frsrdg · H504JO1 · 2017-11-14 00:00:00 — Syf- tet med min undersökning var att undersöka hur de ensamkommande barnens grundläggande rättigheter hade tillgodosetts inom område. I min tillsynsverksamhet har jag även noterat en ökning av antalet anmälningar med anknytning till ensamkommande barn. Flera av anmälningarna har gällt klagomål mot socialnämndernas handläggning och beslut om ändring av bo- ende för barnen. Kommunerna fick ta emot fler ensamkommande barn än vad man hade räknat med och hade resurser till. In- ledningsvis saknade många socialnämnder därför möjlighet att akut tillgodose de ensamkommande barnens behov av insatser inom den egna kommunen eller i en angränsande kommun. /16 kom det färre ensamkom- mande barn till . Många kommuner fick då möjlighet att ordna boenden för de ensamkommande barnen inom den egna kommunen och ville därför ”ta hem” de barn som nämnden hade anvisat till kommunen men som nämnden inledningsvis hade placerat i andra kommuner. I flera fall hade barnen kommit 2017/18 JO1 till rätta i de boenden där de vistades och ville därför inte flytta. Det restes i flera fall invändningar mot socialnämndernas beslut om flyttning. I andra fall har jag noterat att socialnämndens första placering av barnen inte skedde med den omsorg och noggrannhet som normalt ställs på en placering. Detta fick till följd att många barn behövde flyttas, ibland . Resultatet av min undersökning redovisas i ett beslut i JO:s ärende med dnr 5565-2016. Beslutet finns tillgängligt på JO:s webbsida, . När ett ensamkommande barn har kommit till ska anvisa en kommun som ska ansvara för omhändertagandet av barnet (3 § lagen [1994:137] om mottagande av asylsökande m.fl.). Barnet anses därmed vistas i den anvisade kommunen i den mening som avses i 2 a kap. 1 § socialtjänstla- gen (2001:453), SoL. Det innebär att det är den kommunen som har det yttersta ansvaret för att barnet får det stöd och den hjälp som han eller hon behöver. I gäller den s.k. normaliseringsprincipen som innebär att samma regler bör gälla alla barn som vistas i landet (se prop. 2005/06:46 s. 41). Place- ring av ensamkommande barn ska alltså prövas enligt samma regler som gäller för andra barn som vistas i landet och som behöver vård eller boende utanför det egna hemmet. Grundläggande bestämmelser om placering av barn finns i 6 kap. SoL. För ensamkommande barn ska det som regel utses en god man (2 § lagen [2005:429] om god man för ensamkommande barn). Den gode mannen likställs med en vårdnadshavare och har fått samma befogenheter som en sådan. Den gode mannen ska därmed ansvara för barnets personliga förhållanden och sköta dess angelägenheter. I förarbetena uttalas bl.a. att den gode mannen har rätt och skyldighet att bestämma i alla frågor som rör barnet, såväl personliga som eko- nomiska och rättsliga. I likhet med vad som gäller för vårdnadshavare bör den gode mannen ta den hänsyn till barnets synpunkter och önskemål som dess ål- der och utveckling kan ge anledning till (prop. 2004/05:136 s. 29 och 30). Med de vidsträckta befogenheter som den gode mannen har följer även möjligheten att utöva ett avgörande inflytande över frågan om barnets boende. Den gode mannens samtycke till en placering utgör alltså en rättslig grund för placeringen av barnet. Det gäller även i fråga om omplacering av ett barn från ett boende till ett annat. I mål och ärenden som handläggs enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen har ett barn som har fyllt rätt att föra sin egen talan (11 kap. 10 § SoL). Både den gode mannen och barnet får då ställning som part i målet eller ären- det. Placering av ensamkommande barn med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen När har anvisat en kommun är det alltså socialnämnden i den kommunen som har ansvaret för att utreda barnets behov och att besluta om lämpligt boende för barnet. Boendet kan vara ett familjehem, hem för vård eller 2017/18 JO1 SOCIALTJÄNST boende (HVB-hem) eller stödboende för barn och unga i åldern 16–(jäm- för 6 kap. 1 § och 11 kap. 1 § SoL). En av de grundläggande principerna inom verksamhet är att den ska bygga på respekt för människors självbestämmanderätt och integritet (1 kap. 1 § SoL). insatser för den enskilde ska vidare utformas och genomföras tillsammans med honom eller henne (3 kap. 5 § SoL). Bestäm- melsen är av grundläggande betydelse för all verksamhet inom . Av bestämmelsen framgår klart och tydligt att inte får vidta in- satser ”över huvudet” på den enskilde (prop. 1979/80:1 s. 528). Det är alltså inte möjligt att med stöd av socialtjänstlagen besluta om insat- ser mot den enskildes vilja. Om det inte går att hitta en lösning i samförstånd kring exempelvis valet av boende saknas förutsättningar för en frivillig place- ring med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen. Under vissa förutsätt- ningar kan ett barn beredas vård utan samtycke. Bestämmelser om sådan vård finns i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Förenklat uttryckt kan vård enligt LVU grundas på brister i barnets hem (2 §) eller den unges eget beteende (3 §). Frågan om LVU ligger dock utanför detta ärende och jag går därför inte närmare in på den här. När en åtgärd rör ett barn ska barnet få relevant information. Ett barn ska ges möjlighet att föra fram sina åsikter i frågor som rör barnet. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Barnets åsikter och inställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad (11 kap. 10 § SoL). Det finns inte någon nedre åldersgräns för när barn kan få komma till tals. I alla beslut som rör barn bör det framgå att barnets åsikter har hämtats in och hur åsikterna i så fall har hämtats in och beaktats (prop. 2012/13:10 s. 37). Ett beslut om bistånd i form av vård eller boende i ett familjehem, HVB- hem eller stödboende är ett beslut om bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL. Genom bistånd enligt socialtjänstlagen ska den enskilde tillförsäkras en skälig levnads- nivå och biståndet ska utformas så att det stärker hans eller hennes möjligheter att leva ett självständigt liv (4 kap. 1 § SoL). Vid bedömningen av vilken insats som kan komma i fråga ska hänsyn tas till den enskildes önskemål. Rätten till stöd och hjälp från socialnämnden kan dock inte avse andra insatser än sådana som bedöms kunna tillgodose den en- skildes behov på ett lämpligt sätt. Vid bedömningen av vilken insats som kan komma i fråga måste en sammanvägning göras av olika omständigheter såsom den önskade insatsens lämplighet, kostnaderna för den önskade insatsen i jäm- förelse med andra insatser och den enskildes önskemål. Det finns inte någon obegränsad frihet för den enskilde att välja sociala insatser oberoende av kost- nad (prop. 1979/80:1 s. 185 och prop. 2000/01:80 s. 91). Inom ramen för sin skyldighet att tillgodose barnets behov av ett boende har socialnämnden alltså ett betydande utrymme att erbjuda barnet en placering på ett lämpligt boende. Om en erbjuden insats tillgodoser behovet har barnet eller den gode mannen ingen rätt att få insatsen utformad på ett visst annat sätt. I alla ärenden som gäller barn ska dock barnets bästa beaktas och vara avgörande vid beslut och andra åtgärder som rör vård- eller behandlingsinsatser för barnet 2017/18 JO1 (1 kap. 2 § SoL). Till detta kommer åtaganden enligt barnkonven- tionen. Av följer att barn har rätt att uttrycka sina åsikter och att principen om barnets bästa ska vara styrande. Dokumentationen ska, förutom barnets åsikter, innehålla de analyser som ligger till grund för bedöm- ningen av barnets bästa (jämför prop. 2012/13:10 s. 37 och 4 kap. 15, 16 och 18 §§ föreskrifter och allmänna råd Dokumentation i verk- samhet som bedrivs med stöd av SoL, LVU, LVM och LSS [SOSFS 2014:5]). bedömning av rätten till bistånd ska komma till uttryck i ett beslut. Om beslutet går den enskilde emot får beslutet överklagas till förvalt- ningsrätten (16 kap. 3 § SoL). Skäl för ändring av ett barns boende När det gäller ensamkommande barn görs i princip en placering av barnet i direkt anslutning till att barnet har anvisats till en kommun. kan ha anledning att omvärdera om ett boende kan ge barnet den omsorg och vård som det behöver. Det kan därför finnas flera skäl till att ett ensamkommande barn behöver byta boende. Jag har i min undersökning om ensamkommande barn gjort vissa uttalanden om förutsättningarna för en socialnämnd att göra ändringar i biståndet eller utformningen av insatsen för ett barn (se JO:s beslut i ärende med dnr 5565-2016). Jag går därför inte närmare in på dessa frågor här. Handläggningen när boendet för ett ensamkommande barn ändras Om det hos nämnden uppkommer en fråga om omplacering av ett barn som har en stadigvarande placering i ett familjehem, HVB-hem eller stödboende ska nämnden som regel inleda en utredning om barnets förhållanden (jämför 2 kap. 2 § andra stycket föreskrifter och allmänna råd om social- nämndens ansvar för barn och unga i familjehem, jourhem eller hem för vård eller boende [SOSFS 2012:11] och 11 kap. 1 § SoL). ansvarar för att barnet får god vård. Om en socialnämnd får kännedom om uppgifter om ett placerat barn som kan föranleda någon åtgärd av nämnden ska nämnden göra en bedömning av om barnet är i behov av ome- delbart skydd (11 kap. 1 a § SoL). Inte sällan kan det därför uppstå situationer där det är nödvändigt att skyndsamt flytta ett barn utan att nämnden har gjort en fullständig utredning om barnets förhållanden. kan dock inte inom ramen för en frivillig placering med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen fatta ett beslut om en omplacering utan att först hämta in samtycke från barnets gode man och, om barnet har fyllt , från barnet. Eftersom insatser enligt socialtjänstlagen är frivilliga kan en enskild tacka nej till ett erbjudande om insats. Om barnet eller den gode mannen inte sam- tycker till socialnämndens förslag om en ny placering saknas alltså förutsätt- ningar för en placering i det föreslagna boendet med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen. Om det inte finns skäl att tillämpa LVU får placeringen där- för upphöra. Det innebär att det ytterst är den gode mannen som ska se till att barnet får omvårdnad, trygghet och en god fostran. 2017/18 JO1 SOCIALTJÄNST fortsatt ansvar för att barnet får det skydd och stöd som han eller hon behöver. Detta gäller särskilt barn och unga som riskerar att utvecklas ogynnsamt. I en sådan situation har socialnämnden ett långtgående ansvar att försöka motivera och erbjuda frivilliga insatser enligt socialtjänstlagen. Nämndens handläggning inför beslutet om att A.A. skulle flytta från stödboendet i till ett boende för ensamkommande barn i Inriktningen av min granskning Det som motiverade beslutet om att A.A. skulle flytta från boendet i var enligt nämnden att nämnden hade gjort bedömningen att boendet där A.A. vistades inte var lämpligt för honom och inte tillgodosåg hans behov. Den be- dömning som nämnden gjorde i det avseendet rör en sådan fråga som JO inte brukar uttala sig om. Det finns inte anledning för mig att frångå den principen i detta fall. Min granskning är därför inriktad på nämndens formella handlägg- ning av frågan om placeringen av A.A. Nämndens beslut om att erbjuda A.A. en placering i ett boende i innebar en ändring i biståndet för A.A. Om en nämnd gör bedömningen att en pågående insats inte svarar mot den enskildes behov ska detta dokumenteras. Även de analyser som ligger till grund för barnets bästa ska redovisas i doku- mentationen. De förhållanden som låg till grund för nämndens bedömning och beslut om att biståndet för A.A. skulle ändras framgår enligt min mening inte tillräckligt tydligt av dokumentationen i ärendet. Det går inte heller av dokumentationen att utläsa hur A.A:s bästa hade beaktats vid bedömningen. Ur rättssäkerhets- synpunkt är det av största vikt att alla uppgifter som behövs för ärendets be- dömning redovisas i dokumentationen. En sådan dokumentation hade även gett bättre möjlighet till en granskning av ärendet i efterhand. Nämnden kan inte undgå kritik för att dokumentationen i ärendet var bristfällig. borde ha talat med A.A. och den gode mannen innan nämnden fattade beslut om att placeringen i skulle upphöra och att A.A. skulle flytta till ett boende för ensamkommande barn i A.A., som vid den aktuella tidpunkten var , var placerad i ett stödboende på frivillig grund med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen. När nämn- den gjorde bedömningen att boendet där A.A. vistades inte var lämpligt för honom kunde nämnden inte medverka till att A.A. var fortsatt placerad i det hemmet med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen. En sådan bedömning kan naturligtvis leda till att det finns ett behov av att göra ändringar i biståndet och utformningen av insatsen för barnet. Jag har även förståelse för att det kan vara nödvändigt för nämnden att vidta åtgärder skyndsamt i en sådan situation. insatser för ett ensamkommande barn som har fyllt ska dock genomföras tillsammans med barnet och den gode mannen. Både barnets och den gode mannens samtycke är en nödvändig förutsättning för att barnet ska kunna flyttas till ett nytt boende. 2017/18 JO1 Om ett ensamkommande barn ska kunna placeras i ett nytt boende med stöd av bestämmelserna i socialtjänstlagen krävs alltså att en samförståndslösning kan nås mellan nämnden, barnet och den gode mannen. Utgångspunkten är att ett beslut om placering ska fattas utifrån vad som är bäst för barnet i det en- skilda fallet. Om en samförståndslösning inte kan nås är förutsättningarna för att placera barnet i det boende som socialnämnden har föreslagit inte uppfyllda. Om en erbjuden insats tillgodoser barnets behov har barnet eller den gode man- nen dock inte någon rätt att få insatsen utformad på ett visst annat sätt. Det kan leda till att placeringen och därmed biståndet får upphöra. Därmed kommer ett stort ansvar att vila på den gode mannen som är den som ytterst har att se till att barnet får omvårdnad, trygghet och en god fostran. När nämnden gjorde bedömningen att det fanns ett behov av att ändra pla- ceringen för A.A. hade A.A. rätt att få föra fram sin sina åsikter i frågan. Genom att nämnden sade upp A.A:s placering i stödboendet och fattade ett beslut om en ny placering för honom utan att först ha diskuterat saken med A.A. och den gode mannen åsidosattes deras rätt att få vara delaktiga i planeringen av insat- serna för A.A. Det kan även ifrågasättas om nämnden utan en sådan kontakt har haft tillräckligt underlag för att göra en bedömning av om det nya boendet kunde tillgodose A.A:s behov på ett lämpligt sätt eller om nämnden i den ak- tuella situationen på ett fullgott sätt i det enskilda fallet kunde göra en avväg- ning och bedömning av A.A:s bästa. De överväganden som nämnden har gjort i nämnda avseenden ska framgå av dokumentationen. Det är inte acceptabelt att nämnden åsidosatte de grundläggande bestämmel- serna i socialtjänstlagen om hur ärenden som rör barn som har fyllt ska handläggas. För detta förtjänar nämnden kritik. Det som har anfört i övrigt ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida. 2017/18 JO1 (Dnr 1985-2016, 2531-2016) Beslutet i korthet: anvisade två ensamkommande barn till kommun. i placerade barnen tillfäl- ligt i familjehem i andra kommuner på grund av att det inte fanns någon lämplig plats i den egna kommunen. När kommunen hade öppnat ett HVB- hem i ville socialnämnden ”ta hem” barnen. Inför besluten om att de berörda barnen, som båda var , skulle erbjudas en plats i HVB- hemmet fick barnen inte möjlighet att föra fram sina åsikter i saken. Inför besluten fördes inte heller någon diskussion med barnens gode män. insatser för ett ensamkommande barn som har fyllt ska utformas och genomföras tillsammans med barnet och barnets gode man. Var ett barn ska erbjudas ett boende ska vidare bestämmas med ut- gångspunkt i vad som är bäst för det enskilda barnet. Ett barn har också rätt att få möjlighet att föra fram sina åsikter i frågor som rör honom eller henne. Eftersom barnen inte fick möjlighet att föra fram sina åsikter i frågan hade nämnden enligt JO:s mening inte underlag för att göra en bedömning av barnets bästa i det enskilda fallet. får kritik för att ha åsi- dosatt de grundläggande bestämmelserna i socialtjänstlagen om hur ärenden som rör barn som är placerade med stöd av socialtjänstlagen ska handläggas. De ensamkommande barnen ., född , och K., född , anvisades vid ankomsten till av till kommun. Z. placera- des i ett konsulentstött familjehem i kommun och K. i ett konsulent- stött familjehem i kommun. I anmälningar till JO klagade barnens gode män . (dnr 1985-2016) och . (dnr 2531-2016) på i kommun. Kla- gomålen gällde socialnämndens beslut att barnen skulle flytta från de aktuella familjehemmen till HVB-hem i kommun. . och . uppgav bl.a. att någon utredning inte hade gjorts om barnen och att varken bar- nen eller de gode männen hade kontaktats inför besluten om omplacering samt att några skriftliga beslut inte hade fattats. JO begärde att socialnämnden skulle yttra sig över det som bl.a. . och . hade anfört i anmälningarna till JO. I ett remissvar anförde nämnden bl.a. följande: [– – –] Anmälan gäller kommuns hantering av ensam- kommande flyktingbarn. Anmälan handlar om kommuns beslut att alla barn, som brådstörtat placerats i , ska ompla- ceras till utan att nån utredning gjorts kring barnets bästa. Anmä- laren, som är god man, har inte kontaktats utan på omvägar fått kännedom om omplacering. Pojken har heller inte blivit kontaktad. Då ingen delgetts något beslut finns inget beslut att överklaga och möjligheterna till att begära inhibition av beslutet saknas. Den enda skriftliga informationen som skick- ats ut är den information som Hoppet-gruppen fått. Myndighetens olika be- fattningshavare har låtit bli att svara på de åtskilliga mail som skickat, de har totalt ignorerat henne. Redogörelse för handläggningen av ärendet: 151031 skickade anvisningen till kommun som var hänvisad att ta första bästa plats som var ledig i och 151103 gjordes en placering på i . 151125 ändrades placeringen till ett familjehem i via Hoppetgrup- pen. Vårdplan upprättades 151215 och i vårdplanen framkommer det tyd- ligt att bistånd beviljas enligt 4 kap l § SoL med akutplacering i familjehem via Hoppetgruppen i under pågående utredning enligt 11 kap l § SoL. , inkommer månadsrapporter från Hoppet- gruppen. Utredningen har påbörjats men inte färdigställts, det som saknas är samtalet med barnet och gode mannen samt ställningstagande till lämp- ligaste placeringsform. kommun öppnade ett nytt HVB-hem . 160310 kontaktar handläggaren gode mannen och informerar om att pojken fått en plats på det nya HVB- boendet i . man- nen uppger att hon inte samtycker till flytten. 160317 skickades uppsäg- ningen av placeringsavtalet till tillsammans med ett in- formationsbrev. Därefter kontaktades Hoppetgruppen av kom- muns HVB-hem för överlämning och planering av resan. Pojken har inte kommit till utan är kvar i . . gör en anmälan mot kommuns socialtjänst. Anmä- lan handlar om att kommunen, utan att göra en individuell bedömning eller talat med familjehemmet eller som god man eller pojken, krävt att pojken ska flytta upp till dem. har försökt att få kon- takt med någon beslutsfattare på kommunen både via mail och telefon men icke lyckats. Första kontakten togs 6/4 2016 och till 21/4 2016, när anmälan görs, har ingen hört av sig. Pojken har åkt till för att fä träffa en socialsekreterare men har fått besked av föreståndaren på HVB- hemmet att de ska vara glada om det sker. Även föreståndaren är förtvivlad och säger att kommunen är fruktansvärd men hon kan inget göra. Kommu- nen har inte gjort någon utredning, inte talat med god man, pojken eller hemmet där han bor. anser att berörd tjänsteman har begått tjäns- tefel när hon inte sett till barnets bästa och inte har gjort någon utredning, inte informerat berörda om vad som sker och inte lyssnat till deras åsikter. Enligt har pojken blivit lovad av en socialsekreterare att han skulle få bo i närheten till i och med att han har släkt där. Redogörelse för handläggningen av ärendet: 151227 skickade anvisningen till kommun som var hänvisad att ta första bästa plats som var ledig i och 160111 gjordes en placering i ett familjehem i via . 151229 inleddes utredning. Ingen vårdplan har upprättats i ärendet. Utred- ningen har påbörjats men inte färdigställts, det som saknas är samtalet med barnet och god mannen samt ställningstagande till lämpligaste placerings- form. kommun öppnade ett nytt HVB- hem . Hand- läggaren försöker nå gode mannen ett flertal gånger och 160318 skickar handläggaren ett mail till gode mannen och informerar om pojkens fått en plats på det nya HVB-boendet i . 160317 skickades uppsägningen av placeringsavtalet till tillsammans med ett informa- tionsbrev. Därefter kontaktades gode män och Hoppetgruppen av kommuns HVB-hem för överlämning och planering av resan. Pojken kom till 160419 och ett beslut om omplacering till kommuns 2017/18 JO1 2017/18 JO1 160426 träffar handläggaren pojken och har ett informa- tionssamtal med honom där han talar om att pojken ska vara kvar i Gälli- vare, 160427 började pojken skola i . Myndighetens bedömning av handläggningen: Biståndsenheten inom gjorde en större organisations- förändring . I samband med det så slutade erfarna socionomer och det blev svårt att rekrytera nya socionomer. signalerade verksamheten om svårigheterna att upprätthålla den organisa- tion som var antagen då det saknades personal och verksamheten fick göra tjänsteköp av utredningar inom området barn och unga av externa företag. inkom två stycken 6:6 a rapporter med anledning av personalens arbetsmiljö och lokalerna. fick verksamheten även göra tjänsteköp av insatser inom området barn och unga då det helt saknades personal inom barn och unga samt familjerätten. Detta bidrog till att hela myndighetsutövningen låg utanför biståndsenheten och enheten tappade all kontroll över ärendena. Integrationen och mottagandet av ensamkommande barn var från början på en Integrationssamordnare inom biståndsenheten som även ansvarade for uppbyggnaden av HVB-hem i och mottagandet av de anvisningar som kom. När Integrations- samordnaren slutade fördes det över på enhetschefen för barn och unga. Enhetschefen för barn och unga tog emot anvisningarna och hade ingen socionom som kunde hjälpa henne. anställdes en socio- nom till tjänsten för ensamkommande barn inom barn och unga. I samband med det började den stora vågen av ensamkommande barn som anvisades till kommun och kommunen hade inte platser i kommunen för dessa barn och fick placera alla i på första bästa plats som fanns ledig. Ett HVB-boende i kommunen planerades och skulle vara klart men av olika anledningar så blev det inte inflyttningsklart förrän . Biståndsenheten fick en utökning från en till tre tjänster för myndighetsutövningen kring ensamkommande barn men fick inga sökande till tjänsterna. Biståndsenheten har gjort en rapport om den egna verksamheten med anledning av att enheten inte klarade sitt grunduppdrag på grund av det stora flödet av ensamkommande flyk- tingbarn som anvisades till kommunen. Biståndsenheten såg ytterligare svårigheter då personal slutade med anledning av pensionsavgång, flytt från kommunen och planerade föräldraledigheter så fattades beslut om att ta fram en tillfällig omorganisation inom enheten t.o.m. 2017- 12-31. Det var en åtgärd för att återta kontrollen över handläggningen av barn och unga där även ensamkommande barn ingår. Den tillfälliga orga- nisationen har haft som mål att få personal på alla tjänster, socionomerna arbetar med det de ska och administrativ personal avlastar socionomerna. Den tillfälliga organisationen sjösattes . För ensam- kommande barn innebar detta att alla tre tjänster blev besatta av socio- nomer. Av dessa gick en på föräldraledigt och en blev sjuk- skriven . är en socionom på plats.