frsrdg · H504JO1 · 2017-11-14 00:00:00 — Det är av stor vikt att grundläg- gande regler för verksamheten inte åsidosätts p.g.a. […] ett eventuellt per- sonligt engagemang. Med anledning av den aktuella händelsen har fråga uppkommit om det förelegat en jävssituation och om agerande uppfyller de krav som uppställs på en polismans agerande. [Det] kan […] konstateras att varken är släkt eller nära vän med L-O.K. utan att de endast är bekanta med varandra då de spelat i samma fotbollslag under barndomen. har anfört att han inte har någon kontakt med L-O.K. och att han inte har haft det sedan den tid då de spelade i samma fotbollslag. När poliserna lämnat L- O.K:s bostad framkom uppgifter från målsäganden J.T. som ledde till att brottsanmälan om misshandel och olaga hot skulle upprättas. har då enligt egen uppgift låtit kollegan hantera ärendet p.g.a. hans tidigare bekantskap med L-O.K. Sammantaget anser Polismyn- digheten att det inte har förelegat en sådan formell jävssituation som anges i 7 § polislagen. Att fotograferas tillsammans med en part vid ett tjänsteärende kan inte an- ses uppfylla de krav som ställs på en polismans uppträdande enligt 10 § polisförordningen jämförd med 1 kap. 9 § regeringsformen. Det bör gälla oavsett om brottsanmälan om misshandel och olaga hot gentemot L-O.K. upptagits innan eller efter fotografiet togs. har anfört att hon inte anser att händelsen hanterades professionellt. Det är i ärendet up- penbart att J.T:s förtroende för polisens hantering har påverkats av agerande. anser inte att uppträ- dande uppfyller de krav som ställs på en polisman. POLIS, ÅKLAGARE OCH 2017/18 JO1 att det faktum att i samband med tjänsteutövning tillät sig fotograferas med part i det aktuella ärendet är olämpligt. I ett beslut anförde JO Renfors följande. Enligt 1 kap. 9 § regeringsformen ska en myndighet beakta allas likhet inför lagen och iaktta saklighet och opartiskhet i sin verksamhet. Reglerna om sak- lighet och opartiskhet överlappar i viss mån varandra. Kravet på saklighet in- nefattar dock annat och mer än vad kraven på likabehandling och opartiskhet medför, t.ex. vad gäller bemötande, formuleringar och förmåga att hålla sig till den sakfråga som myndigheten vanligen har att avgöra gentemot den enskilde. Bestämmelsen omfattar inte bara hur en sak rent faktiskt har handlagts och vilka verkliga skäl som ligger bakom ett beslut eller annat handlande från en myndighet. Även hur myndighetens agerande uppfattats är av betydelse. (Se och , Regeringsformen – en kommentar, tredje upplagan, s. 53–54.) Anställda vid ska i kontakter med allmänheten med be- aktande av omständigheterna och situationen agera så hänsynsfullt som möj- ligt, visa behärskning och uppträda på ett sätt som inger förtroende (10 § polis- förordningen). I 7 § polislagen finns bestämmelser om jäv. Av dessa framgår att en polis inte får vidta en åtgärd i brottsbekämpande eller ordningshållande verksamhet bl.a. om det finns en särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans eller hennes opartiskhet. Om en åtgärd är så brådskande att den inte kan skjutas upp utan fara, får den beslutas eller vidtas även om det föreligger en omständighet som utgör jäv. En omständighet som kan vara sådan att den är ägnad att rubba förtroendet till en polis opartiskhet är om han eller hon har ett nära vänskapsförhållande med den person som åtgärden rör. Att en polis är bekant med en part är dock oftast inte en formell jävsanledning. Situationen kan emellertid vara sådan att utomstående kan uppfatta att polisen inte varit saklig och opartisk. Det före- kommer att poliser i sådana situationer på egen begäran befrias från att delta i åtgärden. (Jfr JO:s beslut , dnr 3630-2006.) Frågan om jäv och fotograferingen Av utredningen framgår att och L-O.K. spelade fotboll tillsam- mans när de var barn och att de inte har träffats . Dessa omständig- heter var enligt min mening inte sådana att på grund av jäv var formellt förhindrad att delta i de åtgärder som polisen vidtog på platsen. Det är av största vikt att en polis agerar så att hans eller hennes saklighet och opartiskhet inte kan ifrågasättas. Att låta sig fotograferas tillsammans med en av parterna i ett pågående tjänsteärende är en åtgärd som normalt gör att utomstående kan ifrågasätta den aktuella polisens opartiskhet. Det gäller sär- skilt om polisen känner personen , oavsett om det finns en om- ständighet som formellt sett utgör jäv eller inte. 2017/18 JO1 POLIS, ÅKLAGARE OCH Utredningen ger inget klart besked om fotografiet av och L-O.K. togs före eller efter det att J.T. lämnade de uppgifter som lades till grund för anmälan om misshandel och olaga hot. Jag konstaterar dock att och hade kallats till platsen på grund av ett påstående om olaga hot och att de på platsen uppfattade att situationen var sådan att de borde medla i en dispyt mellan J.T. och L-O.K. om personliga tillhörigheter. Redan på grund av dessa omständigheter borde de ha förstått att deras opartiskhet med fog skulle kunna ifrågasättas om lät sig fotograferas tillsam- mans med L-O.K. på det sätt som skedde. Genom att låta sig fotograferas tillsammans med L-O.K. har agerat på ett sätt som inte är förenligt med de krav som måste ställas på en polis. Det inträffade har inte bara kunnat rubba tilltron till som polis. Det har också riskerat att skada allmänhetens förtroende för polisen i stort, vilket givetvis är allvarligt. ska kritiseras för sitt age- rande. Enligt vad utredningen ger vid handen tycks efter besöket hos L-O.K. ha insett det olämpliga i att han ställde upp på fotograferingen och att han därför kunde anses vara jävig. har uppgett att han där- efter inte deltog i de åtgärder som utfördes i ärendet. Det var enligt min mening ett korrekt sätt att hantera saken på. Det var som fotograferade och L-O.K. Även hennes handlande har varit olämpligt. Även om hennes agerande inte riskerat att skada allmänhetens förtroende för polisen i lika hög grad som agerande kan hon inte undgå kritik. Avslutningsvis vill jag tillägga följande i den här delen. Det kan finnas situ- ationer där en polis i samband med ett tjänsteärende kan låta sig fotograferas tillsammans med någon ur allmänheten eller med någon som är direkt berörd av ärendet utan att hans eller hennes saklighet och opartiskhet av det skälet kan ifrågasättas. När flera personer är inblandade i ett ärende och det råder en kon- flikt mellan dem får dock utrymmet för att ställa upp på sådana fotografier an- ses vara i det närmaste obefintligt. Det finns också anledning att stryka under att den som låter sig fotograferas av en utomstående normalt inte har någon kontroll över hur bilden kan komma att användas. Det som inträffat i detta ärende belyser den saken på ett tydligt sätt. När en utomstående ber att få bli fotograferad tillsammans med en polis bör han eller hon därför noga överväga om bilden kan komma att användas på ett sätt som gör att hans eller hennes opartiskhet kan komma att ifrågasättas eller som riskerar att påverka allmän- hetens förtroende för polisen på ett negativt sätt. Utlämnande av uppgift om namnet på polisen har inte bemött L.K:s påstående om att hon inte fick veta namnet på den polis som fanns på bilden tillsammans med L-O.K. Av L.K:s anmälan till JO framgår att kunnat koppla hennes uppgifter till en viss polisanmälan och att namn fanns i den. POLIS, ÅKLAGARE OCH 2017/18 JO1 mot denna bakgrund anledning att erinra om att myndigheten i en sådan situa- tion ska lämna ut uppgiften om det inte finns något hinder mot detta på grund av sekretess. Uttalanden om förutsättningarna för att omhänderta egendom som påträffas i polisens verksamhet och att därefter underrätta med stöd av den s.k. generalklausulen i offentlighets- och sekretesslagen (I) (Dnr 4197-2015) Beslutet i korthet: Sekretesskyddade uppgifter om egendom som polisen påträffar i sin verksamhet kan efter en intresseavvägning i det enskilda fallet lämnas till med stöd av den s.k. generalklausulen i offentlighets- och sekretesslagen. För att polisen ska ha rätt att hålla kvar utmätt egendom enligt ett förbudsmeddelande som Kronofogdemyndig- heten fattat med anledning av de uppgifter som polisen lämnar krävs att egendomen är omhändertagen av polisen med stöd av någon bestämmelse som uttryckligen ger polisen rätt till detta. I beslutet gör JO vissa uttalanden om tillämpningen av generalklausulen vid kontakter med . JO kritiserar för att man vid ett polisingripande om- händertog kontanter för räkning utan att det fanns lagstöd för det. Polisen kritiseras också för att man inte dokumenterade eller i efterhand har kunnat visa vilka närmare uppgifter som lämnades till Kro- nofogdemyndigheten eller att uppgiftslämnandet föregicks av en sådan verklig intresseavvägning som generalklausulen kräver. I en anmälan till JO förde J.T. fram klagomål mot , polisre- gion Syd, för ett ingripande mot honom. anförde bl.a. att han vid gripandet bar på sig i kontanter som tillhörde hans far. Polisen kon- taktade som beslutade om utmätning av större delen av kontanterna. JO beslutade att inleda en utredning om kontakter med Kro- nofogdemyndigheten och hanteringen av kontanterna. () yttrade sig och anförde i huvudsak följande. misstänkt för ringa narkotikabrott ge- nom eget bruk […]. Enligt en tjänsteanteckning i ärendet påträffades 2017/18 JO1 POLIS, ÅKLAGARE OCH i kontanter på honom och med anledning av det kontaktades Kro- nofogdens jour per telefon för att utreda om han hade några skulder. Då han hade skulder om tog jourhavande kronofogde ett muntligt beslut om utmätning av . Ett skriftligt förbuds- beslut skulle faxas till inre befäl påföljande vardag. Av […] framgår att kronofogde fattade ett muntligt för- budsmeddelande via telefon […]. Kronofogden upprättade ett skriftligt förbudsmeddelande […] . Enligt beslutet utmättes i kontanter medan J.T. för- behölls ett belopp om för sina levnadsomkostnader. Utlämnandet av utmätta medel till Kronofogden genomfördes av inre befäl . Av en promemoria från polisintendenten framgår bl.a. föl- jande. blev misstänkt för narkotikabrott och togs med för kroppsbesiktning. I samband med den skyddsvisitation som genomför- des när han skulle sättas in i polisbilen anträffades kontanter på honom. Patrullen på plats omhändertog pengarna och kontaktade det inre befälet som kontrollerade med Kronofogden om J.T. förekom hos dem. Detta för- farande har lärts ut i en utbildning som befälen genomgått och där personal från Kronofogden varit föredragshållare. hade en större skuld hos Kronofogden informerade det inre befälet Kronofogden om den stora sum- man i kontanter som patrullen omhändertagit. Enligt inre befäl har anmäla- ren först kontaktat polisen och uppgett att pengarna tillhör hans moder. Av en promemoria från polisinspektör , som arbetade som inre befäl vid den aktuella tidpunkten, framgår att patrullen informerade honom om att J.T. hade i kontanter på sig. hävdade att dessa pengar tillhörde honom själv. Någon, oklart vem, kom fram till att mannen hade en större skuld hos Kronofogden. tog kontakt med Kro- nofogden via deras journummer. Kronofogden beslutade att J.T. skulle få behålla och att resterande summa skulle omhändertas för Krono- fogdens räkning, vilket också gjordes. Pengarna låstes in i kassaskåp hos inre befäl. Därefter kom två personer från Kronofogden och kvitterade ut de omhändertagna kontanterna. gjorde följande bedömning av händelsen. misstänktes för ringa narkotikabrott och togs med för kroppsbesiktning. Han omhändertogs tillfälligt för att åtgärden skulle kunna genomföras. I sam- band med en s.k. provisorisk skyddsvisitation (avvisitering) påträffades en större summa kontanter på J.T. Det tycks inte ha fattats något formellt beslut om omhändertagande av kontanterna. Egendomen var därför inte i polisens be- sittning när förbudsmeddelandet lämnades och polisen hade inte rätt att hålla kvar egendomen. När det gäller utlämnandet av de sekretessbelagda uppgifterna till Krono- fogdemyndigheten anför att man inte kan visa vilka närmare uppgifter som lämnades till eller att uppgiftslämnan- det föregicks av en verklig intresseavvägning. Mot den bakgrunden är det enligt angeläget att tydligare rutiner för omhändertagande av egen- dom i samband med ingripanden införs. I ett beslut anförde JO Renfors följande. POLIS, ÅKLAGARE OCH För uppgifter om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden gäller sekretess, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men och uppgif- ten förekommer i en förundersökning i brottmål eller i annan verksamhet som syftar till att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott och som bedrivs av bl.a. (se 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen, OSL). En sådan uppgift får inte röjas för enskilda eller någon annan myndighet, om inget annat anges i offentlighets- och sekretesslagen (se 8 kap. 1 § OSL). Det finns inte någon sekretessbrytande bestämmelse som reglerar polisens möjlig- het att lämna uppgifter till för att möjliggöra utmät- ning av egendom som påträffas i polisens verksamhet. Om en uppgift inte kan lämnas ut med stöd av någon sekretessbrytande be- stämmelse kan i vissa fall generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL vara tillämplig. Av den bestämmelsen följer att en sekretessbelagd uppgift, med vissa undantag som inte är aktuella i detta fall, får lämnas till en myndighet, om det är uppen- bart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. I praxis har vid den intresseavvägning som ska göras enligt generalklausulen hänsyn tagits till – förutom den mottagande myndighetens behov av uppgif- terna – vilket sekretesskydd uppgifterna får hos myndigheten som tar emot uppgifterna, uppgifternas art och i vilket syfte de ska användas (se t.ex. Kam- marrätten i dom i mål nr 5348-14). JO har uttalat sig i frågan om när polisen kan lämna uppgifter som är sekre- tessbelagda enligt 35 kap. 1 § första stycket OSL till med stöd av generalklausulen (se bl.a. JO 2013/14 s. 230, dnr 2187-2012, och JO 2014/15 s. 127, dnr 584-2013 och 666-2013). Ett sådant uppgiftslämnande har ansetts kunna ske i vissa fall. JO har dock betonat att uppgiftslämnandet inte får ske rutinmässigt utan måste föregås av en sådan verklig intresseavväg- ning i det enskilda fallet som generalklausulen förutsätter. Vid denna intresse- avvägning bör beaktas att redan den uppgiften att en person är eller har varit föremål för ett polisingripande kan vara sekretessbelagd hos . Innan någon kontakt tas med bör polisen därför ha kännedom om omständigheter som med viss styrka talar för att den aktuella personen förekommer med skulder där. Polisen bör inleda kontakten med Kro- nofogdemyndigheten med en förutsättningslös förfrågan om den aktuella per- sonen har skulder i pågående mål där. Om det bekräftas att så är fallet, kan uppgifterna om den påträffade egendomen lämnas efter en intresseavvägning. Här bör även beaktas att egendomen ska vara av ett sådant slag att Kronofog- demyndigheten typiskt sett kan antas ha svårt att hitta den och att egendomen kan förväntas bli föremål för utmätning. Såväl värdet av egendomen som skul- dens storlek bör beaktas vid denna bedömning. (Se JO 2013/14 s. 230, dnr 2187-2012.) Ett beslut att lämna ut sekretessbelagd information till Kronofogdemyndig- heten ska vara skriftligt och diarieföras. Av dokumentationen bör det framgå 2017/18 JO1 2017/18 JO1 POLIS, ÅKLAGARE OCH vilka uppgifter som har lämnats ut, vem som har beslutat om utlämnandet och vilka omständigheter som har beaktats vid intresseavvägningen. 2014/15 s. 127, dnr 584-2013 och 666-2013.) Lös egendom får utmätas endast om egendomen är tillgänglig eller om egen- domen ändå kan identifieras och om det inte kan antas möta ett sådant hinder mot säkerställande av utmätningen som anges i 6 kap. utsökningsbalken. mätning av kontanter ska som utgångspunkt säkerställas genom att kontanterna tas i förvar. Om kontanterna är i tredje mans besittning kan utmätningen även säkerställas genom att förbud meddelas för innehavaren att utan Kronofogde- myndighetens tillstånd lämna ut kontanterna eller vidta någon annan åtgärd med dessa till skada för sökanden (s.k. förbudsmeddelande). Det nu sagda föl- jer av 4 kap. 7 § och 6 kap. 2 och 7 §§ utsökningsbalken och gäller oavsett vilken grund tredje mannen åberopar för sitt innehav (se m.fl., Utsök- ningsbalken, Zeteo , kommentaren till 6 kap. 7 §). För att egendom ska anses vara i besittning krävs att egendomen är omhändertagen av polisen med stöd av någon bestämmelse som uttryckligen ger polisen rätt till detta (se JO 2014/15 s. 127). har i sitt yttrande redogjort för hanteringen av kontanterna och för sin bedömning av händelsen. Jag instämmer i be- dömning att polisen i flera avseenden har brustit i sin hantering. ska således kritiseras för att man har omhändertagit kon- tanterna utan att det har funnits lagstöd för det. ska också kritiseras för att man inte har dokumenterat eller i efterhand har kunnat visa vilka närmare uppgifter som lämnades till eller att uppgiftslämnandet föregicks av en sådan verklig intresseavvägning som gene- ralklausulen i 10 kap. 27 § OSL kräver. Med anledning av detta vill jag också uttala följande. möjlighet att lämna sekretessbelagda uppgifter till Kro- nofogdemyndigheten i syfte att möjliggöra en utmätning av egendom som på- träffats i polisens verksamhet är inte lagreglerad. I stället tillämpas generalklau- sulen i 10 kap. 27 § OSL. Det bör framhållas att generalklausulens syfte är att vara en ventil för att inte oförutsedda hinder ska uppkomma i myndigheters verksamhet (se Lenberg m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen, Zeteo , kommentaren till 10 kap. 27 §). Generalklausulen bör därför alltid till- lämpas med försiktighet. Detta ärende utgör en god illustration av de svårig- heter som ligger i tillämpningen av generalklausulen. har i sitt betänkande Ett modernare utsökningsför- farande (SOU 2016:81) föreslagit ökade möjligheter till informationsutbyte mellan och andra myndigheter. Utredningen har bl.a. redovisat omfattningen av distansutmätning via myndighetens jourtelefon . Den som bemannar jourtelefonen har i uppgift att distansutmäta egendom som har tagits i beslag eller omhändertagits POLIS, ÅKLAGARE OCH 2017/18 JO1 utanför kontorstid (s. 338). inkom 1 042 samtal till jourtelefonen. Samtalen resulterade i 194 distansutmätningar till ett sammanlagt värde av (s. 347). Det framgår inte hur många av samtalen som gjordes av , men redovisningen ger en bild av att det är relativt vanligt att myndigheter läm- nar information till om egendom som kan bli föremål för utmätning. Till det redovisade antalet samtal till jourtelefonen kommer de samtal som sker under kontorstid. Mot denna bakgrund välkomnar jag att avser att införa enhetliga rutiner för omhändertagande av egendom i samband med ingripanden och förutsätter att arbetet också kommer att omfatta enhetliga rutiner för utläm- nande av uppgifter till . Jag förutsätter också att de utformas med utgångspunkt i den försiktighet som måste iakttas vid tillämp- ningen av generalklausulen. Jag utgår vidare från att säker- ställer att rutinerna görs klara, tydliga och lätta att förstå samt att de anställda som berörs av dessa frågor får en saklig och korrekt utbildning om vad som gäller. Jag vill även stryka under att det givetvis inte får förekomma att polisen utan stöd i lag omhändertar egendom eller vidtar andra utredningsåtgärder för Kro- nofogdemyndighetens räkning. Även om utredningen i detta ärende inte ger stöd för att det har skett, vill jag framhålla att det inte under några förhållanden är acceptabelt att t.ex. ett frihetsberövande förlängs för att en utmätning ska kunna genomföras. Är det tveksamt om kommer att hinna vidta de åtgärder som behövs för en utmätning bör detta beaktas redan vid den intresseavvägning som ska göras före kontakten med Kronofogdemyn- digheten. Endast om egendomen faktiskt kan förväntas bli föremål för utmät- ning bör en kontakt tas. Med dessa uttalanden och med den kritik jag riktat mot för omhändertagandet av kontanterna och dokumentationsbristerna avslutas ärendet. Uttalanden om förutsättningarna för att omhänderta egendom som påträffas i polisens verksamhet och att därefter underrätta med stöd av den s.k. generalklausulen i offentlighets- och sekretesslagen (II) (Dnr 6112-2015) Beslutet i korthet: Sekretesskyddade uppgifter om egendom som polisen påträffar i sin verksamhet kan efter en intresseavvägning i det enskilda fallet lämnas till med stöd av den s.k. generalklausulen i offentlighets- och sekretesslagen. För att polisen ska ha rätt att hålla kvar utmätt egendom enligt ett förbudsmeddelande som Kronofogdemyndig- heten fattar med anledning av de uppgifter som polisen lämnar krävs att 2017/18 JO1 POLIS, ÅKLAGARE OCH egendomen är omhändertagen av polisen med stöd av någon bestämmelse som uttryckligen ger polisen rätt till detta. I beslutet gör JO vissa uttalanden om tillämpningen av generalklausulen vid kontakter med . JO uttalar också att ett omhän- dertagande med stöd av 2 kap. 12 § häkteslagen innebär att egendomen är i polisens besittning i utsökningsbalkens mening. I beslutet beskriver JO också kravet på dokumentation och kritiserar Po- lismyndigheten för att man vid ett utlämnande av uppgifter om kontanter som omhändertagits vid ett polisingripande inte hade dokumenterat vare sig kontakten med , vilka uppgifter som lämnades ut eller de omständigheter som beaktades vid intresseavvägningen. I en anmälan till JO förde A.P. fram klagomål mot , polisre- gion Mitt, för att polisen inte hade lämnat tillbaka pengar som hade tagits i beslag vid ett omhändertagande av honom. JO tog del av handlingar från , polisregion . () gav in ett yttrande och upplysningar från vakthavande befälet samt polisassistenterna . Myndigheten anförde i huvudsak följande om händelsen. Av utredningen i ärendet framgår att polisen kontrollerade två personer i . En av dessa personer var A.P. som en- ligt beslut av vakthavande befäl togs med till polisstationen för kroppsbesiktning. Sedan misstanke uppkom om narkotikabrott beslu- tade om förvarstagande i polisarrest av A.P. som vid avvi- siteringen hade i kontanter på sig. Efter en sekretessprövning gav polisen i uppdrag att kontakta Kronofogden för att kontrollera om A.P. hade några registrerade skulder. Det visade sig att A.P. hade ett skuldkonto om varpå Kronofogden muntligen beslutade om ett förbudsmed- delande gällande den aktuella summan. Kronofogden faxade ett förbudsmeddelande till där det framgick att utmätning hade skett av och att det utmätta beloppet inte fick lämnas ut till annan än Kronofogden eller den Kronofogden anvisade. beslutade att frige A.P. Vid frigivan- det kvitterade A.P. ut sina tillhörigheter som sedan lämnades tillbaka. De utmätta kontanterna blev kvar på polisstationen tills de överlämnades till Kronofogden . gjorde följande bedömning. Omhändertagande av kontanter m.m. I JO:s beslut med dnr 584-2013 och 666-2013 konstatera- des att kontanterna i det ärendet inte var av intresse i brottsutredningen, att POLIS, ÅKLAGARE OCH de inte togs i beslag och att det inte heller gjorts gällande att de omhänder- togs på någon annan grund, t.ex. enligt bestämmelserna om förvar eller en- ligt polislagen. Med det sistnämnda torde avses omhändertagande av till- gångar för den intagnes räkning i häkte eller polisarrest. JO konstaterade vidare att en förutsättning för att ett förbudsmeddelande ska ge polisen rätt att hålla kvar egendom som har utmätts genom s.k. distansutmätning för Kronofogdens räkning är, i likhet med vad som generellt gäller, att egen- domen är i polisens besittning när förbudsmeddelandet lämnas. Det krävs enligt JO:s uppfattning att egendomen är omhändertagen av polisen i enlig- het med någon bestämmelse som uttryckligen ger polisen rätt till detta. Ett förbudsmeddelande ger alltså inte i sig någon befogenhet för polisen att omhänderta utmätt egendom för Kronofogdens räkning.