· H51083 · 2017-11-14 18:00:20 — STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att intentioner om antalet vargar i ska följas. Vidare undrar varför jag inte har återkommit till med ett nytt förslag till beslut och vilka konkreta åtgärder jag har vidtagit för att vargstammen i ska ha en annan koncentration än bara , och . Jag håller med om uppfattning att det är viktigt att vi har en rovdjurspolitik som har folklig acceptans. För att vi ska ha en snabbare, effektiv och likvärdig beslutsprocess har regeringen infört skyndsamhetskrav i ärenden och mål om jakt efter stora rovdjur. Förvaltningsrätten i har gjorts till specialdomstol för överprövningen i sådana mål. För att beslut om licensjakt på varg ska kunna överprövas innan jakttiden startar ska länsstyrelsernas beslut som huvudregel numera meddelas . Den dåvarande regeringen angav i sin proposition En hållbar rovdjurspolitik att efter behandling av frågan om referensvärdet för vargens populationsstorlek bör slutföra rapporteringen till av arter och livsmiljöers bevarandestatus enligt art- och habitatdirektivet. Vidare ska , i enlighet med gällande regler, ange en bedömning av var referensvärdet ligger inom intervallet 170-270 vargar. Förslagen utgick från redovisningar av sårbarhetsanalyser om minsta livskraftiga population för varg. rapporterade att referensvärdet för vargpopulationen var 270 vargar. Den svenska vargstammen har dock haft en högre inavelsgrad än vad som anses acceptabelt. Efter att sårbarhetsanalysen kritiserats för att inte beakta de genetiska aspekterna fick i uppdrag att utifrån ett brett vetenskapligt underlag uppdatera den befintliga sårbarhetsanalysen för varg. Med den som grund skulle utreda vad som krävs för att vargpopulationen i ska anses ha gynnsam bevarandestatus enligt art- och habitatdirektivet. Analysen utgick från två vetenskapliga rapporter, från två forskargrupper i respektive , om när den svenska vargpopulationen anses ha gynnsam bevarandestatus. Den visade att givet att de svenska och skandinaviska vargarna utgör en del av den nordeuropeiska vargpopulationen behövs det minst 300 vargar i och att minst en invandrad varg från eller reproducerar sig med en skandinavisk varg under naturliga förhållanden varje femårsperiod. har det övergripande nationella ansvaret för rovdjursförvaltningen. Verket har delegerat rätten att besluta om vargjakt till berörda länsstyrelser. Regeringen kan inte ha några synpunkter på länsstyrelsernas bedömning i ärenden om skyddsjakt och licensjakt på varg. Om vi ska ha en vargstam i - vilket riksdag har beslutat att vi ska ha - är det viktigt att det finns folklig acceptans och ett brett stöd för rovdjurspolitiken, även utanför och . Det gäller framför allt i de län som berörs. Den tilldelning för vargjakt i som har beslutat om motverkar målet om folklig acceptans. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Förra mandatperioden lade Alliansen, precis som miljöminister säger, fram en rovdjursproposition. I samband med det arbetet reste vi runt mycket i . Vi samlade dem som var intresserade av viltvård - jägare, , länsstyrelser, polisen och kommuner. Vi gjorde ett bra arbete. Kanske förstod man inte hur bra det var. Jag tror att statsrådet nämnde det man kom fram till, bland annat att det ska tas socioekonomisk hänsyn och att tamdjurshållning inte ska försvåras påtagligt. Det väcker naturligtvis anstöt när inventeringar av varg i visar att det kan finnas uppemot och kanske till och med fler än 400 individer. När det står, precis som statsrådet sa, att vi ska ha 170-270 individer blir det ganska lätt matematik; 400 minus 22 blir väsentligt fler än 170-270. Antalet individer är den ena saken. Den andra saken är vargens utbredning, som gör mig bekymrad. Jag vet inte hur ofta statsrådet läser , men om hon gör det läste hon kanske nyheten om förskolan som inte vågade ha barnen ute på grund av vargen. De undrade vad de skulle göra om det skulle komma en varg och de var en personal på tolv barn. Det om något visar väl att man måste ta mer socioekonomisk hänsyn. Jag kan förstå de föräldrar som är rädda för att ha sina barn på , när det var ett antal vargattacker. Vi har inte ens pratat om de 14 får som dödades i två vargattacker . Det är ett jättebekymmer för småföretagare i som föder upp får när dessa blir attackerade av rovdjur, i det här fallet vargar. Det har gått för långsamt att besluta om licensjakt och skyddsjakt. Även om statsrådet säger att man har snabbat upp processerna har det uppenbarligen inte gått tillräckligt fort. har en gråhund dödats av en varg i norra delen av kommun. har en jaktkamrat, en hund, fått somna in efter att ha blivit attackerad av en varg. Jag tror att det är jätteviktigt att regeringen anstränger sig för att se till att våra ansvariga myndigheter följer intentioner så att vi kan ha en acceptans för vargen, även i och i de tre fyra län det handlar om. Jag tycker att miljöministern i sitt svar förhåller sig ganska märkligt till sitt och regeringens uppdrag, nämligen att tillse att svensk lagstiftning efterföljs. Vi hade, som interpellanten har nämnt, en rovdjursproposition 2013. Där siffersatte man antalet vargar. Man definierade gynnsam bevarandestatus och sa också i propositionen att bevarandestatusen skulle upprätthållas. närmar vi oss snart en situation där vi har dubbelt så stor vargpopulation som den som fastslogs i propositionen. Då är det anmärkningsvärt att miljöministern står i talarstolen och säger att regeringen inte kan ta något som helst ansvar för det här. Det är regeringen som styr riket. Det är naturligtvis så att regeringen har att ta ansvar för att den lagstiftning som finns också efterlevs. Det går inte att skylla på förvaltningsmyndigheter i detta sammanhang, för det är regeringen som ytterst styr förvaltningsmyndigheterna. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag kan också tycka att det i detta sammanhang är anmärkningsvärt att miljöministern tidigare, , på en skriftlig fråga från meddelade att har fått ett nytt direktiv från regeringen, trots att riksdag - högsta beslutande organ - har siffersatt antalet vargar som ska anses motsvara gynnsam bevarandestatus. Det förefaller mig mycket märkligt att regeringen på eget bevåg kan överpröva det beslut som har fattats i denna kammare och ge ett nytt direktiv till - mycket märkligt. Min fråga är därför helt enkelt vilka åtgärder miljöministern tänker vidta för att se till att svensk lagstiftning och den proposition som vi röstade igenom här 2013 faktiskt efterlevs i praktiken. Tack, ministern, för svaret! Vargfrågan är oerhört engagerande runt om i landet. När jag åker runt i märker jag hur människor börjar att ge upp och ledsna. De vågar inte ha kvar sin tamboskap. De har förlorat hundar. De har förlorat jakten - det finns bara varg i vissa områden. Människor har helt enkelt av olika anledningar ledsnat på att vara kvar ute på den svenska landsbygden. Det här är allvarligt, med tanke på att vi har antagit en livsmedelsstrategi som säger att vi ska öka livsmedelsproduktionen i landet. För att kunna satsa på den delen måste vi ha mer tamboskap och föda upp fler djur i , och då är vargen helt klart begränsande i vissa områden. Detta var anledningen till att vi fattade ett gemensamt beslut om att vi i skulle ha en vargstam som omfattade 170-270 vargar. Vid den efterföljande inventeringen konstaterades att antalet vargar som det finns någon form av dokumentation på är uppåt 430. Vi vet inte om det utöver dessa finns ytterligare vargar i landet, men det är inte helt osannolikt - det finns säkert fler vargar än vad inventeringen kom fram till. Ministern sa i sitt svar att hon håller med interpellanten om att vi måste ha en vargstam som har folklig acceptans. Vi har dubbelt så mycket varg som har sagt kunde vara en rimlig nivå för , eller kanske ännu mer än detta. Anser ministern att det är rimligt att vi har dubbelt så mycket varg, och anser ministern att det finns folklig acceptans för den vargstam som finns i ? När jag åker runt i känner jag av att det inte finns en sådan folklig acceptans. Då pratar jag framför allt om de områden som har varg. Jag kan tänka mig att de områden i som inte har varg inte bekymras särskilt mycket av att vargen finns någon annanstans i landet. Detta är ett stort problem. Vi står här i och pratar om att den vargstam som vi har skulle vara fördelad över hela på ett annat sätt. Då hade de 170-270 vargarna landat på en helt annan nivå i täthet. Vargstammen i är dock väldigt koncentrerad till och mot , vilket gör att vargstammen i dessa områden är bland tätaste. Då är det inte svårt att förstå att just de områdena har problem. Dessa områden talar om att de inte klarar av det här vargtrycket och att någonting måste göras åt det. Min fråga är om ministern är beredd att ge andra direktiv eller att förändra regelverket för med ett direktiv om att vi behöver se över detta och nå det som har fattat beslut om: 170-270 individer. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Är ministern beredd att ta någon form av initiativ för att vi ska landa på den nivå som riksdag har ställt sig bakom? är faktiskt det beslutande organet i - är ministern beredd att se till att detta verkställs? Jag återvänder till den fråga jag ställde till ministern inledningsvis: Har den vargstam som vi har folklig acceptans i ? Mycket klokt har sagts här av mina tre moderata kollegor. Det är tydligt att frågan om svensk rovdjurspolitik och frågan om förutsättningarna för att bo och leva på landsbygden är en fråga som berör och engagerar . Jag är invald av och boende i . Det är ett län som inte bara har varg utan ungefär hälften av den svenska vargstammen, som alltså är långt större än den vargstam som har beslutat om. Det innebär att den vargstam som har beslutat om i grunden finns i . Om vi går ut och tittar utanför dörrar är vargen naturligtvis inte något stort problem. Det är den inte heller i våra andra storstadsområden eller i andra städer, utan det är på landsbygden i delar av som den är ett problem, vilket har sagts tidigare i debatten. Det rör sig i grunden om ett band över , och detta inkluderar inte . För att hela ska ha förutsättningar att leva, för att det ska vara attraktivt att leva och för att folk ska känna trygghet är det viktigt att vi har en fungerande rovdjurspolitik. Det är viktigt att vi har en rovdjurspolitik och en lagstiftning som det finns folklig acceptans för samt att vi kan säkerställa att lagstiftningen följs upp och efterlevs och att folk gillar den. Den viktiga frågan i grunden är dock en annan. Jag reagerade på att det utifrån vad ministern sa tidigare förefaller som att beslut som fattats av högsta politiska organ, , inte är någonting som regeringen tar notis om. Regeringen förefaller ha en egen linje utan folkligt stöd. är det miljöministern, som representerar regeringens ena parti, som är här. Jag får kanske skriva en liknande fråga till landsbygdsministern och se om det råder samma uppfattningar om politiken inom regeringen eller om man är på kollisionskurs. Är det så att , Socialdemokraterna och den samlade regeringen faktiskt tycker att vi i stället för att leva upp till det som har fattat beslut om bör öka vargstammen? Jag kan inte tolka ministerns svar på något annat sätt än att detta är hennes och regeringens ambition. Detta är min konkreta fråga till miljöministern: det så att ministern anser att det beslut som har fattat inte ska följas? Och är det så att ministern anser att antalet vargar i bör vara större än det som har fattat beslut om och möjligen också större än det antal vargar som finns i landet ? Både människor och rovdjur ska kunna leva i . Därför är det viktigt att vi gör vad vi kan på alla plan för att det ska fungera så bra som möjligt. Vi måste ha en politik som värnar både människan och djuret. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Regeringen anser att ska ha en långsiktigt livskraftig vargstam. Det övergripande målet för rovdjurspolitiken är att varg och andra rovdjur ska ha en gynnsam bevarandestatus som tamdjurshållning inte påtagligt försvåras och annan socioekonomisk hänsyn kan tas. Det formella regelverk som vi arbetar utifrån i rovdjursfrågor innefattar bland annat art- och habitatdirektivet, som syftar till att bidra till en hållbar utveckling genom att främja biologisk mångfald som hänsyn tas till ekonomiska, sociala, kulturella och regionala behov. Vad regeringen har gjort vad gäller rovdjursfrågorna är att skapa ordning och reda och att regionalisera besluten om jakt. Detta skapar en förutsebarhet och säkrar en saklighet i hanteringen av frågan om antalet vargar för jakt, som baseras på fakta om bevarandestatus. En kritisk faktor, som vi måste ha koll på om vi ska ha en livskraftig vargstam i , är inavel. Inaveln hotar den svenska vargen, och vi måste följa inavelskvoten för att kunna säkerställa att vargarna mår bra. Inför det beslut som fattade under förra mandatperioden fanns ett underlag från . Underlaget fick vetenskaplig kritik. Det som man här i nu ojar sig så mycket över är att regeringen gav den myndighet som hade lämnat underlaget, som fått vetenskaplig kritik, i uppdrag att utsätta underlaget för vetenskaplig granskning. Man tog in två forskarlag, ett från och ett från , för att granska en kritisk punkt som just handlade om inavelskvoter. Efter deras analys kom expertmyndigheten till slutsatsen att det behövs 300 vargar i och en reproduktion av gener från populationer från eller varje femårsperiod för att vargstammen ska kunna leva vidare. Den typen av rationell hantering i nära samarbete mellan expertmyndigheter och forskning är den typ av krav som regeringen ställer för att upprätthålla en god ordning i rovdjurspolitiken. Det skapar förutsebarhet och saklighet. Detta står emot ett annat synsätt där man politiserar frågor som är av vetenskaplig karaktär och gör politik av det som ska bedömas av experter. Det är en tydlig skiljelinje i vår syn på de här frågorna. Självklart - det ska inte behöva sägas - är detta regeringens samlade politik. står miljöministern och pratar, men hon svarar inte på en enda av de frågor som har ställts här. Huvudfrågan för denna interpellationsdebatt är naturligtvis: Varför säkerställer inte regeringen att myndigheterna följer beslut? Det är en provokation mot landsbygden, fru talman. I en annan debatt som jag hade med miljöministern konstaterade jag att det pågår ett landsbygdsuppror i . För många - de som inte bor i , på , och inte åker tunnelbana - är det ett straff att bo på landsbygden. De har fått chockhöjda bensinskatter. Man ska införa kilometerskatt, och man skär ned på infrastrukturen. I ska vägar göras om från asfaltvägar till grusvägar. Och regeringen respekterar inte beslut. Det är en grov provokation, eftersom alliansregeringen under förra mandatperioden tog fram och skapade den ordning och reda som och regeringen hade att förvalta. Det här skapar så stark frustration, fru talman, att jag till och med har sett folk i säga: Skjut alla vargar! Det säger man naturligtvis i ren frustration som är framprovocerad av den här regeringen. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag har full respekt för att inte vill ha jakt, jakt på varg eller något annat. Vi var många som varnade för vad det skulle innebära när fick ansvaret för viltvården i . Vad innebär det att vi har fattat ett beslut om att vi ska ha 170-270 vargar för gynnsam bevarandestatus? Som konstaterade har vi kanske 430 vargar i , och myndigheterna beslutar om en licensjakt på 22. Det är en ren provokation mot landsbygden. Det är ren provokation för den hundägare som fick sin hund dödad i och som skriver om - en jaktkamrat som blev uppäten av två vargar. Det är en provokation mot förskolläraren i , och berättar ungefär så här: Det är inte riktigt det svar som , som helst vill se en minskad vargstam i området, vill ha. Det är precis detta beslut som riksdag har tagit. Som sa innebär beslutet att vi ska sprida rovdjuren över hela , utom på och i renbetesland. Vad tror ni hade hänt om personalen på en förskola i hade sagt att man inte kunde ha barnen ute på grund av varg? Med stor sannolikhet hade det varit en stor riksnyhet. Vad hade hänt, fru talman, om en varg hade tagit en hund på ? Med stor sannolikhet hade det varit en stor nyhet. När en eller ett par vargar tog en hund i blir det en notis i . Men det är ingen notis för dem som bor och verkar i . Det är ingen notis för dem som rör sig i skog och mark. Det är ingen notis för dem som anser att regeringen ska säkerställa att beslut följs. Det är faktiskt en hygienfaktor att säkerställer att våra myndigheter följer intentionerna i beslut. Det är er skyldighet. Att skriva i ett interpellationssvar till riksdag att ni inte kan fatta beslut är inte rimligt. Tack, ministern! Vi måste ha en rovdjurspolitik, men den kan inte stå över alla andra mål på landsbygden. Den kan ju inte stå över en levande landsbygd om vi vill att fler människor ska kunna bo och verka där ute, ha mer tamboskap och kunna jobba med skogs- och lantbruk. Vi har en livsmedelsstrategi som säger att vi ska öka produktionen. Det är klart att vi har många mål. Då kan man inte säga att rovdjurspolitiken är så viktig att den får slå ut den övriga verksamheten. Precis som med alla andra vilda djur vi har i landet måste vi reglera vargstammen. Det gör vi med älgar, rådjur, hjortar och andra. Vi lämnar över ansvaret till jägarna, som sköter detta på ett utomordentligt bra sätt. Självklart måste vi göra precis på samma sätt när det gäller vargen. Så gör övriga . Det påstås ofta att vargen är ett utrotningshotat djur. Vi har över 200 000 vargar i världen. Vi har fullt av varg i hela . Man jagar varg i . Man har till och med fri jakt i delar av , och man vet att man måste hålla vargstammen på en rimlig nivå. Det är bara häruppe i som vi har fått för oss att vi ska hålla på med något experiment för att skapa någonting som inte kommer att lyckas om vi inte har med oss landsbygdsbefolkningen. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag har varit ute hos människor på landsbygden som har förlorat sina får, ihjälskrämda och ihjälbitna får. Andra tackor har kastat sina och har inte blivit dräktiga året efter på grund av vargattacken. De här människorna överväger om de över huvud taget ska fortsätta med fåravel i de här områdena. Det är klart att de funderar på att göra något annat, och det är det vi inte vill. Vi vill att de här människorna ska fortsätta att satsa där ute. Vi ville också inrätta en ny viltmyndighet som skulle ta hand om vargfrågan, men inte heller denna fråga har regeringen brytt sig om. Det var inte mycket svar jag fick på några väldigt tydliga frågor, så jag ska upprepa frågorna till ministern och hoppas att jag kan få svar på dem. Av det jag hör förefaller det som att regeringen konstaterar att beslut fattade av riksdag inte är något som nödvändigtvis måste följas. Det tycker jag låter allvarligt. Därtill har fattat beslut om ett etappmål på 170-270 individer i landet. Med tanke på bedömningen av hur många vargar som finns i landet skulle jag vilja lägga till en fråga. Om det enligt miljöministern behövs 300 individer för att det ska vara en livskraftig och hållbar förvaltning av vargarna, är ministern då beredd att kraftigt öka antalet individer som får skjutas av i kommande vargjakt? Det blir lite konstigt när man läser detta. Som jag och mina kollegor har sagt handlar det om att vargen finns på en begränsad yta i och att vi vill att folk ska kunna leva i hela landet och känna respekt för våra lagar. Min konkreta fråga är: Anser ministern att beslut fattade av högsta politiska organ, riksdag, ska följas? Låt mig följa upp detta med en fråga om det beslut som alliansregeringen levererade före förra valet och som vi fortfarande står fast vid i opposition: att vi vill ha en viltmyndighet. Vad säger ministern om det? Jag tackar för svaret, och jag tackar interpellanten och hela det band av moderater som har varit uppe och säger sig värna svensk landsbygd. Det låter ju bra, men landsbygden fick ta del av vad med borgerlig regering innebar. Vi lärde oss att det inte var någon framtid i det. Vad gäller förvaltning av det stora rovdjuren har jag fått lära mig att man måste vara ödmjuk. Man kan ha en stark personlig vilja om både det ena och det andra, men vi måste vara ödmjuka. Framför allt måste vi vara ödmjuka inför vår vilda fauna. Vi måste också vara ödmjuka inför drabbade näringsidkare, fårägare, hästägare och så vidare. Eftersom har beslutat att vi ska ha en hållbar rovdjursförvaltning har näringsidkarna rätt till stöd och åtgärder för att förhindra skador. Det är viktigt, men det ser vi inget av i den moderata budgetmotionen. Det är överstruket; där har man dragit en rödpenna över alltihop. Detta kan man ha med sig. Det kan bönderna ha med sig som jobbar med att uppfylla regeringens livsmedelsstrategi. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Man behöver vara ödmjuk inför de människor som förlorar en jaktkamrat och över att jakten förändras. Det ska vi definitivt vara; det är jätteviktigt. Jag stod i denna talarstol och debatterade med ett centerstatsråd som inte hade något stöd av den moderatledda regeringen. Det tog innan man fick fram rovdjurspropositionen, som när den kom hade fokus på antal snarare än åtgärder. Låt mig fråga berörda moderata riksdagsledamöter: Hur många vargar fälldes på licensjakt , efter att hade antagit rovdjurspropositionen? I den fantastiskt fina rapporten från finns en karta där varje punkt är ett dödat rovdjur. På licensjakt var det noll vargar 2014. Det sköts förvisso ett antal på § 28 och skyddsjakt. Året efter, 2015, sköts det nästan 44 stycken på licensjakt, alltså när denna regering hade tagit över. hade nog inte trott att det skulle gå att genomföra med en miljöpartistisk miljöminister, men se det gick. är antalet ungefär detsamma. Det måste man också ha med sig. Det är ganska många på skyddsjakt, bland annat inom renbetesområdet, vilket är helt riktigt. Några stycken blev också trafikdödade. Detta måste man också ha med sig i den samlade bedömningen av rovdjurstrycket. Vad har vi då för underlag? Här gör jägarna ett bra jobb med att samla in till exempel vargskit och björnskit för att öka underlaget vad gäller genetiken. Det är viktigt att vi har med oss alla delar i arbetet så att vi får ett bra underlag. Regeringen har också tagit fram ett underlag så att vi kan börja använda åtelkameror, vilket är förbjudet. Bild efter bild från markerna ute på landsbygden visar att man har rovdjur, men man kan inte använda sig av dessa. Regeringen vidtar åtgärder som har betydelse. tydliggör på ett bra sätt komplexiteten i frågorna om rovdjuren. Att reducera det till en fråga om antal och dra slutsatsen att politiker är bäst lämpade att svara på frågorna om antal och annat är att förenkla frågorna på ett sätt som de inte alls förtjänar och som de som engagerar sig i rovdjursfrågorna från olika synsätt absolut inte förtjänar. Precis som tar upp ska givetvis de tamboskapsägare som får problem med varg ha stöd från samhället med stängsel och så vidare, och vi ska ta frågorna på allvar. Vi ska också ta hela intentionen i beslut att vi ska ha en livskraftig vargstam på allvar. Det allvaret saknar jag från sida i dagens debatt. Att reducera frågan om en livskraftig vargstam till en fråga bara om antal är inte att ta de beslut som har fattat på allvar. Flera av debattörerna har också refererat till riksdagsbeslutet på ett felaktigt sätt, trots att det står i interpellationen att har beslutat att referensvärdet för gynnsam bevarandestatus ska vara 170-270 individer. Det är inte en definition, det är inte ett mål, det är inte ett tak - det är ett referensvärde. Detta referensvärde baserade sig på ett antal faktamässiga slutsatser. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer