frsrdg · H404RB1 · 2017-02-13 00:00:00 — Tabell 5 Värdet av mynt i cirkulation per , fördelat på nya respektive äldre mynt, Anm.: Uppgifterna i tabellen är avrundade. har också informerat om sedel- och myntutbytet genom tryckt material, bland annat klistermärken och affischer, för att underlätta för banker och butiker att informera sina kunder om utbytet. har arbetat aktivt med att informera samhällsgrupper som kan ha svårare att inhämta information via de gängse kanalerna för att säkerställa att alla får möjlighet att ta del av information om utbytet. Andra informationskanaler som använts är appen Kolla pengarna, webbplats och Facebooksidan Kolla pengarna. Utbytet fick stor uppmärksamhet i medierna. lanserade också webbplatsen . På kan man söka information om närmaste plats för inlämning av mynt om man har stora mängder sådana. arbetade med olika praktiska förberedelser inför andra etappen av utbytet och samrådde med kontantmarknadens aktörer, bland annat banker, handel och värdebolag. erbjöd företag som tillverkar utrustning för sedel- och mynthantering tillgång till de nya sedlarna och mynten för att de skulle kunna anpassa sin utrustning. började också att ta emot större mängder mynt som med anledning av utbytet inte längre behövs i samhället. Dessa mynt säljs och smälts ned för återvinning av metallerna. bedömning, efter kontakter med kontantmarknadens aktörer, är att introduktionen av de två nya sedlarna och de tre nya mynten har fungerat bra; bland annat har distributionen och anpassningen av utrustning för hantering av sedlar och mynt fungerat väl. Inlämningen av de äldre sedlarna och mynten sker fortlöpande . får löpande information om hur kontantförsörjningen i samhället fungerar genom kontanthanteringsråd och de arbetsgrupper som är knutna till rådet. I rådet deltar representanter för banker, bankägda bolag, värdebolag, detaljhandel, fackföreningar och berörda myndigheter. hade ett sammanträde . Sedel- och myntutbytet var den fråga som huvudsakligen behandlades då. De svenska sedlarna förfalskades i liten omfattning (se tabell 6). Värdet av de falska sedlar som togs ut cirkulation uppgick till . Antalet falska sedlar uppgick till 364 stycken. av antalet förfalskningar utgjordes av 1 000-kronorssedlar. bedömer att kontantförsörjningen fungerade väl , att kvaliteten på sedlarna var god och att det finns ett stort förtroende för sedlar och mynt i . En undersökning om svenska folkets betalningsvanor, som genomfördes , visar att nio av tio av de tillfrågade känner sig trygga när de använder kontanter och att de flesta anser att sedlarna har en bra kvalitet. Undersökningen visade också att kontanter används av de flesta svenskar, då åtta av tio svenskar uppgav att de hade använt kontanter under den senaste månaden. Var tredje svensk uppgav också att det inte skulle gå att klara sig utan kontanter så som samhället ser ut . Undersökningen visade i övrigt att tillgången till betaltjänster är god och att de flesta betalningar i görs med bankkort, tätt följt av kontanter och internetbank. I undersökningen framkom också att mobila betalningar blir allt vanligare. Tabell 6 Antalet sedlar och mynt Antal sedlar i cirkulation (miljoner stycken) Antal mynt i cirkulation (miljoner stycken) Antal förfalskade sedlar (stycken) Anm.: Uppgifterna om antalet sedlar och mynt i cirkulation avser ett genomsnitt och är avrundade. I uppgiften om antalet mynt i cirkulation ingår inte minnesmynt. Anm.: Antalet förfalskade sedlar avser månaderna januari–november. präglades tillgångsförvaltningen av expansiva penningpolitik som bland annat innebar köp av svenska statsobligationer. De omfattande obligationsköpen medförde att balansomslutningen ökade kraftigt. Värdet på tillgångarna ökade även till följd av att svenska och europeiska räntor föll . De utländska tillgångarna påverkades dessutom positivt av att den svenska kronan i genomsnitt försvagades mot valutorna i valutareserven. Finansiella tillgångar och skulder förvaltar finansiella tillgångar för att säkerställa att banken kan uppfylla sitt lagstadgade mål och utföra sina uppdrag (se avsnittet uppgifter och roll). De finansiella tillgångarna består till större del av guld- och valutareserven. Den ger möjlighet att vid behov ge tillfälligt likviditetsstöd i utländsk valuta och att ha beredskap att intervenera på valutamarknaden. Valutareserven består av räntebärande värdepapper i utländsk valuta med hög likviditet och låg kreditrisk, i huvudsak statsobligationer. håller även tillgångar i form av värdepapper utgivna i svenska kronor. Dessa tillgångar består huvudsakligen av de svenska nominella och reala statsobligationer som köpte i penningpolitiskt syfte (se avsnittet Ett fast penningvärde – prisstabilitet). Bland tillgångar finns även fordringar på IMF eftersom ansvarar för de skyldigheter som följer av medlemskap i fonden. har beredskap att använda guld- och valutareserven för att låna ut pengar till IMF, som i sin tur lånar ut pengar till länder med betalningsbalansproblem (se 6 – Internationella åtaganden). finansiella skulder utgörs huvudsakligen av den skuld i svenska kronor som uppstår när banksystemet deponerar en del av sina likvida tillgångar hos . har även finansiella skulder i utländsk valuta till Riksgälden. Dessa skulder utgörs av amerikanska dollar och euro som lånat upp från Riksgälden i syfte att förstärka valutareserven. ökade balansomslutningen med till , främst till följd av köp av svenska statsobligationer (se diagram 16). eget kapital (inklusive årets resultat och värderegleringskonton) ökade med till , vilket huvudsakligen beror på att värdet på guld- och valutareserven ökade. Vid utgången av uppgick den totala avkastningen på finansiella tillgångar och skulder till (se tabell 7). I nedanstående avsnitt finns en mer utförlig beskrivning av tillgångsförvaltningens olika delar och deras utveckling . Diagram 16 balansräkning respektive 2016, miljarder kronor Guld- och valutareserv inkl. IMF Anm.: Beräkningen av avkastningen baseras på både tillgångar och skulder och redovisas i tabellen för nettofordringar. Guld- och valutareserven ska i första hand förvaltas så att alltid står redo att uppfylla sina åtaganden. Reserven måste därför vara utformad så att den vid behov kan användas till att ge tillfälligt likviditetsstöd till svenska banker, till att fullgöra del i IMF:s internationella långivning och till att intervenera på valutamarknaden. I andra hand strävar förvaltningen mot en god riskjusterad avkastning. bedömde att sammansättningen av guld- och valutareserven var ändamålsenlig för att möta uppdrag och uppnå en god riskjusterad avkastning. Den övergripande fördelningen av tillgångarna i guld- och valutareserven hölls därför oförändrad . Att med kort varsel kunna ge tillfälligt likviditetsstöd i utländsk valuta ställer stora krav på guld- och valutareservens sammansättning. Valutareserven hålls till största delen i de valutor där likviditetsstöd kan bli aktuellt och i så-dana tillgångar som snabbt kan omvandlas till likvida medel. Därför är valutareserven koncentrerad till tillgångar i amerikanska dollar och euro. uppgick tillgångarna i amerikanska dollar och euro till av guld- och valutareserven (se diagram 17). För att sprida riskerna placerade , , en mindre del av reserven i andra valutor än amerikanska dollar och euro. Dessa placeringar utgjordes i huvudsak av brittiska statsobligationer, australiska stats- och delstatsobligationer och kanadensiska stats- och provinsobligationer. Eftersom tillgångar främst består av amerikanska dollar och euro påverkas bankens resultat av hur värdet på dessa två valutor utvecklas gentemot den svenska kronan. Effekten på resultatet motverkas emellertid av att även har skulder i amerikanska dollar och euro. För att ytterligare reducera effekten av valutakursförändringar omvandlade en del av sin exponering mot amerikanska dollar till exponering mot norska kronor med hjälp av så kallade valutaswappar. En valutaswap är ett avtal om att byta en valuta mot en annan valuta under en i förväg bestämd tidsperiod. valutaexponering framgår av diagram 18. På grund av den internationellt låga räntenivån och en ökad risk för stigande räntor valde att behålla valutareservens räntekänslighet på en ganska låg nivå kring 3, mätt som modifierad duration. Måttet visar hur känsligt värdet på ett räntebärande värdepapper är för förändringar i räntenivån. En modifierad duration på 3 innebär att värdet på valutareserven sjunker med om räntenivån ökar , och tvärtom om räntan faller . Diagram 17 Guld- och valutareservens sammansättning , miljarder kronor Anm.: Siffrorna i diagrammet visar marknadsvärdet på guld- och valutareserven inklusive upplupna räntor. Diagram 18 valutaexponering , miljarder kronor Anm.: Siffrorna i diagrammet visar valutaexponering inklusive upplupna räntor. Beräkningen av valutaexponeringen baseras på både tillgångar och skulder (inklusive valutaswappar) och redovisas i diagrammet för nettofordringar. Guldreservens storlek hölls oförändrad på . guldreserv förvaras hos centralbankerna i (), (), (of ), () och hos (se diagram 19). I likhet förvarade guld även för annans räkning . Diagram 19 Guldreservens förvaring , ton Positiv avkastning på guld- och valutareserven Avkastningen på valutareserven uppgick till , vilket motsvarar . Den positiva avkastningen beror huvudsakligen på att valutorna i valutareserven stärktes i genomsnitt mot kronan . Den samlade valutakurseffekten, det vill säga avkastning hänförlig till valutakursförändringar, uppgick till eller . Avkastningen exklusive valutakurseffekter uppgick till eller , främst till följd av att räntorna i allmänhet föll på de europeiska marknader där placerade delar av sina tillgångar. Guld handlas och prissätts i amerikanska dollar, och ökade guldpriset uttryckt i dollar (se diagram 20). Eftersom dollarn dessutom stärktes gentemot den svenska kronan ökade guldpriset i kronor räknat . Värdet på guldinnehav ökade därmed med . hölls skuld till Riksgälden i princip oförändrad i utländsk valuta. Till följd av en svagare krona ökade dock värdet på denna skuld, mätt i kronor, med och var . Lånen i amerikanska dollar och euro uppgick till av skulden till Riksgälden. var det samlade värdet på derivatinstrument negativt och utgjorde en skuld på . Avkastningen på derivatinstrumenten exklusive valutakurseffekter uppgick till (se tabell 7). Mer information om derivatinstrument finns på sidan 80. avslutades det långa swapavtalet som ingick med . Utlåningen till påverkade räntenetto positivt med ett belopp motsvarande . Diagram 20 Guldprisets utveckling Anm.: Ett uns motsvarar ungefär . 7 – finansiella risker finansiella riskpolicy fastställer de övergripande ramarna för den risk som är beredd att ta i tillgångsförvaltningen. Uppföljningen av de risker som exponeras mot sker främst inom avdelningen för marknader där enheten middle office ansvarar för den dagliga riskkontrollen och för beräkningen av avkastningen på tillgångar. Inom finns också en riskenhet, placerad vid stabsavdelningen, som ansvarar för en övergripande och oberoende riskkontroll (se avsnittet Organisation och styrning). finansiella risker utgörs av likviditetsrisk, marknadsrisk och kreditrisk. Likviditetsrisk är risken för att inte kan fullgöra sina uppgifter och åtaganden för att tillgångarna i guld- och valutareserven inte kan avyttras eller endast kan avyttras till ett väsentligt reducerat pris och/eller högre kostnad. Marknadsrisk, som i sin tur kan delas upp i valutarisk, ränterisk och guldprisrisk, är risken för att värdet på tillgångar faller. Kreditrisk är risken för förluster på grund av att motparter eller utgivarna av de värdepapper som har investerat i inte fullgör sina finansiella förpliktelser. Vid den löpande uppföljningen av riskerna i förvaltningen används Value-at-Risk (VaR) som det huvudsakliga måttet för marknadsrisk. VaR mäter den potentiella förlust som med viss sannolikhet kan uppkomma vid en investering till följd av prisrörelser . Måttet baseras på historiska data. Avkastningen på tillgångarna i valutareserven mäts också med hänsyn till den risk som tar vid förvaltningen av dem. Den riskjusterade avkastningen beräknas med hjälp av en så kallad Sharpekvot. Måttet anger portföljens avkastning utöver den riskfria räntan i relation till dess risk mätt som standardavvikelse. Förutom att löpande följa upp riskerna i förvaltningen stresstestar också regelbundet hur känslig guld- och valutareserven är för oväntade marknadshändelser. Stresstesterna visar hur mycket värdet kan minska om ett visst tänkt eller historiskt scenario inträffar. Förutom de finansiella riskerna tillkommer operativa risker. Sådana risker finns i all verksamhet och kan leda till förluster om någon till exempel begår ett misstag, gör något otillåtet eller om det blir fel i de tekniska systemen (se 2 – Risker i verksamhet). Utvärdering av valutareservens förvaltning av valutareserven utvärderas genom att man jämför den riskjusterade avkastningen på valutareserven med en motsvarande avkastning på en så kallad referensportfölj. Referensportföljen är sammansatt av sådana värdepapper som är särskilt viktiga för för att kunna utföra sina uppdrag utan hänsyn till avkastningen. bestod referensportföljen uteslutande av amerikanska och tyska statsobligationer vars samlade räntekänslighet, mätt som modifierad duration, var 4,0. Den riskjusterade avkastningen beräknas både exklusive och inklusive valutakurseffekter. Den riskjusterade avkastningen i svenska kronor var högre på valutareserven än på referensportföljen (se tabell 8). Den främsta anledningen till detta var att diversifieringen till fler valutor medförde en lägre risk i valutareserven mätt som volatilitet. Mätt i lokal valuta var det främst valutareservens lägre räntekänslighet som bidrog till att den riskjusterade avkastningen på valutareserven var högre än på referensportföljen (se tabell 8). Även valutareservens mer diversifierade sammansättning bidrog till den högre riskjusterade avkastningen i lokal valuta. Tabell 8 Avkastning, risk och Sharpekvot , avkastning och risk anges i procent Mätt i svenska kronor Mätt i lokal valuta Värdepapper i svenska kronor köpte , i penningpolitiskt syfte, svenska nominella och reala statsobligationer till ett nominellt värde om sammanlagt (se avsnittet Ett fast penningvärde – prisstabilitet). Den större delen av detta belopp, , avsåg köp av nominella statsobligationer. kompletterades köpen av nominella obligationer med köp av reala obligationer för att åstadkomma ett brett genomslag på olika svenska räntor. Dessutom började att återinvestera förfall och kupongbetalningar på statsobligationsportföljen för att upprätthålla expansiviteten i penningpolitiken. Samtliga obligationsköp genomfördes på andrahandsmarknaden vid sammantaget 66 auktionstillfällen (se diagram 21). Marknadsvärdet på innehavet av svenska statsobligationer påverkades positivt av att svenska räntor föll , och avkastningen på innehavet uppgick till (se tabell 7). De omfattande köpen av svenska statsobligationer har dock även medfört att riskerna på balansräkning har ökat och att avkastning nu är mer räntekänslig (en mer utförlig riskanalys finns i avsnittet Analys av resultat och eget kapital). uppgick marknadsvärdet på innehav av svenska statsobligationer till . Den återstående löptiden på obligationerna sträckte sig från 7 månader till och obligationernas sammanlagda räntekänslighet, mätt som modifierad duration, uppgick till 5,0. Som andel av den utestående stocken av svenska nominella och reala statsobligationer uppgick innehav till . Diagram 21 innehav av svenska statsobligationer 2016, miljarder kronor Anm.: Diagrammet visar marknadsvärdet och det nominella värdet av innehav av svenska statsobligationer . Det svenska banksystemet har ett strukturellt likviditetsöverskott som regelbundet deponeras hos genom olika penningpolitiska transaktioner. Likviditetsöverskottet lånar huvudsakligen in antingen via dagslån, så kallade finjusterande transaktioner, eller genom att ge ut riksbankscertifikat. Inlåningen innebär att har en skuld till bankerna. tillhandahåller även så kallade stående faciliteter, vilket innebär att bankerna kan låna pengar av respektive placera pengar hos . Inlåningen från banksystemet uppgick till , vilket är en ökning med från föregående år (se tabell 7). Ökningen beror till övervägande del på köp av svenska statsobligationer i penningpolitiskt syfte (se avsnittet Ett fast penningvärde – prisstabilitet). Den ökade inlåningen förklaras även av att värdet på utelöpande sedlar och mynt minskade med (se avsnittet Kontantförsörjning) och av att levererade in till statskassan. medförde negativa inlåningsräntor att den totala inlåningen genererade i ränteintäkter. Den genomsnittliga inlåningen via riksbankscertifikat och finjusterande transaktioner uppgick till 204,2 respektive . finansiella åtagande mot IMF påverkas även av att ansvarar för de finansiella skyldigheter som följer av medlemskap i . bidrar till IMF:s finansiering via insatskapital och lånearrangemang och har beredskap att använda guld- och valutareserven för att möta åtagandena mot fonden. åtaganden mot IMF beskrivs närmare i 6 – Internationella åtaganden och i avsnittet Balansräkning och resultaträkning. utökades insatskapital (kvot) i IMF med 2 035 miljoner särskilda dragningsrätter (SDR). I samband med kvotökningen minskade åtagande under lånearrangemanget NAB i ungefär motsvarande omfattning, vilket medförde att totala åtagande mot IMF inte utökades till följd av kvotökningen. Det totala åtagande mot IMF ökade dock när ingick avtal om lån till IMF om 500 miljoner SDR för finansiering av lån till låginkomstländer inom ramen för IMF:s fond Poverty Reduction and Growth Trust (PRGT). övriga transaktioner med IMF, det vill säga de som är relaterade till IMF:s vidareutlåning till andra länder, bidrog till att den utnyttjade delen av åtagande mot IMF minskade . Sammantaget utnyttjar IMF endast en liten del av det maximala åtagandet som motsvarar (se tabell 9). Värdet på fordringar på IMF var medan värdet på bankens skulder till IMF var (se tabell 7). Avkastningen på nettofordringarna uppgick till , exklusive valutakurseffekter. Tabell 9 finansiella åtagande gentemot IMF , Insatskapital (kvot) Anm.: I den utnyttjade delen av åtagande mot IMF ingår inte posten PRG-HIPC utlåning, vilket medför att värdet på den utnyttjade delen skiljer sig från värdet på fordringar på IMF (se även not 2 i avsnittet Balansräkning och resultaträkning). Analys av resultat och eget kapital resultat beror till stor del på utvecklingen av kronans växelkurs samt internationella och svenska räntor. De senaste årens låga räntor medför att ränteintäkterna från utländska värdepapper är låga. Om räntorna förblir låga kommer ränteintäkterna också att förbli låga. Om räntorna i stället börjar stiga kommer ränteintäkterna gradvis att stiga allteftersom värdepapperen förfaller och ersätts med nya. kommer dock värdet på värdepapper att sjunka, vilket beräknas försämra den totala avkastningen i tillgångsförvaltningen (ränteintäkter plus förändring i marknadsvärde). var den totala avkastningen på utländska värdepapper positiv. Räntorna förväntas dock stiga från dagens mycket låga nivåer. Därtill väntas kronan gradvis stärkas, vilket minskar värdet i svenska kronor på tillgångar i utländsk valuta. Analysen visar att förväntas få ett resultat som är väsentligt lägre än vad som var fallet . Om kronan stärks kraftigt eller det blir en kraftig ränteuppgång kan komma att göra betydande förluster. I det senare fallet kommer möjligheter att lämna utdelning till staten att minska. Även de köp av svenska statsobligationer som genomfört påverkar resultatet. Obligationsköpen har finansierats genom ökad inlåning från bankerna. Kostnaden för denna bestäms av räntan på inlåning i form av riksbankscertifikat (reporäntan), finjusterande transaktioner (reporäntan minus ) och inlåningsfaciliteter (reporäntan minus ). Reporäntan är negativ, vilket innebär att inlåningen från bankerna bidrar positivt till resultat. föll dessutom de svenska obligationsräntorna, vilket ökade värdet på svenska statsobligationer. Om reporäntan stiger kommer kostnaden för att finansiera innehavet av statsobligationer att öka, vilket försämrar resultat. Ett högre ränteläge än det som är prissatt på obligationsmarknaden innebär dessutom att värdet på svenska statsobligationer minskar. De buffertar i form av orealiserade vinster som har byggts upp kan användas om marknadsräntorna stiger . Tillräckliga resurser är en förutsättning för att i alla lägen självständigt ska kunna utföra sina uppdrag. Den nuvarande storleken på det egna kapitalet bedöms vara tillräcklig för att genomföra redan beslutade kompletterande penningpolitiska åtgärder och även för att vidta ytterligare åtgärder utan att äventyra finansiella oberoende. 8 – Resultatmått och seignorage resultat beror på avkastningen på bankens tillgångar, kostnaderna för bankens skulder och kostnaderna för att bedriva verksamheten. Resultat är dock inget entydigt begrepp. Det finns flera sätt att beräkna resultatet av verksamhet och olika mått används i olika sammanhang. Det bredaste resultatmåttet kan benämnas totalt resultat och beskriver hur eget kapital (inklusive värderegleringskonton) förändrats . ökade det egna kapitalet med . I och med att det egna kapitalet minskade med när betalade utdelning till staten uppgick det totala resultatet till 21 150 + 2 800 = . Det totala resultatet kan delas upp i olika beståndsdelar. Ett sätt är att skilja resultat som är realiserade från sådana som är orealiserade. Realiserade resultat uppstår till exempel när får ränta på banktillgodohavanden och värdepapper, när man säljer värdepapper som man tidigare köpt eller när man betalar ut löner. Orealiserade resultat uppstår när värdet på tillgångar som banken fortfarande äger förändras, till exempel om priset på guld förändras. Ett annat sätt att dela upp resultat är att separera sådant som kan härledas till räntor och värdepappersinnehav från sådant som är relaterat till guld- och valutainnehav. I tabell 10 har totala resultat på delats upp i fyra delar. Det realiserade resultatet från räntor och värdepapper uppgick till . Här ingår ränteintäkter och räntekostnader samt nettoresultatet av samtliga transaktioner och nedskrivningar som avser värdepapper. Dessutom ingår posten övriga intäkter, som i huvudsak består av utdelning på aktier i och avgifter från användarna av betalningssystemet , och kostnader för personal, administration och avskrivningar. Det realiserade resultatet från guld- och valutatransaktioner, inklusive nedskrivningar, uppgick till . Det orealiserade resultatet till följd av fallande räntor uppgick till medan det som orsakades av stigande guld- och valutakurser uppgick till . Tabell 10 Resultatmatris, redovisade resultat, det vill säga det som tas upp i resultaträkning, omfattar allt resultat som har realiserats från räntor och värdepapperstransaktioner liksom från guld- och valutatransaktioner. redovisade resultat uppgick således till 3 554 + 3 456 = . Det resultat som ligger till grund för vinstutdelningen till staten, utdelningsgrundande resultat, omfattar såväl realiserat som orealiserat resultat kopplat till räntor och värdepapper, men exkluderar allt resultat som härrör från guld och valuta. Det utdelningsgrundande resultatet uppgick således till 3 554 + 5 297 = . Storleken på själva utdelningen får man fram genom att beräkna genomsnittet av det utdelningsgrundande resultatet och multiplicera detta . En sammanställning över hur de olika resultatmåtten förhåller sig till varandra finns i tabell 11. Vad är seignorage? seignorage är den del av redovisade resultat som kommer från rätten att ge ut sedlar och mynt. Värdet av alla utelöpande sedlar och mynt är upptaget som en skuld i balansräkning. Vid utgången av uppgick detta värde till . betalar ingen ränta på denna skuld, men har kostnader för hanteringen av sedlar och mynt.