kam-pd · H5C120171011pd · 2017-10-11 09:15:00 — Den ojämlikhet som finns mellan män och kvinnor ska jämnas ut i det svenska samhället. Det är därför vi förhandlar fram och får igenom en skattereduktion för fackförbundsavgiften - detta gör vi inte bara för att den betyder mest för den som är hotell- och restauranganställd eller jobbar i handeln utan också för att en stark fackföreningsrörelse har ett direkt samband med ökad ekonomisk jämlikhet. Det är därför vi satsar på sjukvården - det gör vi för att välfärden håller ihop ett samhälle och för att det ökar jämlikheten i samhället men också för att det är att satsa på kvinnors arbete, de kvinnor som är systematiskt underbetalda. Det är därför vi ökar studiebidraget för dem som studerar på högskolan så att även de som kommer från ett hem utan studievana ska våga sig på högskolestudier. Det är därför vi igen höjer levnadsstandarden för ensamstående föräldrar eller ser till att barn kan resa gratis i kollektivtrafiken . Så ser det ut när är med och förhandlar en budget. Det handlar om jämlikhet. En politisk journalist beskrev det som att det finns i DNA - ja, det gör det. Jämlikheten har ökat lite grann med dessa budgetar. Fördelningsprofilen är ganska tydlig mellan män och kvinnor och mellan rika och fattiga. Men det sker för lite, och det sker för långsamt. Och de absolut rikaste drar ifrån i . Några få familjer äger värdet av statsbudget. Här har vår största oenighet funnits gentemot regeringen. De vill inte att de absolut rikaste ska bidra mer. Vi tycker att det är mer än rimligt att miljardärer bidrar mer. Man kan se på de borgerliga budgetförslagen. De går åt motsatt håll. Borgerliga partiledare börjar prata om jämlikhet i denna talarstol. Men tittar man på förslagen ser man att det är tvärtom. De sänker skatten, och de skär ned i välfärden. Allra värst är Liberalerna. Med kirurgisk precision sänker de skatten för de rikaste medan de sänker lönen för dem som har minst. Det är att aktivt och medvetet öka ojämlikheten i samhället. Ingen tycker så illa om den svenska modellen som , som går till frontalangrepp på systemet med fria förhandlingar och starka fackföreningar som bygger jämlikhet. Man vill lagstifta om lägre lön. Någonstans här, mina vänner, finns valet för och väljarna i valet . Det handlar om jämlikhet och välfärd med vänstern eller om ökad ojämlikhet i samarbete med högern. Jag vet vad jag väljer. Jag vet vilken väg jag vill att ska gå. Det är skillnad på vänster och höger i politiken. Det är ett fantastiskt land vi lever i. På mina resor runt om i möter jag dem som bär upp vår välfärd, vår trygghet och vår ekonomiska utveckling. Det handlar om lärarna, de som rustar våra barn med kunskap. Det handlar om , de som gjorde det möjligt för min mamma att bo hemma av sitt liv. Det handlar om sjuksköterskor, de som går till jobbet för att läka, vårda och bota de sjuka. Det handlar om personliga assistenter som gör vardagen möjlig för dem som lever med funktionsnedsättning. Det handlar om poliser och försvarets personal, de som försvarar vår trygghet. Det handlar om företagare och entreprenörer, de som satsar och riskerar för att bidra till vår ekonomiska utveckling. Men jag möter också en annan verklighet. Jag ser en skola där resultaten återigen sjunker och där de utsatta barnen inte kan koncentrera sig på grund av stök och brist på arbetsro. Jag ser människor som tappar hoppet i de vårdköer som växer. Jag ser de som ringer 112 för att få hjälp men som kommer till en polis som inte längre mäktar med. Det är en underklass som växer mitt i högkonjunkturen, med lågutbildade invandrare som inte släpps in på vårt lands arbetsmarknad. Mitt i högkonjunkturen ökar klyftan mellan dem som är födda här och dem som har flytt hit. Människor har så mycket potential, men regeringen orkar inte göra de reformer som behövs för att ta till vara deras förmåga. De höga murarna runt arbetsmarknaden stänger människor ute. LO-borgen är som en barrikad framför svensk arbetsmarknad. Det är bättre, herr statsminister, att få ett första jobb när man kommer hit, även om jobbet är enkelt och ersättningen något lägre, än att man går hela livet på bidrag i utanförskap. Det handlar om att barnen ska få se sina föräldrar gå till jobbet. Men för Socialdemokraterna är det viktigare att LO har makt över arbetsmarknaden än att människor har makt över sitt eget liv. manade jag min äldste son att plugga ordentligt inför ett kommande prov. Vi är många föräldrar som gör det, som både visar att vi har förväntningar och uppmuntrar barnen till studier. Men det är inte så för alla, och det är för de barn som växer upp i en miljö utan studietradition eller i ett hem där föräldrarna inte kan svenska och inte förstår skolans koder och språk som det är så oerhört viktigt hur skolpolitiken utformas. Jag är född i en sådan miljö i ett textilarbetarhem i ett industrisamhälle. Statsministern är född och uppvuxen i en sådan miljö. Jag har liksom statsministern gjort klassresan, och jag tror att jag vet vad som krävs för att skolan ska uppmuntra till klassresor . Jag står här tack vare mina lärare. Det är nämligen ordning och reda, studiedisciplin och höga krav och förväntningar som skapar klassresor. De barn som växer upp i våra hem ute i , i villaförorten, i en välutbildad medelklass klarar sig nästan oavsett hur skolan är organiserad, för föräldrarna pushar. Det är för de andra barnen som det är så oerhört viktigt hur skolan är organiserad, och den gruppen växer nu kraftigt i , också till följd av invandringen av lågutbildade. vill säga att det är eleverna själva som ska ta ansvaret i skolan och bestämma i klassrummet, att den auktoritära lärarrollen ska brytas ned och eleverna bestämma själva. Om våra lärare hade sagt så när jag gick i skolan hade vi textilarbetarungar gått och fikat i stället för att läsa böcker. Det är så viktigt att skolan har höga krav och förväntningar och att läraryrket tas på allvar. är fantastiskt, men det kan bli ännu bättre - ett land där alla får vara med på riktigt. Men det krävs stora liberala reformer för att nu förhindra att glider isär och att vi återskapar det klassamhälle som vi har lämnat bakom oss. Tryggheten ska öka också i våra förorter. Poliserna måste bli fler. Människor ska lyftas ut ur bidragsberoende och få friheten att försörja sig själva. Kunskapsskolan ska lyfta alla barn oavsett varifrån de kommer och oavsett vart de är på väg. Friheten ska öka, och klassresorna ska bli fler, inte färre. Det är det som är socialliberalism! Vi närmar oss ett val där svenska folket har att välja: Ska vi ha till med de rödgrönas välfärdssvek, eller ska vi byta regering och börja upprätta välfärdslöftet? Under tid vid makten har välfärden försämrats på område efter område. Se bara på vad som har hänt med svensk sjukvård! När en kristdemokrat var socialminister fick nio av tio operation . är vi nere i , och siffran är fallande. När Alliansen styrde kapades vårdköerna. Sedan fick makten har antalet som väntar på vård fördubblats. När ni har ansvaret är det bara tre landsting som klarar vårdgarantins krav vad gäller platser i barn- och ungdomspsykiatrin. När satt i regeringen var det en majoritet av landstingen som klarade detta krav. säger, och han sa det så sent som i sitt inledningsanförande, att han satsar på välfärden. Men verkligheten talar ett annat språk. Vissna blommor ljuger inte. Vårdköerna ljuger inte. Väntetiderna på akuten ljuger inte, och antalet sjuksköterskor som slutar ljuger inte. med har varit av försämringar, och detta har skett mitt i en högkonjunktur. Förutsättningarna finns, men ledarskapet saknas. Det hade inte behövt vara så här; det är ett resultat av de rödgrönas politik. I vår budget föreslår vi att satsa 27 ½ miljard mer på vård och omsorg än vad regeringen gör. Vi kan föreslå detta eftersom vi inte erbjuder allt till alla. Det handlar om att prioritera. Vi väljer bort pengaregn över storfacken, bidrag till byggbolagen och subventionerade elcykelinköp. I vår budget får vården och omsorgen stå främst. Vi skickar pengarna raka vägen till sjukhusgolvet, till klassrummet och till äldreboendet utan att passera kommunalrådet och utan att något mellanliggande led ska kunna plocka ut en del till sitt eget favoritprojekt. Vi vet ju hur det fungerar när Socialdemokraterna är med och bestämmer i kommunerna: hotellbyggen i , exklusivt badhus i och i en arena som gör att kommunen inte kommer att ha råd med investeringar i äldreboenden. Pengar som ska gå till välfärden slösas bort när Socialdemokraterna är med och bestämmer. prioriterar det som är kärnan i den svenska välfärden, det som bara måste fungera eftersom det kan handla om liv eller död. Jag tänker på kvinnan i som orolig hörde av sig till förlossningen för att fostret hon bar på inte längre tycktes röra sig. Verksamheten var så belastad att de inte ens klarade av att ta emot henne. Hon fick gå längs korridorerna till en annan del av sjukhuset för att få göra ett ultraljud. Trots att resultatet inte var lugnande blev hon inte inlagd utan skickades hem att vänta. När hon väl fick komma tillbaka, fyllda av oro, konstaterade läkarna att barnet inte längre levde. Inspektionen för vård och omsorg konstaterar att "de organisatoriska förutsättningarna fo¨r ett optimalt omhändertagande av patienten inte förelåg vid händelsetillfa¨llet". Detta är byråkratsvenska för att sjukvård den dagen hade havererat. Personalen hade larmat om problemen och gjort vad de kunnat, men systemet fungerade inte. Det är ett systemfel och ett välfärdssvek, herr talman. Ett välfärdssvek är det också mot alla dem som får sin personliga assistans indragen i regeringens intensiva kostnadsjakt inom LSS. Det handlar om drygt två personer . vill återupprätta LSS till den frihetsreform det var, och vi avsätter 3,3 miljarder mer än regeringen till detta i vår budget. Det är skillnad när styr och när Socialdemokraterna styr. Det märks i prioriteringar, det märks i utfall och det märks i vad man anser vara det allra, allra viktigaste. För står ett återupprättat välfärdslöfte först. Det vill vi göra tillsammans med våra allianskamrater, och därför, herr talman, är det för en ny regering! Det är ingen tvekan om att har sin beskärda del av utmaningar. har vi lagt om och bytt riktning på svensk politik på punkt efter punkt. Vi har prioriterat välfärden framför stora skattesänkningar. Vi har lagt om den flyktingpolitik som var ohållbar och som grundades under den borgerliga regeringen. Vi betalar av på statsskulden, som är den lägsta . Fler jobbar, och färre än på många, är nu beroende av våra gemensamma försäkringssystem. Så ser facit ut. Vi har vänt det stora underskott som ni lämnade efter er, och är överskottet . Dessa resurser behövs, för vi har så många utmaningar framför oss. I sjukvården ska köerna kortas, i äldreomsorgen ska fler anställas och i skolan ska varje elev få möjlighet att lära sig mer. Allt detta är ett recept för trygghet. Håller vi nu i detta och ser till att prioritera rätt, ja, då ligger också de stora stegens tid framför oss. Vi kan på allvar bygga upp välfärden i igen. Låt nu inte borgerligheten förstöra ekonomin igen. Men så tittar man på deras budgetar, och de är där igen. De har också redovisat sina budgetar, och de har granskats. De enkla frågorna är: Hur ska i skattesänkningar förbättra välfärden? Hur ska skolan bli bättre med nedskärningar? Hur blir det tryggare för äldre när kommuner och landsting får mindre resurser? Alla vet svaret: Det går inte ihop. Den politiken prövades inte bara under era senaste i regeringen utan också därutöver . Den politiken ökade orättvisorna, urholkade statsfinanserna, gjorde att arbetslösheten växte och att välfärden utarmades. Det är ett recept för otrygghet. Bevare vårt land från det! Mycket få människor tror på denna rollfördelning i svensk politik. Sittande regering säger att allt är fantastiskt och att det är regeringens förtjänst. Sittande opposition säger att allt är elände och att det är regeringens fel. Sittande regering säger att allt var dåligt förr när de andra regerade. Det är en raspig skiva, och få människor tror på den. Däremot tror jag att många bekymrar sig över vad som händer i svensk ekonomi . "Löfven spelar svensk roulette - fungerar det inte är det slut", kunde man läsa i . säger: Den av regeringen föreslagna budgeten är kraftigt underfinansierad. Det offentligfinansiella sparandet blir lägre än vad som är förenligt med överskottsmålet. Bara en liten del av åtgärderna om 40 miljarder kan ses som strukturellt betydelsefulla. Man måste strama åt 2019. Vad är det regeringen vet som inga ekonomer och expertmyndigheter tror på? Att använda som sanningsvittne i den här diskussionen är kanske lite vågat. satt i en regering som såg till att det blev kraftiga underskott. Det var dem vi tog över. Det var inte bara . Verkligheten är er värsta fiende, . Ni har haft regeringsmakten i sammanlagt i tre olika perioder . Vid alla dessa tillfällen lämnade ni regeringsmakten med stort budgetunderskott och högre arbetslöshet. Är det någonting som är vetenskapligt bevisat är det er brist på kunskap att hantera de offentliga finanserna. Det är därför vi inte ska dit igen. har vi vänt denna situation en tredje gång. är vi där igen med ett stort överskott. Vi säger att överskottet ska användas så att alla kan ta del av det. Vi betalar av på statsskulden med den ena halvan av överskottet, och den andra halvan satsar vi på välfärden. Hur tror ni att 100 miljarder i skattesänkningar ska stärka välfärden? Jag tycker att statsministern argumenterar på ett oseriöst sätt. Alla människor som har följt svensk ekonomi och politik vet att vi hade att hantera den största lågkonjunkturen . Alla vet att under en sådan lågkonjunktur gör man allt man kan för att stötta ekonomin. Alla vet att klarade sin ekonomi bättre än många andra länder gjorde. Att ni nu kan spendera alla pengar i högkonjunktur beror på att andra regeringar före er valde att inte spendera alla pengar i högkonjunktur utan att bygga upp resurserna som behövs. Det här måste inte vara ett ekonomiskt seminarium, men det hade varit klädsamt om statsministern kunde inta lite grundläggande ödmjukhet inför världskonjunkturer och inför de svårigheter vi har haft bakom oss och som kommer att stå framför oss igen. Det är förunderligt att en ekonom inte har bättre koll på siffrorna. Jag är en enkel svetsare, och jag kan läsa. Det stod minus 60 miljarder i er senaste budget. satt i den regeringen, och du valde att sänka skatterna på lånade pengar. Det var ingen lågkonjunktur 2014. Det låter alltid som att borgarna har otur. Ni har haft regeringsmakten - . Ska ni gå ut i valrörelsen och säga att ni hade otur i sammanlagt ? "Rösta på oss!" Följaktligen har vi tur varje gång - av tre möjliga - som ordnar upp det och får till ett överskott. Gå ut till väljarna och säg: Rösta på dem som har tur. är det inte fråga om tur eller otur, utan det är fråga om skillnad på politik. Socialdemokrati står för ordning och reda i de offentliga finanserna. Vi gör så därför att vi vet att det är det bästa för jobben och det bästa för välfärden . Där kommer vi att stå. Vissa har otur när de regerar, och andra har otur när de tänker. Så kan det vara . inträffade något fruktansvärt i . En man, illegal invandrare, stjäl en lastbil, plöjer ned och mördar och skadar ett stort antal människor på i . Denna illegala invandrare var flaggad hos . Han skulle utvisas, men han hade avvikit och vi visste inte var han var. Vad har statsministern egentligen dragit för lärdomar av dådet på ? Dådet på var naturligtvis en fruktansvärd händelse. Det är ett trauma för ett land som råkar ut för något sådant, som dessvärre också andra länder råkar ut för. Det är därför vi måste se till att ha ordning också i migrationspolitiken. Det är därför vi lade om flyktingpolitiken eftersom det måste bli ordning på den. Men det går inte att dra ett likhetstecken mellan flyktingar och terrorism per se, som gärna vill göra. Dessutom har någon - om det nu är en gruppledare eller en partisekreterare; alla skriver lite konstiga inlägg på Twitter - lagt ut ett foto på ungdomar som har giltigt uppehållstillstånd och jämställt dem med terrorister. Det är så ni behandlar dem. Dessa frågor måste behandlas på ett helt annat sätt. Det är därför polisen ska ha mer resurser, det är därför behöver mer resurser, det är därför som samarbetet mellan myndigheterna måste bli starkare och bättre så att dessa personer kan identifieras och tas bort och det är därför det måste finnas fler förvarsplatser för dem som ska ut ur landet. sa regeringen att man avser att utvisa 80 000 personer som inte ska vara här. Den senaste siffran jag såg var att man har lyckats få iväg ungefär 6 000. Det är inklusive dem som har avrest frivilligt. Det är en modest siffra. Illegala invandrare demonstrerar öppet på gator och torg i utan att myndigheter gör annat än att titta på. Det är beklämmande. Illegala invandrare i har tillgång till stora delar av välfärdssystemen. Jag menar att det är incitament för människor att avvika och stanna kvar. Kan svara på hur många människor som finns i som är illegala och som har avvikit? Kan svara på vilka de är, var de är och vilka deras syften är? Jag tror inte att han kan svara på frågorna, men jag ska ge honom en chans. Jag är förvånad att inte frågar efter personnummer och kragnummer också när han ändå är igång. Det är en oseriös debatt. Vi måste se till att ha ordning och reda i migrationspolitiken. De som kommer hit och söker asyl får endera nej eller ja. Får de nej ska de lämna landet. Får de ja ska de få bästa möjliga inträde i landet. Vi har sett till att antalet människor som har lämnat har ökat rejält. Jo, så är det. Vad man än säger står alltid och skakar på huvudet. Så är det. Det är inte heller så att alla som finns här i landet har full tillgång till välfärden. Det stämmer inte. Om du inte har rätt att vara här har du rätt till vård som inte kan anstå. Det är rimligt. Detta måste hanteras med både ordning och reda i migrationspolitiken. De som faktiskt är här ska också komma in i samhället. Där gör precis tvärtom. Ni tar bort möjligheter för människor att integreras i det svenska samhället. Ni vill inte det. Vad blir det då? Jo, då blir det ett skuggsamhälle med stora klyftor. pratar om en sak och gör något helt annat. Regeringen sviker dem som står utanför arbetsmarknaden, dem som saknar jobb, dem som inte vill något annat än att vara med och bidra. De riktiga förlorarna på Socialdemokraternas budget och politik är de som tillhör en utsatt grupp på arbetsmarknaden. Det är arbetslösa, utrikes födda, långtidsarbetslösa och människor med funktionsnedsättning. tillhör av de arbetslösa dessa särskilt utsatta grupper. Men dessa vill inte tala om, för han saknar svar. Trots brinnande högkonjunktur och trots att vi nu måste genomföra reformer på arbetsmarknaden är det kliniskt rent i regeringens budget på förslag som öppnar jobbdörren för fler och ser till att fler får gå från utsatthet och in i arbete. Det är därför budget klyver . Jag vill därför fråga statsministern: Vad hände med att stå upp för de allra svagaste och de mest utsatta? Varför visar statsministern inte riktig solidaritet? Jag tillhör dem som inte förväxlar solidaritet med soliditet. Jobbpolitik är så mycket mer. Jobbpolitik är att ha ordning på de offentliga finanserna. Jobbpolitik är investeringar i bostäder och infrastruktur. Jobbpolitik är utbildning. Jobbpolitik är att vi säger: Låt egenföretagarna få sänkt arbetsgivaravgift när de anställer sin första medarbetare. Då riktar vi oss dit där det faktiskt gör skillnad. På den borgerliga regeringens tid prövade man exempelvis ungdomsarbetsgivaravgift. Det skulle ge lägre ungdomsarbetslöshet. Resultatet blev en högre ungdomsarbetslöshet. Det var slöseri med pengar. Vi ska fokusera på dem som behöver. De ska ha möjlighet till utbildning. Det finns jobb som inte kräver så höga kvalifikationer, men man ska ha en lön som det går att leva på. Man ska inte behöva svälta. Där går skiljelinjen. De halverade arbetsgivaravgifterna skapade tiotusentals jobb för unga människor. På tal om ineffektiv arbetsmarknadspolitik, låt oss snacka om traineejobben. Flaggskeppet för Socialdemokraterna i valrörelsen har kraschlandat. Det är fler som har varit i rymden än som har fått ett traineejobb, , så kom inte och prata med mig om effektfulla förslag. Ska vi få in fler av de särskilt utsatta på arbetsmarknaden måste vi sänka trösklarna. Ett av förslagen handlar om Alliansens inträdesjobb. Vi vill gärna att parterna kommer överens. Vi vill att de kommer överens om lägre ingångslöner så att man får en första chans att lära på jobbet. Om parterna kommer överens om betydligt lägre ingångslöner och staten sänker arbetsgivaravgifter och skatt på dessa jobb, kan då tänka sig att stödja detta? Ja eller nej. Under er regeringstid hade vi så hög ungdomsarbetslöshet att vi fick stöd från EU. Det händer inte ofta, men det hände under er regeringsperiod. Vi sa att de gymnasieutbildade ungdomarna måste in i jobb, så vi skapade traineejobb. Men under vår regeringsperiod har de kommit in i jobb ändå. Då är ni sura. Jag är glad, för de kom ju in i jobb. Då behövs inte traineejobben, så då gör vi något annat i stället. Det är så pragmatisk politik ska skötas. Det är parterna som ska sköta lönebildningen, inte och med flera. Kommer parterna överens om sätt att få in dessa människor på arbetsmarknaden så att de också kan anpassa sig till svensk arbetsmarknad, fine, då ska vi se till att göra upp med parterna hur vi ska stödja detta. Herr talman och statsminister ! Skydd vid sjukdom är en central del av en välfärdsstat. Många sjuka drog en lättnadens suck när den förra regeringen fick gå och tänkte att nu ska det väl ändå vara slut på jakten på de sjuka. En del gott har gjorts, i samarbete med oss bland annat. Stupstocken är borta, och ersättningsnivåer har höjts. Men både du och jag får brev av förtvivlade människor som vittnar om att de trots sjukdom nekas sjukpenning från . Det är människor som inte på något sätt blir friskare av att också tappa sin ekonomiska trygghet i den situation de är. En orsak till detta är sannolikt instruktionen till om att hålla nere sjuktalen. Men de ska hållas nere genom att människor blir friskare och arbetsmiljön bättre, inte genom en instruktion som sätter press på att underkänna fler som vill ha sjukpenning. Är statsministern beredd att ändra instruktionen till i denna del? tar upp ett viktigt ämne. Det handlar om att inte falla mellan stolarna. Vi ska givetvis arbeta strukturerat och konsekvent för att få ned sjuktalen. Ingen, inte den sjuke heller, blir glad av att någon är kvar i sjukdom . Därför ska vi givetvis hitta vägar tillbaka. Vi jobbar med hälso- och sjukvården, arbetsgivarna och enskilda för att se vad vi kan göra tillsammans för få ned sjuktalen. Detta ska inte ske på ett sådant sätt att inget av ersättningssystemen tar hand om den enskilde. Därför håller ansvarigt statsråd på att se över denna ordning, för så ska det inte vara. Är man inte tillräckligt sjuk för att få sjukpenning ska man ha försörjning från något annat håll. Det är inte meningen att man ska falla mellan stolarna. Detta håller vi nu på att se över. Vi får återkomma när vi har gjort denna översyn. Att göra en översyn av hur det fungerar med intygen och hur de hanteras av är nödvändigt och bra men sannolikt otillräckligt. Denna översyn är för snäv, som jag bedömer det i alla fall. Det handlar också om själva uppdraget till . Ja, sjuktalen ska ned, men de ska ned för att människor faktiskt blir friskare, inte för att de får intygen underkända. Jag tycker att vi får tydliga budskap från enskilda och från människor som arbetar i sjukvården om att dagens ordning behandlar många illa. Man upplever en stor rättsosäkerhet. Jag är lite besviken på svaret. Det måste finnas en tydlig vilja att förändra detta till det bättre, inte bara säga: Vi utreder det och ser var vi hamnar.