frsrdg · H504JO1 · 2017-11-14 00:00:00 — Klagomålen mot är avsevärt fler än tidigare och uppgick under verksamhets- året till 918, jämfört med 574 . Det är framför allt klagomålen på långa handläggningstider som ligger bakom den stora ökningen av ärenden som rör . Det kommer också in många klagomål på verkets hantering av åldersbedömning av unga asylsökande. Jag har under en rad år haft uppmärksamhet riktad mot dessa frå- gor och återkommer till dem i det följande. Under verksamhetsåret har jag genomfört inspektioner av Polismyndig- heten, lokalpolisområde och rättsavdelningens rättsenhet Väst i , av , åklagarkammaren i , samt av Mi- grationsverket (asylprövningen i region respektive region ). På mitt uppdrag har Opcat-enheten genomfört och avslutat inspektioner vid åtta polisarrester och vid två av förvar. Jag har vidare tillsam- mans med medarbetare från bl.a. Opcat-enheten besökt , Ut- vecklingscentrum Öst, som ansvarar för utvecklingsfrågor som rör arrestverk- samheten. 2017/18 JO1 Tillsynen över polisens användning av tvångsåtgärder mot enskilda är en av de viktigaste uppgifterna för JO på polisområdet. Klagomål som rör sådana frågor är också mycket vanliga. De bedömningar polisen måste göra är svåra, och det är en viktig roll för JO att bidra till utvecklingen av praxis och till att den prak- tiska tillämpningen sker inom ramen för gällande regler. Det är också viktigt att stävja tendenser att använda tvångsmedel för andra syften än de är avsedda för. I årets ämbetsberättelse finns ett antal beslut som rör dessa frågor. Två av dem behandlar frågan om det fanns tillräcklig grund för att omhänderta perso- ner på grund av berusning. Det är normalt svårt att vid en utredning i efterhand bedöma om det funnits tillräckliga skäl för ett omhändertagande eller om så- dana saknats. I de här två fallen var det dock möjligt att göra en bedömning i efterhand. och jag hade anledning att kritisera för felaktiga ingripanden i båda fallen. I det ena ärendet kontrollerade polisen fordon utanför en mc-klubb och konfronterades då av två män som uttryckte sitt missnöje med polisens närvaro på platsen (dnr 3902-2015). De två männen omhändertogs av polisen med motiveringen att de på grund av alkoholpåverkan utgjorde en fara för sig själva och andra. En inspelning av delar av händelsen visade emellertid att de två männen inte var så berusade att det fanns grund för ett omhänderta- gande. Det fanns skäl för mig att påpeka att enbart det förhållandet att en person uppträder aggressivt inte är tillräckligt för ett omhändertagande, och att polisen inte får låta sig påverkas av irritation och ilska. I det andra fallet ingrep polisen mot en kvinna som varit inblandad i ett bråk med ordningsvakter (dnr 7422- 2015). Polisen beslutade att hon skulle avlägsnas från platsen med stöd av 13 § polislagen och köras hem. Under bilfärden var kvinnan upprörd över ingripan- det och ansåg att poliserna behandlat henne felaktigt. Man bedömde då att det var bättre att hon fick vara i arresten än hemma, där två barn och hennes sambo fanns, och körde henne i stället till polishuset. Min utredning visade att kvinnan inte var så berusad att ett omhändertagande behövdes av det skälet. Det är gi- vetvis inte tillåtet att besluta om ett omhändertagande på grundval av en per- sonlig uppfattning om vad som är lämpligt. Om grunden för ett omhänderta- gande är att den berusade utgör en fara för annan måste dessutom den faran vara konkret. Så var det inte i detta fall. Reglerna om omhändertagande på grund av berusning tillåter inte att den berusade omhändertas om han eller hon anträffas i sin bostad. Bakgrunden till den ordningen är att lagstiftaren har ansett det viktigt att skydda enskildas in- tegritet och privatliv. Efter en anmälan av en person som blivit omhändertagen ett stort antal gånger i anslutning till sin bostad fick jag möjlighet att klargöra när ett omhändertagande kan göras. Trapphus och innergårdar till flerfamiljs- hus kan inte anses höra till bostaden, och ett omhändertagande av en boende kan alltså ske där. Om den berusade anträffas i sin bostad men lämnar den för att tala med polisen, eller förmås av polisen att lämna bostaden, får dock ett omhändertagande normalt inte ske. Han eller hon kan i dessa fall inte anses ha avstått från det skydd som den aktuella regeln ger uttryck för. 2017/18 JO1 En annan viktig fråga är hur personer som tagits in i polisarrest på grund av berusning eller av annat skäl behandlas där. Min tillsyn i den delen fullgörs i stor utsträckning genom de inspektioner som görs av Opcat-enheten. Det före- kommer dock också en hel del anmälningar om detta, vilka det ofta finns an- ledning att utreda vidare. De regelbundna inspektionerna vid polisens arrester visar att det finns brister i flera avseenden, vilket självklart är mycket otillfreds- ställande. Det handlar bl.a. om arrestvakternas kompetens, bristen på enhetliga, skriftliga rutiner och frågor som rör tillgången till hälso- och sjukvård för de som är intagna i arresterna. Det besök vid , Utvecklingscentrum Öst som jag nämnde inledningsvis handlade om dessa frågor. Besöket var givande, och jag ser po- sitivt på att arbete pågår med att ta fram nationella riktlinjer för utbildning av arrestvakter och en . Mycket återstår dock att göra för att verksamheten vid landets arrester som helhet ska nå upp till de krav som ställs upp i lagstiftningen och i myndighetens egna föreskrifter. Ett par beslut i årets ämbetsberättelse visar en oroväckande brist på förstå- else för de svårigheter som är förenade med ett frihetsberövande och den ut- satthet för den enskilde som ett frihetsberövande medför. I det ena fallet hade en kvinna som omhändertagits för berusning bett att få använda toaletten men hänvisats till att kissa i ett hål i golvet då man vid den aktuella arresten inte tog ut någon ur cellen (dnr 4945-2015). Av säkerhetsskäl tilläts hon inte ha annat än underkläder på sig, vilket jag i och för sig inte hade någon invändning mot. Hon erbjöds dock inte någon filt eller liknande när hon frös. I det andra fallet hade en man som gripits av säkerhetsskäl fått vistas i arrestcellen i enbart kalsonger (dnr 2817-2015). Trots att han uppgav att han frös erbjöds han inte någon filt, och skälet till det angavs vara att filtarna var avsedda för dem som anhållits. Mannen förhördes dessutom iförd endast kalsonger, vilket visar en brist på respekt för hans person och integritet. fick kritik i båda fallen. Polisen har som bekant rätt att i vissa fall använda våld och tar ibland hjälp av en hund. Även om polishundar är tränade och dresserade innebär det stora skaderisker när tvång och våld med hjälp av en polishund används för att gripa en misstänkt. I ett beslut som rörde denna fråga gjorde jag bedömningen att det inte var proportionerligt att släppa en polishund och låta den följa efter en miss- tänkt om det handlar om brottslighet där påföljden normalt är dagsböter (dnr 5188-2015). I detta fall rörde misstankarna trafikförseelser och vårdslöshet i trafik. Polisen måste också vara restriktiv med att släppa hunden efter flera per- soner om endast en av dem är misstänkt för brott. Det är i vissa fall svårt för polis och åklagare att bedöma hur integritetskäns- liga uppgifter ska behandlas när en brottsutredning avslutas och förundersök- ningsprotokollet ska sammanställas. Dessa frågor var aktuella i förra årets äm- betsberättelse och är aktuella även i årets. I ett fall hade åklagaren inte tagit med fotografier från en fotokonfrontation i protokollet, med hänvisning bl.a. till behovet av skydd för enskilda som förekommer på sådana fotografier (dnr 7381-2015). I ett annat fall hade, i ett misshandelsärende, journalanteckningar från flera av målsägandens vårdbesök tagits in i förundersökningsprotokollet (dnr 741-2016). Förundersökningsledaren – en polisinspektör – uppgav att hon 2017/18 JO1 TILL ansåg att uppgifterna inte var så integritetskänsliga att de inte kunde ingå i pro- tokollet. Det fanns i båda fallen skäl för mig att på nytt framhålla att det avgö- rande för om en uppgift från brottsutredningen ska tas in i förundersöknings- protokollet är om den är av betydelse för utredningen. Förundersökningsleda- ren måste vara vaksam på att han eller hon inte väljer bort sådant som från försvarets synpunkt kan framstå som betydelsefullt. ansvarar förun- dersökningsledaren för att vidta lämpliga åtgärder för att undvika att integri- tetskänsliga uppgifter i ett förundersökningsprotokoll sprids. Arbetsmarknadsområdet har hört till mitt tillsynsområde fram till . Under de år jag har haft ansvar för dessa frågor har jag kunnat konstatera att det finns ett stort behov av utbildning och utveckling på det förvaltnings- rättsliga området, men också att myndighetsledningen arbetar med dessa frågor och tar dem på stort allvar. Arbetsförmedlingen förfogar över vissa sanktioner för arbetssökande som inte fullgör sina skyldigheter att rapportera vilka åtgärder de vidtagit, bl.a. av- stängning från rätten till ersättning. En sådan åtgärd är ingripande och påverkar den enskildes dagliga liv. Det är självklart viktigt att Arbetsförmedlingen inte meddelar en arbetssökande att man överväger att vidta en sanktion på grund av misskötsamhet om det inte finns förutsättningar för en sanktion. Detta skedde vid upprepade tillfällen i ett ärende (dnr 5700-2015). Orsaken till det var att sökandens aktivitetsrapporter inte registrerades och att Arbetsförmed- lingen har ett system med automatiska meddelanden om försenade rapporter till den enhet som svarar för att pröva rätten till ersättning. Rapporter från In- spektionen för arbetslöshetsförsäkringen visar att dessa brister inte är ovanliga och att Arbetsförmedlingen ser över rutinerna. Ett annat beslut visar på brister i rutiner och regelverk när det gäller arbets- sökande med funktionsnedsättningar som påverkar möjligheten att sköta akti- vitetsrapporteringen (dnr 6299-2015). Sökanden i ärendet hade uppfattningen att hennes handläggare lovat att sköta rapporteringen men stängdes av från rät- ten till ersättning . Jag kunde konstatera flera brister i hand- läggningen från Arbetsförmedlingens sida och noterade med tillfredsställelse att myndigheten skrivit till och föreslagit att det skulle införas en möjlighet att göra undantag från kravet att redovisa aktiviteter i en rapport. De långa handläggningstiderna vid är ett fortsatt allvarligt problem. Ett stort antal anmälningar om detta och om brister i service och till- gänglighet fortsätter att komma in till JO. I ett beslut gjorde jag bedömningen att orsakerna till att situationen inte var godtagbar låg utanför verkets kontroll och att inte skulle kritiseras. Då det yttersta ansvaret för att har möjlighet att fatta beslut inom rimlig tid ligger hos regering och riksdag överlämnade jag mitt beslut till Justitiedeparte- mentet. fick budgetproposition en anslagsökning, 2017/18 JO1 och i det regleringsbrev regeringen beslutade om anges bl.a. att handläggningstiderna för ansökningar om asyl ska förkortas väsentligt och att tiderna för ansökningar på grund av anknytning, arbete och studier ska vara så korta som möjligt utifrån ärendenas beskaffenhet. fick i uppdrag att ta fram handlingsplaner med konkreta åtgärder för att förkorta handläggningen i de sistnämnda ärendekategorierna. Jag följer utvecklingen kontinuerligt och planerar ytterligare möten med verkets ledning. En annan återkommande och aktuell fråga är hantering av åldersbedömning av unga asylsökande. Jag får relativt många anmälningar som rör den frågan, och jag har granskat handläggningen vid verket i detta av- seende vid två inspektioner under verksamhetsåret. Granskningen vid region visade på avsevärda brister i handläggningen, och den bedömning av en asylsökandes ålder som gjordes av handläggare och beslutsfattare gav i många fall intryck av godtycke. Inspektionen vid region visade glädjande nog inte på brister i samma omfattning. kan ett beslut under handläggningen om att ändra en sökandes ålder överklagas. tillbaka utför dessutom Rätts- medicinalverket medicinska åldersutredningar. Situationen är alltså numera delvis ny. Det finns dock fortfarande en rad rättssäkerhetsfrågor att bevaka när det gäller bedömningen av en asylsökandes ålder. Jag kommer att fortsätta min bevakning av dessa frågor och av tillämpningen av de nya bestämmelserna om åldersbeslut. I förra årets ämbetsberättelse beskrev jag tre beslut som rörde brister i lag- stiftningen när det gäller polisens rätt att använda våld och tvång vid verkstäl- lighet av avvisnings- och utvisningsbeslut. Jag nämnde också den serie inspek- tioner av samtliga gränspolissektioner och deras verkställighetsarbete som ge- nomförts och . har fått yttra sig över resultatet av inspektionerna och jag meddelade mitt beslut i ärendet (dnr 6758-2016). Utöver de brister i fråga om användningen av tvångsmedel som jag redan konstaterat visade granskningen på brister i fråga om dokumentation av bl.a. verkställighetsutredningar och av kontrollen av eventuella hinder mot verkstäl- lighet. Det saknades också i flera avseenden fastställda rutiner för arbetet, bl.a. när nya identitetsuppgifter avseende en person som skulle utvisas kom fram. uppgav att man efter inspektionerna vidtagit åtgärder i form av utbildningsinsatser och att enhetliga rutiner i vissa avseenden redan införts. De iakttagelser som gjordes vid inspektionerna – som alltså omfattade samtliga gränspolissektioner – gav en mycket tydlig bild av de brister som fanns. Den kunskapen har varit av stort värde för mig och, som jag uppfattat saken, också för i det arbete som behöver göras för att förbättra verksam- heten. Avslutningsvis vill jag nämna ytterligare ett beslut som rör verkställighet och där tog en person som skulle utvisas i förvar, trots att den tid han fått för att frivilligt lämna landet fortfarande löpte (dnr 2827-2015). Detta var felaktigt då några tvångsåtgärder inte kan vidtas en person har rätt att lämna landet på egen hand. Efter att den utvisade släppts ur 2017/18 JO1 TILL förvaret lämnade över ärendet till med uppgift om att ärendet var verkställbart. Tiden för frivillig avresa löpte emel- lertid fortfarande och även detta var alltså felaktigt då någon tvångsvis verk- ställighet ännu inte kunde ske. Jag är mycket kritisk till verkets agerande. Ären- det illustrerar vikten av att hantera frågor om tvång med stor noggrannhet, lik- som vikten av att en myndighet alltid gör klart vilka rättsliga förutsättningar för tvångsåtgärder som finns i det enskilda fallet. Frågan hur ett folkbibliotek handlägger en lånebegäran var aktuell i ett par be- slut (dnr 2654-2016 och 4650-2016). Folkbiblioteken har ett svårt uppdrag, och det är inte min sak att ge närmare anvisningar om hur det uppdraget ska utföras. I de två beslut där jag behandlar dessa frågor tar jag ställning till om de bedöm- ningsgrunder som användes i de aktuella fallen var godtagbara utifrån objekti- vitetskravet i regeringsformen och innehållet i bibliotekslagen såvitt gäller folkbiblioteken. Förvaltningsmyndigheter, däribland kommuner, ska iaktta saklighet och opartiskhet i sin verksamhet. Det framgår av regeringsformen (1 kap. 9 §). Bibliotek som ingår i det allmänna biblioteksväsendet ska verka för det demo- kratiska samhällets utveckling genom att bidra till kunskapsförmedling och åsiktsbildning. Enligt bibliotekslagen ska varje kommun ha ett folkbibliotek, vars tjänster ska präglas av allsidighet och kvalitet. När ett folkbibliotek plane- rar inköp ska man bl.a. se till att utbudet inte inskränks utifrån ideologiska, politiska eller religiösa utgångspunkter. Ett bibliotek kan självklart inte tillhan- dahålla alla böcker; ett urval måste göras. Omständigheterna i de två besluten var likartade; två personer ville låna böcker med invandringskritiskt innehåll, och de två biblioteken nekade att köpa in eller fjärrlåna böckerna. I det ena fallet hänvisades till att den aktuella boken var främlingsfientlig och inte uppfyllde kravet i medieplan om vär- deringar. Det hade tydliga riktlinjer för inköp, där det angavs att den viktigaste faktorn vid kvalitetsbedömningen var värderingar, såsom könsroller, främlingsfientlighet, rasism och liknande. I det andra fallet hänvisades mer all- mänt till interkulturella handlingsplan, verksamhetsplanen och för- valtningens värdegrund. Objektivitetsprincipen i regeringsformen, liksom bibliotekslagen och dess förarbeten, ger enligt min bedömning klart besked om att det inte är möjligt att avstå från ett bokinköp med hänvisning till de åsikter som förs fram i boken, om det inte handlar om brottsliga yttranden. Däremot kan man ta hänsyn t.ex. till brister i den vetenskapliga kvaliteten eller sakfel och avstå från inköp. Biblioteken hade alltså agerat felaktigt när de hänvisat till böckernas värde- ringar, och riktlinjer med en sådan innebörd är inte förenliga med biblioteksla- gen och inte heller med objektivitetsprincipen. Jag har i och för sig en viss förståelse för att man på ett folkbibliotek reagerar mot att förmedla böcker med ett innehåll som uppfattas som kränkande. 2017/18 JO1 uppdrag folkbiblioteken har ligger dock att inte begränsa utbudet utifrån ideo- logiska utgångspunkter. Det är enligt min mening inte rimligt att sträcka ut sitt ansvar för vad människor bör läsa eller ta del av på det sätt som skett. Yttrandefriheten innebär att det får föras fram åsikter och påståenden som inte är i enlighet med principen om alla människors lika värde eller andra grundläggande principer för en demokrati, så länge uttalandena inte är brotts- liga. Grundtanken i en demokrati är att uttalanden av det slaget kan bemötas av dem som har en annan uppfattning. Under verksamhetsåret har chefsJO fortsatt arbetet med en genomgång av hur JO fullgjort sitt uppdrag som nationellt besöksorgan (NPM) enligt tilläggsprotokollet Opcat till . Den pågående över- synen har fokus på hur Opcat-verksamheten ska bedrivas framöver. I detta ar- bete är den genomlysning som internrevisionen utförde på uppdrag av dåvarande chefsJO ett viktigt underlag. De förändringar som översynen lett till ska i huvudsak vara genomförda . Som ett led i översynen bjöd chefsJO in ordföranden för den internationella kommitté som inrättades genom Opcat, the Subcommitte on prevention of torture (SPT), till ett möte. Vidare besökte chefsJO i för att infor- mera sig om hur Opcat-verksamheten organiserats och bedrivs där. uppmärksammades det internationellt att tilläggsprotokollet till FN:s konvention mot tortyr varit i kraft . JO deltog vid ett möte i tillsammans med ett trettiotal NPM från . Vid mötet del- tog även SPT och on torture, APT. Opcat-enheten har fortsatt varit engagerad i ett regelbundet utbyte i sak- och metodfrågor med ombudsmannainstitutionerna i , och som alla, liksom JO, fullgör uppdraget som nationellt besöksorgan enligt Opcat. Vidare har enheten deltagit i flera europeiska möten och på nationell nivå haft kontakt med ett antal frivilligorganisationer. Under det gångna verksamhetsåret genomfördes 26 inspektioner (varav elva på ansvarsområde 2, fem på ansvarsområde 3 och tio på ansvarsområde 4). Temat är den löpande tillsyn av frihetsberövade personer som de berörda verksamheterna utför i syfte att skydda de frihetsberövades liv och hälsa. Både antalet inspektioner och inspektionsdagar har ökat sedan föregående år. Totalt togs i anspråk under verksamhetsåret. Inspektionsteamens sammansättning har varierat och framför allt varit beroende av bl.a. den be- sökta institutionens storlek, målgrupp och eventuella säkerhetsklass. Till ex- empel inspekterades barn- och ungdomspsykiatrin i under fem da- gar som inkluderade en helg. Det är värdefullt att inspektioner sker under alla veckodagar. genomfördes 16 oanmälda inspektioner, bland dem samtliga inspektioner av Kriminalvårdens häkten. 2017/18 JO1 TILL Opcat-verksamheten har följt upp tidigare JO-beslut om förvars- tagna enligt utlänningslagen som placeras i häkte och anstalt (JO 2014/15 s. 127, dnr 5529-2012) samt genomfört fyra uppföljningsinspektioner av Sta- tens institutionsstyrelses LVM-hem. På uppdrag av chefsJO inspekterade Opcat-enheten under verksamhetsåret sju av Kriminalvårdens häkten. Flera inspektioner gjordes som uppföljning där JO tidigare uttalat sig och lämnat rekommendationer om åtgärder, t.ex. i fråga om häktet , , och . Vidare har två tidigare Opcat-inspektioner av häktet följts upp med ett ini- tiativärende där chefsJO uppmanade Kriminalvården att återkomma med en redogörelse för vilka åtgärder myn- digheten vidtagit med anledning av JO:s uttalanden (dnr 1387-2017). Opcat-inspektioner av den psykiatriska tvångsvården och den rättspsykiatriska vården Under verksamhetsåret inspekterades fyra psykiatriska kliniker. På uppdrag av JO inspekterades Rättspsykiatriska kliniken , och på uppdrag av chefsJO inspekterades Allmänpsykiatriska slu- tenvården vid i , Barn och ungdomspsykiatriska kli- niken i samt allmänpsykiatriska slutenvården vid i . Vidare genomfördes på uppdrag av chefsJO en upp- följningsinspektion av , rättspsykiatriska undersöknings- avdelningen i . Vid inspektionen av Rättspsykiatriska kliniken i kom det fram att kli- niken regelmässigt fattar beslut om avskiljande utan att någon bestämd tid anges. Vidare konstaterades att de läkarbedömningar som görs en patient hålls avskild inte dokumenteras. JO uppmanade kliniken i att säkerställa att beslut om avskiljande fattas i enlighet med lagstiftningen och att läkarbedömningarna av avskilda patienter dokumenteras. Vidare väcktes frågor om hur klinikens praktiska hantering av långtidsavskilda patienter förhöll sig till gällande lagstiftning och levnadsförhållandena för dessa patienter bl.a. avseende vilka andra alternativ för vård och behandling som kliniken övervägt. JO rekommenderade att kliniken tar in oberoende experter för att säkerställa att långtidsavskilda patienter får god vård och påtalade att detta även är en rekommendation som CPT, för förhindrande av tortyr, lämnat vid sitt senaste besök i . JO ansåg även att det finns skäl för JO att fortsätta att följa hur de psykiatriska klinikerna hanterar otillåtna tvångsåtgärder och hur Inspek- tionen för vård och omsorg () utövar sin tillsyn. En dialog med kom- mer att inledas (dnr 5526-2016). 2017/18 JO1 Opcat-inspektioner av polisens arrester och förvar Under verksamhetsåret inspekterades åtta arrester, varav två i uppföljnings- syfte, och två förvar. besökte JO Ut- vecklingscentrum Öst för ett dialogmöte om polismyndighetens arrestverksam- het. Vid inspektionerna av samtliga åtta arrester konstaterade JO att det alltjämt saknas rutiner som säkerställer att nya före- skrifter (PMFS 2015:7, FAP 102-1) om bl.a. överlämnandet av information om den intagnes rättigheter följs. JO framhåller att det inte är god- tagbart och att åtgärder måste vidtas omgående (dnr 3902-2016 m.fl.). Efter en uppföljningsinspektion av arresten i uttalade JO att det är bekymmersamt att det inte vidtagits annat än marginella åtgärder för att förbättra utformningen av arrestens rastgård sedan den förra inspektionen och att hon avser att fortsatt följa frågan (dnr 4771-2016). avslutades ett initiativärende om möjligheten till utomhusvistelse vid arresten i . JO har inspekterat arresten, och JO välkomnar att byggt en provisorisk rastgård och att man numera kan tillgodose de intagnas lagstadgade rätt till utomhusvistelse. JO framhåller att behö- ver färdigställa en permanent rastgård och att hon avser att hålla sig underrättad om hur detta arbete fortskrider (dnr 3301-2015). Med anledning av inspektionen av i uttalade JO att det identifierade behovet av en lagreglering av omprövning av s.k. säkerhetsplaceringar av förvarstagna kvar- står. En kopia av protokollet överlämnades därför till . Vidare uppmanades att komplettera den skriftliga informa- tionen om rättigheter som ger förvarstagna med information om tillgången till hälso- och sjukvård (dnr 4831-2016).