ip · H410504 · 2017-05-05 00:00:00 — Interpellation 2016/17:504 och fiskeavtalen av (V) till Statsrådet (MP) inleds konferensen i , . Det är och som gemensamt bjuder in till konferensen. Ett huvudtema för konferensen är FN:s hållbarhetsmål nr 14 som handlar om hållbar förvaltning av resurser. Det är första gången som ett av de nya hållbarhetsmålen lyfts till en . Det är därför en mycket viktig konferens och ett bra tillfälle att lyfta frågor som hållbart fiske och överlag hur vi ska få ekosystem i balans. Dagens industriella form av fiske som bedrivs i en stor del av världen är inte socialt eller ekologiskt hållbar. av de kommersiella fiskebestånden i världen är fullt utnyttjade eller överutnyttjade. Delvis som en kolonial rest hämtar europeiska fiskeflottor upp fisk från fattiga länders vatten. EU gör detta genom ett fjortontal så kallade fiskepartnerskapsavtal med företrädesvis fattiga länder i . Även om en del ändringar har gjorts av dessa avtal – att en mindre summa ska kunna gå till lokal fiskeförvaltning och att man endast får fiska på ett överskott – kvarstår grundproblematiken, nämligen att stora summor av våra skattepengar går till att europeiska flottor tömmer dessa länders vatten på fisk. läggs på att tillgängliggöra fattiga länders fiskevatten för europeiska fiskeflottor. Även om EU säger att en del av denna summa ska gå till att utveckla lokalt fiske, är det bara en liten del. Den absoluta merparten av våra gemensamma medel går till att suga ut andra länders resurser. Det här torde vara så långt ifrån ett socialt och ekologiskt hållbart fiske man kan komma. Så här skulle det inte behöva vara. Precis som bistånds- och klimatministern själv har konstaterat i (2007) vore en bättre väg att låta utvecklingsländerna själva ta hand om sina fiskeresurser. I boken framhålls som ett gott exempel. har , trots EU:s försök till det motsatta, inte längre något fiskeavtal med EU. ”egen fiskeindustri har däremot gått från klarhet till klarhet” efter att man övergett EU:s fiskeavtal, framgår det på s. 137 i boken. Det här skulle förstås kunna vara vägen framåt för , , , , , och andra länder som har fiskeavtal med EU. EU, och något land inom EU, skulle kunna föreslå länderna alternativet till de nykoloniala avtalen; att avtalen omvandlas till projekt för lokalt och hållbart fiske i stället för att tillfredsställa europeiska fiskeflottors önskan om att maximera sina fångster. Det landet skulle kunna vara och frågan skulle kunna väckas i . i är extra lämplig eftersom fler länder än EU fiskar i utvecklingsländernas fiskevatten. Sedan S-MP-regeringen kom till makten har flera fiskeavtal varit uppe till beslut på EU-nivå. Dessvärre kan jag inte erinra mig att om regeringen en enda gång har lyft fram förslag om att avsluta eller omvandla dessa avtal. Tvärtom har man vid mängder av tillfällen röstat för att förlänga och/eller fördjupa dessa avtal. Med anledning av detta vill jag fråga statsrådet : Delar statsrådet bedömningen att EU:s och andra industrialiserade staters fiskeavtal med fattiga länder bör upphöra eller i grunden omvandlas av de skäl som anförs ovan, och tänker statsrådet i så fall lyfta detta vid konferensen? Kommer statsrådet att verka för att EU:s fiskepartnerskapsavtal omvandlas till samarbetsprojekt för att utveckla lokalt och hållbart fiske? har frågat ministern för internationellt utvecklingssamarbete och klimat om statsrådet delar bedömningen att EU:s och andra industrialiserade staters fiskeavtal med fattiga länder bör upphöra eller i grunden omvandlas, ifall statsrådet avser att lyfta frågan på samt huruvida statsrådet kommer att verka för att fiskepartnerskapsavtalen omvandlas till samarbetsprojekt för att utveckla lokalt och hållbart fiske. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Regeringens grundinställning angående EU:s hållbara fiskepartnerskapsavtal är att fiske av utanför unionen i princip ska ske på samma villkor som i EU:s egna vatten, det vill säga inom ramen för den reformerade gemensamma fiskeripolitiken. Det ställs numera krav på att enbart får fiska med hänsyn till tillgänglig vetenskaplig information på det överskott av bestånden som inte nyttjas nationellt. Detta krav fanns även förut, men det tydliggjordes ytterligare i den senaste reformen. EU kan också avbryta ett avtal om en kuststat bryter mot grundläggande principer när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter. Detta var frågor som aktivt verkade för under arbetet med den senaste reformen, men det är också frågor som vid behov lyfts fram vid varje diskussion om ett partnerskapsavtal. Många fiskarter lever långt från kusten och är således arter som den inhemska flottan i partnerländerna inte har resurser att utnyttja till fullo. För en del av dessa länder är fiskeriavtal med bland andra EU en stor inkomstkälla. EU:s långsiktiga engagemang bidrar även till att utveckla och stärka fiskeriförvaltningen i avtalsländerna. Det görs bland annat genom att öronmärka medel, via EU:s sektorstöd, och genom deltagande i regionala fiskeriorganisationer. Genom uppföljningar av EU:s sektorstöd och ett fortsatt engagemang ges möjlighet att skapa förutsättningar för levande hav med hållbara fiskbestånd och en hållbar fiskerisektor i avtalsländerna. Unionens närvaro kan även hindra att fler privata initiativ med kortsiktigare intressen tar över. Om EU säger upp ett avtal skulle sannolikt privata aktörer och andra fiskenationer med kortsiktigare intressen öka sitt fiske. Sådan utveckling riskerar att försvåra arbetet för en hållbar förvaltning. Regeringen avser därför att fortsätta arbeta konstruktivt för att förbättra dessa avtal inom de ramar som fastslagits i fiskeripolitiken. Med detta sagt står det globala fisket likväl inför stora utmaningar. Överexploatering och illegalt fiske har lett till att av världens bestånd är överfiskade, en utveckling som inte kunnat vändas trots flera decenniers arbete. Det är därför viktigt att vi tillsammans även på global nivå fortsätter att arbeta aktivt för ett hållbart fiske som en del av en hållbar, havsbaserad ekonomi. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Därför ser jag fram emot att delta på om mål 14 som inleds i . Friska hav och livskraftiga fiskbestånd är grundläggande för vår miljö och för att bekämpa fattigdom, trygga livsmedelsförsörjning och skapa välstånd för miljoner människor. Jag vill tacka statsrådet för svaret på min interpellation. Jag ställde den till klimat- och biståndsminister , och det är som kommer att leda den svenska delegationen på havskonferensen i . Som jag har förstått det är havskonferensen väldigt mycket hennes idé. Det blir dock spännande att diskutera frågan även med , som också ska vara på plats i . Vid havskonferensen kan lyfta fram viktiga fiskefrågor, och det hoppas jag verkligen att man gör. En av de frågor som jag tycker har glömts bort i sammanhanget handlar om vårt ansvar för fisket i fattiga länder. EU har slutit ett fjortontal fiskeriavtal med utvecklingsländer, företrädesvis i , och många av de länderna är gamla kolonier till EU. Upplägget är så att EU betalar en summa, nästan uteslutande finansierat med våra skattemedel, till ett fattigt land - det kan vara , , , och så vidare - för att europeiska fiskeflottor ska få fiska upp fisken utanför landets kust. Det sker nästan ingen som helst lokal förädling av den fisk som fiskas upp, utan den förädlas i . Det är också i som det stora värdet skapas på den fisk som fiskas upp. Det som ministern tog upp här tidigare, att man bara ska fiska på ett överskott, är också väldigt diskutabelt. I många av länderna till exempel längs är fisken nästan helt och hållet utfiskad, och det är väldigt svårt att bedöma huruvida det finns ett överskott eller inte. Dessa länder har helt enkelt inte den kapaciteten. Jag undrar, , varför vi inte slutar upp med de här fiskeavtalen som faktiskt plundrar fattiga länder på deras fisk och i stället tar dessa EU-pengar och gör om avtalen till utvecklingsprojekt för att utveckla ett lokalt hållbart fiske där man också förädlar den fisk man landar lokalt. Detta tycker jag att skulle kunna lyfta upp på havskonferensen. EU har ett väldigt stort ansvar i sammanhanget. Det är dock bra att det är en i , för det finns även andra aktörer som plundrar fattiga länder på deras fisk, exempelvis , och därför vore det ett sådant ypperligt tillfälle att lyfta frågan om att göra slut på de nykoloniala fiskeavtalen på havskonferensen. Det var min enkla fråga i interpellationen, herr talman, och jag konstaterar att jag inte får ett konkret svar från på min konkreta fråga, nämligen: Avser den att lyfta upp frågan om de här fiskeavtalen på konferensen i ? Avser att verka för att dessa avtal ska ersättas med ett utvecklingsprojekt i syfte att utveckla en lokal och hållbar fiskeverksamhet? STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Tack, , för att du lyfter upp denna viktiga fråga, och tack också för ditt stora engagemang! Det här är en viktig fråga, och visst finns det brister i avtalen. Det finns definitivt utrymme för förbättringar, och det är något som har drivit i diskussionerna inför EU:s förhandlingar med dessa stater. Därför är jag också övertygad om att det är viktigt att regeringen fortsätter att arbeta på det sättet och fortsätter att jobba för att förbättra de här avtalen. Det är bättre att vara med i diskussionerna än att stå utanför, . Står vi utanför kan vi inte påverka avtalen på något sätt. Så är det i förhandlingar. Regeringen avser att fortsätta arbeta på det här konstruktiva sättet och ständigt och jämt förbättra avtalen. driver väldigt mycket att fiskeflottorna själva ska betala. Det ska inte behöva gå ut över EU:s budget. betalas av fiskeflottorna, men vi driver en linje att de ska betala mer. Vi driver också linjen att sektorsstöd ges till de här staterna för att utveckla fisket. Avtalen är transparenta och kontrollerbara, och det finns kommittéer som följer upp avtalen liksom att den vetenskapliga rådgivningen följs och om den förändras. Fiskefrågorna kommer att lyftas upp på New . Speciellt hållbart fiske kommer att beröras. Spökfisket kommer att beröras. Men frågan om att EU-avtalen ska avslutas och övergå i någonting annat kommer inte att lyftas upp på det sätt som hävdar i sin interpellation. Jag skulle vilja ställa frågan till : Vad ser du framför dig? Vad skulle hända om EU skulle bryta avtalen och inte ha dem kvar? Kan jag få höra din syn på detta? Då fick jag i alla fall svar svart på vitt att den inte tänker lyfta upp EU:s och andra länders avtal med fattiga länder, som gör att man plundrar dessa länder på deras fiskeresurser. Jag tycker att det är olyckligt att man inte tar chansen när man nu åker till det som är decenniets kanske viktigaste havs- och fiskekonferens, nämligen den stora konferensen i . Det är verkligen en missad möjlighet, . Kanske har det lite att göra med att den sedan ni kom till makten vid åtta tillfällen har röstat för dessa nykoloniala avtal. Det gäller avtalen med , , , och så vidare, avtal som bygger på att vi med våra skattepengar finansierar att stora europeiska fiskeflottor ska kunna fiska upp all deras fisk. Det sker ingen lokal förädling, det skapas inga lokala arbetstillfällen. Låt mig ta ett konkret exempel, nämligen avtalet med som och hans regering röstade för. Det är det största fiskeavtalet bland de afrikanska länderna: , alltså , betalas , varav den största delen till europeiska fiskeflottor. Mindre än en tiondel av pengarna i detta avtal går till så kallat sektorsstöd, alltså till att utveckla någon form av lokalt fiske och lokal förädling. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Så gott som all fisk som fiskas upp längs inom ramen för det här avtalet, , landas inte i . Den landas på , alltså i . Nästan inte en enda av de fiskare som finns på de många flottorna kommer från , utan det är europeiska fiskare - franska, spanska och så vidare - som fiskar upp fisken. Jag vill fråga vad det här avtalet har för vinster för . Vad vinner man på att ha ett sådant här avtal mer än att man får en del pengar från EU? Det får man, men ärligt talat, vore det inte bättre om och EU sträckte ut handen till och sa: Vi tar dessa och hjälper er att utveckla ert fiske! Det är precis vad vill. De vill utveckla ett lokalt fiske och en lokal förädling. Men det får man inte inom ramen för det här avtalet, för det fungerar inte så. ställde en konkret fråga till mig, och jag ska försöka svara på den. Vad skulle hända om man övergav de här nykoloniala fiskeavtalen? Det kan vi självklart vara herrar och bestämma över själva. Om vi bestämmer att vi vill att avtalen i stället ska övergå i samarbetsprojekt för att utveckla ett lokalt och hållbart fiske, ja, då är det precis det som jag ser framför mig. Jag noterar också, som jag tog upp i min interpellation, att efter var en av de första sakerna man gjorde att överge sitt fiskeavtal med EU. Man sa i stället att man ville utveckla sitt eget fiske, och det har gått ganska bra för . EU ville absolut inte detta, men har utvecklat sitt eget fiske. Denna information står att läsa i Tyst hav, som är skriven just av och som är en stenhård vidräkning med EU:s nykoloniala fiskeavtal. När man lyssnar på föreslår han väldigt många saker. Men om man ställer sig utanför, som han säger att vi ska göra, kommer man aldrig att klara av att förbättra avtalen. Det kommer inte att hända någonting, och kanske går det i en sämre riktning. har sagt ja till ett antal avtal, men vi har också sagt nej till ett antal avtal. Det gäller avtalet med . Vi har sagt nej till avtalet med . Vi lade ned vår röst när det gällde avtalet med därför att det fanns osäkra beståndsdata och det var svårt att säkerställa om det fanns ett överskott. De frågorna prövas. EU:s avtal är inte någon plundring, . EU:s avtal är nog de bästa avtal som de länderna kan få . De flesta avtalen handlar om tonfisk. De tonfiskavtalen innebär att EU:s flottor - det är framför allt och som nyttjar dem - fiskar långt utanför kusten där de lokala inte ens har den typen av fartyg att de kan bedriva fiske. Det finns en god vetenskaplig grund för detta. Det finns bra analyser när det gäller tonfiskavtalen. Det är också mindre risk att de konkurrerar med det lokala fisket. När det gäller blandbeståndsavtalen finns det kanske lite mer osäkerhet kring dem. De beståndsuppskattningarna är lite osäkrare. Även om man fiskar utanför kusten och EU-fartygen inte kommer i direkt kontakt med de lokala fartygen uppskattar man att det fiskas på samma bestånd som rör sig i vattnen. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Vi måste ha med det. Som jag sa i mitt första inlägg är jag glad för engagemang. Men försök att kanske dämpa tonen lite. Det är inte någon plundring som EU håller på med. Men det finns en uppenbar risk om EU lämnar avtalen att det kommer privata aktörer, privata fiskeflottor, som inte över huvud taget kommer att förmedla några pengar till exempelvis sektorstöd för att utveckla fisket i dessa länder. Vi vet att det är ett faktum att , och har ökat sina fiskeflottor för fjärrfiske. Det står flera i kö om EU lämnar detta. Jag tror inte vill ha den typen av fiske om andra typer av aktörer kommer in på området. När det gäller vill jag rikta ett grattis till för att de har tagit tag i detta själva. Visst är det fantastiskt med länder som tar saken i egna händer, . I fall frigör man sig från decennier av förtryck, unket apartheidstyre och så vidare, och även gamla nykoloniala fiskeavtal med EU. Man tar saken i egna händer och utvecklar sitt eget fiske och en lokal förädling. Ditt sätt att argumentera, , är uppgivenhetens argument. Om inte vi gör det så gör någon annan det, så därför ska vi göra det. Hur kan du vara så säker på att det blir så? Vi vet att länderna i vill utveckla ett eget fiske. De vill inget hellre än det, . De vill att pengarna ska investeras i att utveckla ett lokalt hållbart fiske med en lokal förädling så att de kan skapa jobb på plats. Varför ska vi då inte hjälpa dem med det, ? Du säger att jag står vid sidan om, . Det är tvärtom. Här har vi kanske den viktigaste havskonferensen på det här decenniet, och ni tänker inte väcka frågan. Den här frågan har en otroligt viktig bäring på fattigdomsbekämpning, lokal hållbar utveckling och självklart på hur vi hanterar våra fiskebestånd på ett hållbart sätt. Du säger att man bara fiskar ute till havs. Det är tydligen inte något större problem. Men väldigt många av de bestånd som finns längs är överexploaterade eller åtminstone fullt utnyttjade. De håller inte så länge till. Man har väldigt liten möjlighet att över huvud taget uppskatta bestånden. Är det inte dags för en annan linje i fiskepolitiken, , som är både rättvis, solidarisk och hållbar? Jag förstår att vill att avtalen ska upphöra och omvandlas till någonting han kallar för samarbetsprojekt. Jag tror inte att det är rätt väg att gå. De här avtalen är som jag har sagt givetvis inte optimala. Men de är det bästa som just nu går att uppbringa för dessa stater. Det finns en väldigt stor risk om vi skulle följa väg att dessa länder skulle få stora problem med sitt fiske. Därför kommer jag inte att ta upp detta i på konferensen så som här föreslår - att vi ska ta upp EU:s avtal och säga att de ska upphöra. Däremot kommer vi att diskutera väldigt många fiskefrågor. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Vi kommer bland annat att ha en där vi kommer att diskutera olagligt fiske, illegalt fiske. Vi kommer också att ha dialoger om ekosystemens betydelse för utvecklingen av fiskarter. Det är viktigt att vi får vetenskapliga undersökningar spridda över . Selektiva redskap måste också utvecklas för att vi ska få ett hållbart fiske. Vi kommer att diskutera blå ekonomi. Regeringen har antagit en strategi om hållbara hav som vi ska delge många av utvecklingsländerna som finns där. Jag tror att vi kan tillföra väldigt mycket, , om vi för diskussioner. Vi träffar också de bästa av avtal som går att få fram för dessa länder. Att göra som du säger, , och stå utanför löser ingenting. Det tror jag förvärrar situationen för de fattiga länderna. Överläggningen var härmed avslutad.