspolisen. Vid insats utanför Försvarsmakten skall militärpolisen vara underställd civilt polisbefäl. 17.7 Arméns materielsystem fyra år Investeringsplanen som skulle materielförsörja IO 14 till 2024 hade ett underskott om 50 Gkr. SD täcker detta underskott genom att lägga till 5 Gkr/år till försvarets materiel till 2031. Det innebär att med SD:s budget så kommer all redan inplanerad materiel att kunna införskaffas. SD budgeterar för gruppmateriel (2018–2020) och för betydligt mer drivmedel, ammunition och robotar. 17.8 Arméns materielsystem tio år SD planerar för materiel till lokalförsvarsbataljoner (–...), materiel för ytterligare 6 armébrigader (–2033) och nytt brigadluftvärn (2025–…). SD planerar för materiel till sex luftburna bataljoner (2022–2031), sex bataljoner (6x3 batterier) raketartilleri (–2030) och 48 st attackhelikoptrar (fyra skvadroner) (–2030). Marinen bör bestå av såväl flottan, amfibiebrigaderna, som territorialförsvarsförband och lokalförsvarsförband. En modern flotta med beväpning och eget skydd och övade amfibieförband är en förutsättning om ska kunna försvaras. Dimensionering av de förband som skall lösa dessa uppgifter måste ske med beaktande av att är den nation som har längst kust i , . Vidare måste hänsyn tas till att antalet tillgängliga fartyg alltid är lägre än det nominella antalet på grund av underhållsåtgärder m.m. Det är fortsatt lämpligt med två ytstridsflottiljer men flera av fartygstyperna befinner sig antalsmässigt nära under kritisk massa för att systemen rationellt ska kunna vidmakthållas personellt och materiellt. Ser man till de uppgifter som skall kunna lösas längs vår långa kust framstår det som uppenbart att antalet kvalificerade ytstridsfartyg bör utökas. De levererade Visbykorvetterna är fem st. Fem st nya korvetter bör inköpas i en serie för att sedan kompletteras av sex st fregatter. När antalet ytstridsfartyg är fler än tio bör antalet ytstridsflottiljer öka till tre, varvid en stationeras i . Ytterligare en minröjningsdivision bör tillföras och denna bör huvudsakligen vara baserad på som en följd av dennas stora betydelse för handelssjöfarten. Regeringen har beställt två nya ubåtar, A 26. Ytterligare fem ubåtar bör inköpas. När antalet ubåtar är större än sju bör ubåtsflottiljen organiseras i två divisioner, varefter en stationeras på . För en liten nation som kan de konventionella ubåtarna utgöra ett strategiskt vapensystem eftersom ingen potentiell angripare kan bortse från att försvararen förfogar över tysta ubåtar. 18.1 Marinens strategiska mål och taktiska uppgifter Direktiv för Försvarsmakten bör beslutas av i dialog med Försvarsmakten. Mål och uppgifter för försvarsgrenarna bör beslutas av Försvarsmakten i dialog med Försvarsdepartementet. Ytstridsfartygen och större fartyg kommer att vara högvärdiga mål i ett storskaligt krig. Det gör att dessa fartyg bör ha såväl automatkanon som robotluftvärn. Det är egenskydd men robotluftvärnet är också en del av det samlade luftförsvaret. Det är viktigt därför med gemensam lägesbild med flygvapnet. 15 eller CAMM är robotluftvärnssystem som bör prövas för dessa fartygsplaceringar, på fregatterna passar 30. När åter ska rusta är det givet att kustförsvaret bör återtas. För detta bör tre amfibiebrigader sättas upp. I och sätts varsin amfibiestridsgrupp upp om vardera en amfibiebataljon, ett kustjägarkompani och ett kustrobotkompani. uppsattes ett rörligt kustrobotbatteri med Saabs RBS 15-robot som huvudvapen. Systemet var kostnadseffektivt och hade stor uthållighet och snabb gruppering. Då Kustartilleriet avvecklades valde man även att avveckla det då blott systemet som såldes till . Detta system är (i moderniserad version) aktivt i och där det utgör en stor del av den tröskeleffekt dessa länder förfogar över för att möta, hejda och slå en angripare över havet. Systemet bör av dessa anledningar användas i i åtta kompanier med vardera sex robotbilar. Det innebär att Amf 1 får två kustrobotkompanier. Systemet bör integreras i Försvarsmaktens kommande sensornätverk men även kunna operera autonomt. Tre av dessa bör bemannas av kontinuerligt tjänstgörande personal. Basering för alla sex kompanier: , (2 st), , och . 18.5 Understöd och luftvärn bör ha understöd av samt på Stridsbåt 2010 eller motsvarande. Stridsbåtplattformar bör också kunna bära robotar som Seaspear eller motsvarande. Robotsystem 70NG bör övervägas för att hantera fientliga attackhelikoptrar. När de förbanden växer uppstår ett behov av en förstärkt regional indelning. Vi föreslår därför att marinen ska förfoga över tre marinbaser, i öster föreslår vi därtill två detachement, ett i och ett på . Marinbaserna har marintaktisk ledning. För skydd, logistik, ekipage och sjöinformation verkar marinbasbataljonerna. De tre marinbaserna bör ha varsin marinbasbataljon, liksom , Skredsvik. hade en acceptabel ubåtsjaktförmåga med bland annat tio st med sensorer och tolv ubåtar. Socialdemokratiska regeringar med . i spetsen började då att avveckla försvaret. regeringar tog vid och minskade ytterligare försvarets medel. Man flyttade ubåtsflottiljen från till och tappade därvid en stor del kompetent personal och förutsättningarna att regelbundet öva ubåtsjakt på ostkusten. De tystgående svenska ubåtarna är överlägsna vid spaning och kan i hög grad kontrollera utloppen från . Men om de befinner sig eller mer från i ytlägesfart tar det att få dem till under vattnet. Personal behöver utbildas för ubåtsjakt vilket är mycket tidskrävande, det är av militärgeografiska skäl en utbildning som bör bedrivas året runt i aktuella farvatten. Den marintaktiska ledningen bör ske från tre staber. Marinen har få tross- och ledningsfartyg. Varje marinbas bör erhålla ett stödfartyg för tross och ett stödfartyg för ledning. 18.10 Marinens materielsystem fyra år Investeringsplanen som ska materielförsörja IO 14 till 2024 har ett underskott om 50 Gkr. SD täcker detta underskott genom att lägga till 5 Gkr/år till försvarets materiel till 2030. Det innebär att med SD:s budget så kommer all redan inplanerad materiel att kunna införskaffas. SD budgeterar för materiel till marinbasbataljonerna (tom 2029) och för betydligt mer drivmedel, ammunition och robotar. 18.11 Marinens materielsystem tio år SD planerar för infrastruktur för nya marinbaser (–...), 5 st ytterligare ubåtar i klass A26 (–2032), 5 st nya korvetter (–2032), materiel till Amf-brigader (–2033), 5 st minröjningsfartyg (2025–2034) och 6 st nya fregatter (–2036). Flygvapnet har tvingats till en omfattande omorganisation med kraftiga nerdragningar som följd. Försvarsgrenen har på grund av detta problem med såväl materiel- som personalförsörjning och om inte åtgärder vidtas blir situationen ohållbar . Flygvapnet består personellt av såväl anställda som kontrakterade. Den viktiga resurs som värnpliktsystemet innebar är däremot avvecklad. Flygvapnets verksamhet är resurskrävande och präglas av ett allt för stort fokus på internationella åtaganden. Försvaret av i händelse av en framtida ofred har nedprioriterats. För att utveckla och vidmakthålla förmåga till ett trovärdigt försvar är det uppfattning att det behövs fler stridsflygdivisioner. Fem flygflottiljer med vardera två divisioner kräver 200 stridsflygplan. Gripbara reservdelar och tillräcklig serviceapparat ska garantera att minst tre grupper, 12 plan, ständigt är operativa per division. Genom bättre villkor för flygförarna och mer bindande kontrakt bör antalet krigsplacerade piloter öka. Anskaffning av JAS 39 E skall ske oavsett om är enda köpare. En tvåsitsversion (F) av denna bör också anskaffas, dels för att underlätta i vår egen flygutbildning dels för att underlätta en export av Gripen-systemet. Gripen E bör nytillverkas och ej baseras på ombyggda C/D-skrov. Därigenom kommer det finnas kvar C/D-plan. behöver alltså i första hand 160 E/F + Gripen C/D för åtta divisioner och i ett längre perspektiv sammanlagt 200 plan Gripen E/F för tio divisioner. Luftförsvaret hade från början ett eget svenskt dataprotokoll för kommunikation, . har de svenska Gripenplanen Nato:s Länk 16, vilket sätter oss i beroende av och deras , vi får inte tillverka egna. Detta beror på svenskt passivitet. Vi borde istället återintegrera för att realisera ett eget Länk 16-liknande nät precis som utvecklar sitt LX. Vi kan då välja momentant att kommunicera nationellt eller med Nato. 19.3 Flygvapnets strategiska mål och taktiska uppgifter Direktiv för Försvarsmakten bör besluts av i dialog med Försvarsmakten. Mål och uppgifter för försvarsgrenarna bör beslutas av Försvarsmakten i dialog med Försvarsdepartementet. 19.4 Upprättande av ytterligare flygflottiljer Jämte flygflottilj (F7 ), flygflottilj (F17 ) och flygflottilj (F21 ) bör flygflottilj () sättas upp. Antalet Gripenförband är för få för att på allvar utgöra en nödvändig tröskeleffekt. Att återupprätta en fjärde flygflottilj som hem för två nya stridsflygdivisioner är därför av största vikt. Valet faller sig naturligt på med sitt geografiska läge i det strategiskt viktiga med huvudstaden och som högprioriterade angreppsmål. När vi har 180 placerade i stridsflygdivisioner ska en femte flygflottilj öppnas: flygflottilj (F 15 ). För att uppnå ett dugligt luftförsvar räcker det inte med enbart flygstridskrafter. Dessa har visserligen stor yträckvidd men har uthållighetsbegränsningar. Därför bör strategiskt luftvärn införskaffas. Detta bör absolut vara modernt och medelräckviddigt. Gamla begagnade system bör inte inköpas. Köper vi ett modernt system så kommer svensk försvarsindustri troligen bli samarbetspartner. Det strategiska luftvärnet ska försvara de viktigaste baserna i vårt försvar och tillhör Flygvapnet. Det strategiska luftvärnet ska kunna omgruppera fort men ska också ha korträckviddigt luftvärn som egenskydd. Avvecklingen av BAS 90 är till stort men för den svenska luftförsvarsförmågan. Det skydd och den rörlighet Flygvapnet hade har i och med det gått förlorad. För att återställa denna förmåga till operativt taktiska och strategiska fördelar är det av stor vikt att bevara de möjliga krigsflygplatser som fortfarande finns. Ingen före detta flygflottilj får vidare exploateras så att den inte lätt kan återtas, särskilt inte de med bergshangarer eller annan viktig infrastruktur. BAS 90-systemet bör till stora delar återskapas successivt. Detta kan påskyndas genom att i en första etapp återinföra BAS 60-systemet i lämpliga geografiska områden. I en andra etapp utvecklas dessa till fullvärdiga BAS 90. Skydd genom spridning är kostnadseffektivt och ger ett stort strategiskt värde. Snabba omgrupperingar för tankning och ombeväpning är några av fördelarna med ett sådant system. Försvarsmakten vill ha rent från vindkraft i fyra mils radie utanför de tio aktuella militära flygplatserna. I radarhänseende finns sammanblandningsrisk mellan vindkraft och helikopter. Flygflottiljena samt övriga krigsflygplatser behöver markservice. Vi räknar med tolv flygbasbataljoner. Basbataljonerna är avgörande i snabba krigsförlopp, exempelvis när banor ska repareras, men de skyddar också baserna mot attacker från mark. Hemvärnet har en viktig stöttande roll för att skydda baserna. 19.8 Stridsledningsbataljoner (StrilBat) Att ha ett antal stridsledningscentraler (Stri-C) skapar redundans gentemot att ha en enda. Fientliga aktiviteter riskerar inte heller att övermätta en enda central. Strilbat servar och skyddar centralerna. Stationskompaniet är föregångaren till dagens flygunderhållskompani, dvs. den tekniska tjänsten för att få upp flyget. I kompaniet ingick de så kallade klargöringsplutonerna. I IO14 ingår inte längre serviceplutoner vilket hämmar klargöringen. Stationskompaniet bör återtas eftersom klargöring är viktigt för ett krigsanpassat försvar. Samband, tross, räddning, flygledning, sop och blås kan man alltid få på en flygplats tillsammans med hemvärnet. Att detta organiseras är viktigt för att se till att förmågan att sprida flygplan nationellt ökar. I ett skymningsläge sprider vi flygförare, klargöringstroppar, tekniker och flygplan. Ju mer som är förberett och ju mer vi kan sprida flygplanen desto bättre. Stridsflyget är en av luftförsvarets två tunga komponenter.