frsrdg · H504JO1 · 2017-11-14 00:00:00 — Den säkerhetsansvariga rådmannen vid tingsrätten skickade handlingen till för kännedom och eventuell åtgärd. JO uttalar i beslutet att denna åtgärd var olämplig. Råd- mannen får därför kritik. . anmälde bl.a. på grund av att tingsrätten under handläggningen av ett familjemål hade polisanmält honom med anledning av handlingar som hade lämnats in i målet. Av anmälan och bilagor framgick bl.a. följande: Vid pågick ett familjemål mellan . och . Målet gällde bl.a. vårdnaden om deras gemensamma barn. Vid ett sammanträde för muntlig förberedelse , med tf. rådmannen som ordförande, uppgav ombud att . hade hotat sin mor via sms. Hon lämnade i samband med detta in en handling där sms- meddelandet stod. Av en handling från Anmälan, med anmäl- ningsdatum , framgick bl.a. följande: tilldelades inkomna handlingar för nedtecknandet av följande anmälan. Anmälan upprättas i anledning av inkommen handling till Blek- inge tingsrätt i ett domstolens mål […] Okänd gärningsman har gjort sig skyldig till stämpling till misshandel. Detta genom ett sms översänt till målsäganden där sms:et omtalar att en belöning har utfästs till den som skadar målsäganden illa. Som brottstidpunkt angavs i polisanmälan och som anmälare uppgavs , rådmannen . . ifrågasatte om han skulle få en opartisk och rättssäker prövning i det pågående familjemålet nu när tingsrätten hade polisanmält honom. Han uppgav i sin anmälan till JO att polisutredningen hade lagts ned. . lämnade efter sin anmälan in ytterligare handlingar till JO, bl.a. en skrift som tingsrätten hade skickat till , där det stod följande: Inkommen handling i tingsrättens mål I egenskap av säkerhetsansvarig på tingsrätten översändes här en handling som ingivits i tingsrättens mål […] Målet rör vårdnad om barn m.m. och parter i målet är . och . Handlingen översänds från tingsrät- ten till polismyndigheten för kännedom och de eventuella åtgärder den må föranleda från polismyndighetens sida. Dagboksblad i tingsrättens mål begärdes in och granskades. Tingsrätten uppmanades att lämna upplysningar om och yttra sig över tings- rättens åtgärd att göra en polisanmälan och vilka överväganden som hade gjorts i samband med detta. Tingsrätten (lagmannen ) skickade in följande yttrande tillsam- mans med yttranden från rådmännen och : Jag tillträdde min tjänst som den l och fanns inte på tingsrätten när handlingen översändes till för bedöm- ning. Den då säkerhetsansvariga på gjorde, efter att ha informerat tf lagmannen om vilken åtgärd hon avsåg vidta, bedömningen att handlingen hade ett sådant innehåll att det fanns skäl att översända denna till på sätt som skedde. Efter att ha tagit del av hand- lingen finner jag ingen anledning att rikta kritik mot den vidtagna åtgärden, som dock inte innefattade en formell polisanmälan. I egenskap av säkerhetsansvarig vid domstolen erhöll jag vid verksamhets- möte /juli månad 2016 kännedom om innehållet i […] målets aktbilaga […] Domstolen har en skyldighet enligt föreskrifter om hot och våld i arbetsmiljön (se 10 § AFS 1993:2) och systematiskt arbetsmiljöar- bete (se AFS 2001:l) att dokumentera de hot eller våldshändelser som in- träffar. Denna dokumentation ska ingå i riskbedömningen för arbetsplatsen samt i handlingsplan för att minska risken för våld eller hot om våld. Hu- vudregeln är att incidenter som sker i eller i anslutning till domstolen, oavsett vem som drabbas, ska rapporteras. Med hänsyn till innehållet i handlingen bedömdes det – framförallt med hänsyn till skyddet för målsägande – an- geläget att översända handlingen till polismyndigheten för bedömning. Mina åtgärder i egenskap av säkerhetsansvarig skedde i samråd med till- förordnad . Jag har inte deltagit i några sammanträden i målet. Vilka överväganden som gjordes i samband med den information som tingsrätten översände till polismyndigheten saknar jag kän- nedom om eftersom jag vid tillfället hade semester. I efterhand har jag blivit upplyst om åtgärden. . kommenterade remissvaret. 2017/18 JO1 2017/18 JO1 Det finns inte några bestämmelser som lägger fast en generell skyldighet för en domstol att anmäla misstankar om brott till polis- eller åklagarmyndigheterna. Det finns inte heller några regler som generellt förbjuder domstolarna att göra en sådan anmälan. I fråga om sekretessbelagda uppgifter finns det särskilda regler som behöver iakttas. I 10 kap. 24 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, anges att sekretess inte hindrar att en uppgift som gäller misstanke om ett begånget brott lämnas till bl.a. polis- eller åklagarmyndigheterna, om fängelse är före- skrivet för brottet och detta kan antas föranleda någon annan påföljd än böter. I förarbetena till bl.a. 14 kap. 2 § sekretesslagen (1980:100), SekrL, som delvis ersattes av nämnda bestämmelse i OSL, uttalades att om uppgifter ska lämnas ut eller inte får avgöras med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Det ansågs vara av stor betydelse för tilliten till rättsväsendet att domstolarna visade återhållsamhet med att lämna ut uppgifter om brott som hade framkom- mit i den rättskipande verksamheten (se prop. 1983/84:142 s. 32 och 39). JO har i några tidigare ärenden haft anledning att ta ställning till frågan om en domstols anmälan om misstanke om brott. I JO 1990/91 s. 29, dnr 572-1988, som gällde en domares anmälan av ett partsombud till åklagare för utredning av misstanke om brott, uttalade JO, med hänvisning till ovan nämnda förarbetsuttalanden, bl.a. följande: Förarbetsuttalandena ger enligt min uppfattning uttryck för den allmänna inställningen från statsmakternas sida att omsorgen om domstolsväsendets integritet kräver att en domstol gör anmälan med anledning av en brotts- misstanke som uppkommit under handläggningen av ett mål bara i sällsynta undantagsfall och efter noggrann eftertanke. Om en domstol som i detta fall under pågående handläggning gör en anmälan till åklagare med anledning av den bevisning som en part har åberopat i målet kommer detta uppenbar- ligen att uppfattas som ett ställningstagande från domstolens sida till mot- parternas förmån. Åtgärden ger vidare ett intryck av att domstolen vill ta på sig en brottsbekämpande roll och att den prioriterar denna framför sin upp- gift att handlägga det mål som anmälningen avser. Det får i stället i första hand ankomma på parter och ombud att ta initiativ till en utredning med anledning av brottsmisstankar som uppkommer under en rättegång. Om det exempelvis uppkommer en misstanke om mened är det normalt någon av parterna – i brottmål åklagaren – som agerar för att få till stånd en utredning. Domstolens roll bör i normalfallet vara begränsad till att handlägga och avgöra det mål där misstanken uppkommit. Om dom- stolen skulle göra den bedömningen att en vittnesutsaga är oriktig eller att ett skriftligt bevis saknar äkthet skall den lägga denna bedömning till grund för sitt avgörande av saken. Längre än så bör dess handlande emellertid i de flesta fall inte sträcka sig. Detta synsätt torde också vara det helt domi- nerande inom domstolarna. I JO 2003/04 s. 33, dnr 1354-2000, som bl.a. gällde en tingsrätts anmälan av ett vittne till åklagare för utredning av misstanke om brott, ifrågasatte JO lämp- ligheten i tingsrättens åtgärd. JO framhöll i detta sammanhang, utöver att hän- visa till det ovannämnda beslutet, att en sådan åtgärd under alla förhållanden bör vidtas av någon annan befattningshavare vid domstolen än de domare som har medverkat vid rättegången. 2017/18 JO1 I ett beslut anförde JO följande. Den handling där det aktuella sms-meddelandet stod lämnades in till tingsrätten i samband med ett sammanträde för muntlig förberedelse . Av handlingen framgick att sms-meddelandet hade skickats och enligt uppgift hade det skickats från . till hans mor. mer än efter det att tingsrätten tog emot handlingen, översände rådmannen , i sin egen- skap av säkerhetsansvarig på tingsrätten, handlingen till för kännedom och eventuella åtgärder. Tingsrätten har i sitt remissvar angett att det med hänsyn till handlingens innehåll var befogat att sända över den till . Domstolarnas huvuduppgift i tvistemål är att opartiskt och sakligt handlägga och avgöra de frågor som parterna tvistar om. Det händer ibland i familjemål att domstolarna får del av uppgifter om brottsliga handlingar som den andra föräldern eller dennes anhöriga påstås ha gjort sig skyldiga till. I vissa fall åbe- ropas även bevisning i dessa frågor. Jag delar den uppfattning som JO har redovisat att det bara är i säll- synta undantagsfall en domstol bör göra en polisanmälan med anledning av en brottsmisstanke som uppkommer under handläggningen av ett mål. Domsto- lens opartiskhet kan annars komma att sättas i fråga. Vidare finns det en risk att parterna inte vågar åberopa uppgifter som har betydelse för den fråga som domstolen ska avgöra om det kan leda till att domstolen gör en polisanmälan, något som parten av olika skäl kanske själv har valt att inte göra. Det kan naturligtvis finnas situationer där domstolen närmast är tvingad att agera på grund av exempelvis konkreta uppgifter om akut fara för liv eller hälsa. I detta fall hade emellertid den person sms-meddelandet gällde, enligt vad som framgick, fått del av det tidigare och haft möjlighet att bedöma vilka åtgärder hon behövde och ville vidta med anledning av med- delandet. Domstolen hade vidare haft kännedom om innehållet i handlingen innan beslutade att skicka den till Po- lismyndigheten. Sms-meddelandet har heller inte rört tingsrättens verksamhet eller inneburit att rätten, domstolens övriga personal eller någon av parterna i målet hade blivit utsatt för brott. Vad i detta sammanhang har uppgett om föreskrifter saknar därför relevans för den bedömning som hon hade att göra. Mot denna bakgrund var det olämpligt att skickade handlingen till . Hon ska därför kritiseras. Vad som har kommit fram i övrigt i ärendet föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida. 2017/18 JO1 Utformningen av skälen i ett interimistiskt beslut i ett vårdnadsmål stod i strid med kravet på saklighet i 1 kap. 9 § regeringsformen (Dnr 2544-2016) Beslutet i korthet: Enligt 1 kap. 9 § regeringsformen ska en domstol iaktta saklighet. Under handläggningen av ett vårdnadsmål i hade modern tagit med sig barnet till . I ett interimistiskt beslut skrev tingsrätten att det mest sannolika var att hon hade fått ett pass för barnet genom att ha förfalskat faderns namnteckning eller använt andra falska handlingar. JO kommer i sitt beslut fram till att tingsrätten inte hade något underlag för sådana spekulationer och att det inte var motiverat för tingsrätten att ut- tala sig i frågan. Den domare som ansvarade för det interimistiska beslutet kritiseras för att ha brutit mot kravet på saklighet i regeringsformen. I en anmälan till JO klagade , som ombud för M.S., på tingsfiskalen vid med anledning av ett interimistiskt beslut i ett vårdnadsmål . I beslutet, där pappan . interimistiskt tillerkändes ensam vårdnad om par- ternas gemensamma son S., stod bl.a. följande under rubriken beslutet: utverkat ett pass till S. är oklart, men det mest sannolika är att hon, utan F.S:s kunskap, ansökt och erhållit ett pass till S. från colombi- anska myndigheter genom att ha förfalskat F.S:s namnteckning eller använt sig av andra falska [andra] handlingar. uppgav i sin anmälan att enligt colombiansk lag krävs det för att utfärda ett pass till ett barn som föräldrarna har gemensam vårdnad om endast att barnet är i sällskap med någon av föräldrarna; det krävs inte någon fullmakt eller till- stånd från den förälder som inte följer med. Sonen S:s pass utfärdades av det colombianska konsulatet i i enlighet med colombiansk lag. Tingsfiskalens skrivning i protokollet hade skadat hans hu- vudman och kunde betraktas som en falsk anklagelse. hade använt proto- kollet för att bl.a. anmäla M.S. för förfalskning av hans namnteckning. Dagboksblad och handlingar i tingsrättens mål begärdes in och granskades. Av handlingarna framgick bl.a. följande: Vid ett sammanträde för muntlig förberedelse i målet , där båda parterna personligen var närvarande och var ord- förande, berördes frågan om S:s pass. En socialsekreterare uppgav bl.a. föl- jande: är negativ till att underteckna en ansökan om pass. Skälet till det är att F.S. befarar att M.S. och hennes föräldrar ska ta S. till och hålla kvar honom där. har förnekat att det föreligger någon sådan risk. 2017/18 JO1 vill gärna att S. får ett pass så att han kan följa med till och besöka den släkt som finns där. I ett e-postmeddelande till uttryckte F.S. oro för att S. hade lämnat . uppgav att han hade pratat med dansk polis som skulle undersöka om hans underskrift hade förfalskats och om det hade ställts ut något pass till S. I meddelandet yrkade F.S. även att han interimistiskt skulle tillerkännas ensam vårdnad om S. Dagen därpå meddelade M.S., genom sitt ombud, att hon och S. var i Colom- bia. meddelade ombudet att S. hade rest till med ett colombianskt pass. beslutade att interimistiskt tillerkänna F.S. ensam vårdnad om S. I skälen för beslutet återfanns de anmälda ordvalen. JO uppmanade tingsrätten att lämna upplysningar om det som hade uppgett i sin anmälan. Av yttrandet skulle särskilt framgå hur formuleringarna i beslutet förhöll sig till bestämmelsen i 1 kap. 9 § regeringsformen, , om att domstolar i sin verksamhet ska iaktta saklighet och opartiskhet. Tingsrätten (lagmannen ) skickade in följande re- missvar tillsammans med ett yttrande från : Omständigheterna i målet och skälet till formuleringarna i beslutet När det gäller omständigheterna i målet och skälen till varför tingsrättens beslut formulerats på det sätt som kritiserats i anmälan vill jag hänvisa till yttrande från den domare som handlagt målet, se bilaga [följer nedan; JO:s anm.]. Tingsrättens bedömning och bestämmelsen i 1 kap. 9 § regeringsformen När det gäller bedömningen av om det var motiverat att i tingsrättens beslut uttala sig om passfrågan och hur det kan ha gått till när pass utfärdades, delar jag den uppfattning som domaren i målet redogjort för i bilagan till detta yttrande. Eftersom beslutet att ge fadern ensam vårdnad grundades i moderns egenmäktiga förfarande och det umgängessabotage gentemot fa- dern som moderns flytt med barnet till medfört, anser jag att det varit motiverat att redogöra för hur modern och barnet kunde ha tagit sig till . Det kan heller inte anses ha varit rimligt att inhämta utred- ning om det närmare innehållet i colombiansk rätt i passfrågan. När det gäller uppfattningen att faderns underskrift krävdes för utfärdande av pass för barnet kan M.S:s uppgifter i stämningsansökan anses ha bidragit till denna uppfattning om rättsläget. I stämningsansökan anges bl.a. följande: Fadern har t.ex. inte gått med på att underteckna pass eller id-handling för S., vilket fått till följd att S. inte kunnat följa med på semestrar till- sammans med modern. Bland annat hade modern och hennes nye sambo planerat in en spanienresa som S. inte kunde följa med på. Fadern hade visserligen gått med på att underteckna pass, men bara under vissa villkor som han nedtecknat i ett utkast av ”avtal”, bland annat att modern skall erlägga en deposition om för det fall S. inte kommer tillbaka efter resa. Av 1 kap. 9 § RF följer att domstolar i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Som jag angett ovan anser 2017/18 JO1 jag att det var befogat i målet att dra slutsatsen att faderns underskrift kräv- des för att pass skulle kunna utfärdas för barnet. Om uppgifterna i anmälan till JO är korrekta så var detta i och för sig en oriktig slutsats. Vidare anser jag att det var motiverat att försöka analysera hur det kan ha gått till när pass utfärdades. Det är här frågan om ett tvistemål och be- viskraven är inte lika höga som i ett brottmål. Mot denna bakgrund anser jag inte att formuleringarna i beslutet innebär att tingsrätten brustit i saklig- het eller opartiskhet. Skäl att kritisera domaren i målet föreligger därför enligt min uppfattning inte. Undertecknad har i tingsrätts mål nr […] interim- istiskt beslutat om ändring i den gemensamma vårdnaden om pojken S. på så sätt att fadern . fick ensam vårdnad sedan modern . egenmäktigt tagit sonen till . Undertecknads slutsats för beslu- tet var att M.S. hade för avsikt att bosätta sig med sonen i . Att så i verkligheten var fallet framgår av anmälan till JO. Sonen är medborgare i och . En återkommande och infekterad fråga i målet var utverkandet av ett pass till sonen. ville att sonen skulle få ett pass. ville ogärna med- verka till utverkandet av en passhandling under förevändningen att han var rädd att M.S. då skulle ta sonen till och stanna där. bestred att det förelåg någon bortföranderisk och anklagade . för att, genom väg- ran att medverka till utverkande av passhandling, sabotera umgänget mel- lan sonen och hennes familj i . Hon åberopade den omständig- heten till grund för sitt yrkande om ensam vårdnad. Frågorna diskuterades så sent som vid den muntliga förberedelsen . Efter den muntliga förberedelsen informerade M.S:s ombud underteck- nad att M.S. ringt henne och berättat att hon var med sonen i . Av utredning i målet följde att resa till inte skulle vara möjligt, ef- tersom sonen saknade giltiga resehandlingar. Undertecknads slutsats blev att resan sannolikt skett under åberopande av colombiansk passhandling. Enligt vad som framgår i anmälan var denna slutsats riktig. Vidare fann undertecknad sannolikt att colombiansk passhandling inte kunde utverkas utan båda vårdnadshavarnas medverkan. Detta särskilt mot bakgrund av vad M.S. i målet anfört angående vikten av att sonen fick en passhandling för att möjliggöra besök i . Denna slutsats var enligt anmälan fel- aktig. Beslutet att ge fadern ensam vårdnad grundades i moderns egenmäktiga förfarande och det umgängessabotage gentemot fadern flytten till medförde. Eftersom passfrågan varit återkommande i målet fanns det, en- ligt undertecknads uppfattning, uppenbart behov av att i beslutet redogöra för hur M.S. och sonen kan ha tagit sig till . Det förelåg, enligt undertecknads mening, varken tid eller skäl att inhämta utredning om det närmare innehållet i colombiansk rätt. Slutsatsen blev, mot bakgrund av vad som ovan anförts, att M.S. med övervägande sannolikhet utverkat ett pass från colombianska myndigheter genom att ha förfalskat F.S:s namnteck- ning eller använt sig av andra falska handlingar. Denna bedömning var av betydelse, inte bara för förståelsen av målet i stort, utan även för själva be- slutet att tillerkänna F.S. Enligt 1 kap. 9 § RF ska en domstol i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. 2017/18 JO1 att vara en konstitutionell grund för bl.a. bestämmelser om jäv i vanlig lag samt att markera att är en rättsstat. Beträffande saklighetskravet har det ut- talats att detta innefattar annat och mer än vad kraven på likabehandling och opartiskhet medför, t.ex. i fråga om bemötande, formuleringar och förmåga att hålla sig till den sakfråga som myndigheten ska avgöra visavi den enskilde (se och , Regeringsformen – en kommentar, 2015, s. 53 f.). JO har kritiserat myndigheter med utgångspunkt i 1 kap. 9 § RF. I JO 2012/13 s. 41, dnr 511-2011, kritiserade JO en rådman för hur han hade avfattat domen i ett brottmål. I JO 2010/11 s. 296, dnr 3620-2008, kriti- serade JO för att man i ett beslut om sekretessmarkering i folk- bokföringen hade brutit mot kravet på saklighet och opartiskhet när man skrev att det saknades anledning att ifrågasätta de påståenden som gjorts om att an- begått brott. I ett beslut anförde JO följande. beslutade tingsrätten med stöd av 6 kap. 20 § , FB, om vem av föräldrarna som skulle ha vårdnaden om S. för tiden fram till dess att frågan var slutligt avgjord. Avgörande för beslutet var vad som var bäst för S. Vid bedömningen av vad som var bäst för S. hade tingsrätten enligt 6 kap. 2 a § FB att särskilt fästa avseende vid bl.a. risken för att S. olovligen skulle föras bort och S:s behov av en nära och god kontakt med båda föräld- rarna. Tingsrätten var skyldig att motivera sitt beslut (17 kap. 13 § första stycket ). Tingsrätten beslutade att F.S. skulle ha ensam vårdnad om S. I motiveringen skrev tingsrätten att M.S. flyttat till , uppenbarligen för att bosätta sig där permanent. Tingsrätten tillade att det var oklart hur M.S. utverkat ett pass till S. men att det mest sannolika var att hon ansökt om och erhållit ett pass från colombianska myndigheter genom att ha förfalskat F.S:s namnteckning eller använt andra falska handlingar. Motiveringen avslutas med följande text: Med anledning av det kvalificerade umgängessabotage M.S. nu gjort sig skyldig till framstår hon som direkt olämplig som vårdnadshavare. Därtill måste parternas samarbetsproblem nu vara så djupa att gemensam vårdnad inte är i enlighet med S:s bästa. Det bästa för S. är att vårdnaden interimist- iskt tillfaller F.S. är bevisligen den av föräldrarna som bäst till- godoser S:s behov, detta såväl av en nära relation med båda sina föräldrar som i övrigt. Frågan i JO:s ärende är alltså om genom att redovisa an- taganden om hur det gått till att få ett pass för S. har brutit mot RF:s krav på saklighet. Det är inte ovanligt att domstolarna i mål om vårdnad får ta ställning till påståenden från en av föräldrarna om att den andra föräldern har begått brott av olika slag. I de flesta fall påstår den ene föräldern detta för att framhålla att den andra föräldern inte är lämplig som vårdnadshavare, att det t.o.m. skulle 2017/18 JO1 DOMSTOLAR vara farligt för barnet att vara tillsammans med denna förälder. Domstolen är naturligtvis tvungen att ta ställning till sådana påståenden. I det fall som är föremål för bedömning förhåller det sig annorlunda. Det är inte fråga om att göra en prognos eller en riskbedömning utan det är fråga om att ta ställning till något som redan skett: resan till . Parterna var inte oense om att M.S. hade rest med S. till utan F.S:s samtycke, och det var en faktor som tingsrätten enligt 6 kap. 2 a § FB hade att särskilt fästa avseende vid. Tingsrätten nöjde sig emellertid inte med att redovisa dessa omständigheter utan spekulerade även i hur M.S. hade lyckats få ett pass för S. och kom fram till att det mest sannolika var att hon ansökt om och fått ett pass från colombi- anska myndigheter genom att ha förfalskat F.S:s namnteckning eller använt andra falska handlingar. Något underlag för sådana spekulationer eller något egentligt påstående från F.S. om detta fanns såvitt framgår inte i målet och jag anser inte att det varit motiverat för tingsrätten att uttala sig i frågan. Visserli- gen har i sitt yttrande till JO skrivit att hans slutsatser i passfrågan var av betydelse för beslutet att tillerkänna F.S. Men i tingsrättens beslut åberopas som skäl för att anse att M.S. är olämplig som vårdnadshavare ”det kvalificerade umgängessabotage hon gjort sig skyl- dig till”, vilket rimligen måste syfta på resan till , oavsett hur det kom sig att den gick att genomföra. Min slutsats blir alltså att har lämnat uppgifter om att M.S. sannolikt begick brott i samband med att hon ansökte om ett pass för S. utan något underlag och utan att det var motiverat för honom att uttala sig om det. Härigenom har han brutit mot kravet på saklighet i 1 kap. 9 § RF. Han ska kritiseras för det. Vad som kommit fram i övrigt i ärendet föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida. 2017/18 JO1 Uttalanden om tingsnotariers behörighet att handlägga brottmål där 34 kap. ska tillämpas (Dnr 499-2016) Beslutet i korthet: Vid av uppmärksammades tre brottmål som rörde sådana situationer som re- gleras i 34 kap. , BrB, dvs. när den tilltalade har dömts till en brottspåföljd som när den nya domen ska meddelas inte helt har verk- ställts eller upphört på annat sätt.