frsrdg · H504JO1 · 2017-11-14 00:00:00 — JO 1990/91 s. 366, dnr 2302-1989, och JO:s beslut , dnr 5818-2015.) Från kontroll- och rättssäkerhetssynpunkt är det även av vikt att ett samtycke som hämtats in dokumenteras, t.ex. i en tjäns- teanteckning, så att det framgår vilka uppgifter som den som sekretessen skyd- dar har samtyckt till att polis eller åklagare hämtar in. Om han eller hon angett några begränsningar i samtycket ska dessa naturligtvis också dokumenteras. Av utredningen framgår att hade kontakt med K.V. och fick samtycke till att hämta in journalanteckningar. Utredningen har inte kunnat ge något klart svar på frågan om hur långt samtycket sträckte sig. har uppgett att han uttryckligen sa till att det endast var anteckningar från som fick hämtas in. har uppgett att han minns att han fick ett muntligt samtycke från K.V., men att han inte har någon minnesbild av att de diskuterade från vilka vårdtillfällen journalanteckningar fick hämtas in. Av den tjänsteanteckning skrev som han hade kontakt med K.V. framgår inte annat än att han fått ett medgivande från K.V. att hämta in journalanteckningar. I den begäran skickade till bl.a. anges inga specifika vårdtillfällen utan i stället att begäran avser vårdtillfällen avseende misshandel från till vårdtidens slut. Det talar för att det var så uppfattade samtycket. Jag konstaterar att ord står mot ord i frågan om samtycket omfattade vård- tillfället . Enligt min bedömning skulle ytterligare utredning inte leda till någon större klarhet. Såvitt jag kan bedöma har polisen endast begärt sådana journalanteckningar som kunde vara av betydelse för utred- ningen i ärendet. Inget annat har heller kommit fram än att det var sjukhuset som valde ut de journalanteckningar som bedömdes vara relevanta för polisens begäran. Det finns därför inte grund för att kritisera polisen för att de aktuella uppgifterna hämtades in från sjukhuset. Det är dock en brist att tjänsteanteck- ningen inte är så detaljerad att det går att utläsa vad K.V:s samtycke omfattade. Ord står mot ord även i frågan om K.V. blivit lovad att gå igenom det material som polisen hämtade in. Om polisen lovat K.V. detta borde han ha fått 2017/18 JO1 2017/18 JO1 POLIS, ÅKLAGARE OCH möjlighet att ta del av materialet. Jag vill dock framhålla att en målsägande inte kan bestämma vilka uppgifter i förundersökningsmaterialet som ska ingå i för- undersökningsprotokollet. Det inträffade illustrerar dels att det är av vikt att omfattningen av samtycken som hämtas in dokumenteras tydligt, dels att det finns anledning för den som hämtar in ett samtycke att säkerställa att han eller hon har uppfattat omfatt- ningen av samtycket på rätt sätt. Det kan göras t.ex. genom att den som sekre- tessen skyddar tillfrågas om det finns någon uppgift som samtycket inte omfat- tar och genom att den som hämtar in samtycket redogör för vilka handlingar han eller hon avser att begära från vårdinrättningen. beslut att ta in journalanteckningarna i förundersökningsprotokollet När journalanteckningarna kom in till blev de allmänna handlingar där och en del av förundersökningsmaterialet. Medan förundersök- ningen pågick omfattades uppgifterna i journalanteckningarna av sekretessbe- stämmelsen i 35 kap. 1 § första stycket 1 OSL. Som framgått ovan har förundersökningsledaren ansvar för förundersök- ningen i dess helhet. När förundersökningsledaren tar ställning till om uppgifter ur förundersökningsmaterialet ska ingå i förundersökningsprotokollet måste han eller hon ta ställning till om uppgifterna är av betydelse för målet såväl ur det allmännas som ur den misstänktes perspektiv. Om ett skadeståndsanspråk från målsäganden har utretts under förundersökningen bör bedömningen också avse uppgifternas betydelse för skadeståndsanspråket. En konsekvens av att uppgifter tas in i ett förundersökningsprotokoll är att den tilltalade har en ovillkorlig rätt att ta del av dem efter beslut om åtal (se 23 kap. 21 a § RB och 10 kap. 3 § andra stycket OSL). En misstänkt har vis- serligen rätt att ta del av hela förundersökningsmaterialet, även uppgifter som bedöms sakna betydelse för målet, men den rätten kan i vissa fall begränsas på grund av sekretess (se 23 kap. 18 och 18 a §§ RB och 10 kap. 3 § första stycket och 3 a § OSL). Som framgått ovan är sekretesskyddet för integritetskänsliga uppgifter i ett förundersökningsprotokoll inte lika starkt efter att åtal väckts. Utgångspunkten är då att uppgifterna är offentliga. Den bedömning som görs av vilka uppgifter som ska tas in i ett förundersökningsprotokoll kan därför vara av stor betydelse för den enskildes intresse av att integritetskänsliga upp- gifter inte blir offentliga eller blir tillgängliga för den som är misstänkt. var förundersökningsledare i den aktuella förundersökningen. Hon har uppgett att hon inte ansåg att uppgifterna var så integritetskänsliga att de inte kunde ingå i förundersökningsprotokollet. Jag vill med anledning av det framhålla att det avgörande för om en uppgift ska ingå i ett förundersöknings- protokoll är om den är av betydelse för utredningen. Är den det finns det inget rättsligt utrymme för att avstå från att ta in den i protokollet, oavsett om den omfattas av sekretess. (Se mitt beslut , dnr 7381-2015.) Som framgått ovan finns det inget hinder mot att polis och åklagare använ- der uppgifter som hämtats in under en förundersökning efter ett samtycke från den som sekretessen skyddar som bevisning, även om han eller hon återtagit sitt samtycke. Eftersom alla uppgifter i förundersökningsmaterialet som är av POLIS, ÅKLAGARE OCH 2017/18 JO1 betydelse för utredningen ska ingå i protokollet gäller detta också för uppgifter som hämtats in utan att något samtycke funnits. Jag vill dock stryka under att det inte får förekomma att sekretesskyddade uppgifter hämtas in utan samtycke när ett samtycke är en förutsättning för att det ska få ske. Av journalanteckningarna från framgår att K.V. vid det tillfället sökte vård av en annan anledning än misshandeln. Vissa besvär efter misshandeln nämns dock också. Av utredningen framgår vidare att K.V. begärt skadestånd för sveda och värk avseende skador som nämns i journalanteck- ningarna från . Det som nämns i anteckningarna om besvär efter misshandeln kan därför ha haft viss betydelse såväl för åtalsfrågan som för K.V:s skadeståndsanspråk. Jag är dock mer tveksam till vilken betydelse för målet det som i övrigt framgår av journalanteckningarna kan ha haft, men såvitt jag kan bedöma har uppgifterna inte helt saknat betydelse för K.V:s ska- deståndsanspråk. Mot bakgrund av förundersökningsledarens skyldighet att se till att förundersökningsprotokollet ger en trogen bild av vad som förekommit vid förundersökningen av betydelse för målet godtar jag att alla journalanteck- ningar från togs in i förundersökningsprotokollet. Avslutningsvis vill jag i denna del framhålla att förundersökningsledaren har ett ansvar för att vidta relevanta åtgärder för att undvika att integritetskäns- liga uppgifter sprids. Det kan därför enligt min mening finnas skäl för en poli- siär förundersökningsledare att, i samband med att förundersökningsprotokol- let redovisas till åklagare, uppmärksamma åklagaren på att det finns uppgifter i förundersökningsprotokollet som kan vara integritetskänsliga. Det kan bidra till att minska risken för att integritetskänsliga uppgifter sprids när detta inte är nödvändigt. hantering av uppgifterna i journalanteckningarna När en polisledd förundersökning redovisats till en åklagare ska han eller hon gå igenom förundersökningen och bedöma om det finns förutsättningar att väcka åtal. Finns det inte det ska åklagaren normalt besluta att inte väcka åtal. Om det redovisade materialet är så ofullständigt att ett beslut i åtalsfrågan inte kan fattas kan åklagaren i stället besluta att återuppta förundersökningen och, om det finns förutsättningar för det, besluta att ledningen av förundersökningen ska återgå till polisen. Åklagaren kan även återuppta en förundersökning som innehåller formella brister. (Se Riksåklagarens riktlinjer RåR 2010:1, Åklagar- prövningen av slutdelgivna polisledda förundersökningar.) I samband med att åklagaren går igenom förundersökningsprotokollet i en polisledd förundersökning måste han eller hon vara uppmärksam på om detta innehåller uppgifter som är utan betydelse för målet. Detta gäller särskilt upp- gifter som kan vara integritetskänsliga. Sådana uppgifter ska inte förekomma i ett förundersökningsprotokoll. Innehåller protokollet sådana uppgifter är åkla- garen enligt min mening skyldig att vidta relevanta åtgärder för att undvika att uppgifterna sprids. Det kan t.ex. finnas anledning för åklagaren att återuppta förundersökningen för att lyfta ut integritetskänsliga uppgifter som saknar be- tydelse ur förundersökningsprotokollet. 2017/18 JO1 POLIS, ÅKLAGARE OCH Om förundersökningen inte har varit polisledd ansvarar åklagaren i egen- skap av förundersökningsledare för att integritetskänsliga uppgifter som saknar betydelse för målet inte förs in i förundersökningsprotokollet (se bl.a. 2016/17 s. 439, dnr 6673-2014). I det aktuella ärendet fattade beslut om att väcka åtal. likhet med anser jag att hon, utifrån de uppgifter som fanns i förundersökningsmaterialet, inte hade anledning att ifrågasätta att K.V. samtyckt till att polisen hämtade in de journalanteckningar som tagits in i för- Som framgått ovan har jag gjort bedömningen att uppgifterna från vårdtillfället inte helt saknat betydelse för Jag godtar därför att lät uppgif- terna stå kvar i förundersökningsprotokollet och att hon åberopade journalan- teckningarna som bevis. Det är givetvis angeläget att åklagaren även efter att åtal väckts vidtar rele- vanta åtgärder för att undvika att integritetskänsliga uppgifter sprids. situationer kan det därför finnas anledning för en åklagare att uppmärksamma domstolen på att förundersökningsprotokollet innehåller integritetskänsliga uppgifter och också aktualisera frågan om en förhandling i domstolen bör hål- las inom stängda dörrar när uppgifterna läggs fram. Fotografier som använts vid en fotokonfrontation ska tas med i förundersökningsprotokollet om de är av betydelse för utredningen (Dnr 7381-2015) Beslutet i korthet: I en förundersökning hade flera förhör hållits där foto- konfrontationer genomförts. Dokumentation från förhören fanns med i för- undersökningsprotokollet, men däremot inte fotografierna. Anledningen till det var att åklagaren inte åberopade fotokonfrontationerna som bevisning och att han bedömde att fotografierna omfattades av sekretess. Ett förundersökningsprotokoll ska ge en trogen bild av det som har före- kommit vid förundersökningen och som har betydelse för målet. I beslutet uttalar JO att urvalet av vad som ska ingå i protokollet ska göras med beak- tande av objektivitetsprincipen, och åklagaren måste vara vaksam på att han eller hon inte väljer bort sådant som från försvarets synpunkt kan framstå som betydelsefullt. En fotokonfrontation är normalt sett av betydelse för ut- redningen oavsett resultatet av konfrontationen. Det är knappast möjligt för en försvarare att värdera utfallet av en fotokonfrontation utan att ha tillgång till de fotografier som använts. När fotografierna är av betydelse för utred- ningen finns det inget rättsligt utrymme att avstå från att ta in dem i proto- kollet, oavsett om de omfattas av sekretess eller ej. Åklagaren kritiseras för att fotografierna inte togs in i förundersöknings- protokollet. POLIS, ÅKLAGARE OCH 2017/18 JO1 Vid JO:s utredning kom det fram att saknar riktlin- jer för hur en fotokonfrontation ska redovisas. JO förutsätter att man har påbörjat ett arbete för att få till stånd enhetliga rutiner för hela Åklagarmyn- digheten. Advokaten var offentlig försvarare för J.A. som var delgiven misstanke om brott i en förundersökning om bl.a. grovt bedrägeri och penning- tvättsbrott. Utredningen var omfattande och ett tiotal förhör med fotokonfron- tationer hölls med olika personer. fick del av det preliminära förundersök- ningsprotokollet vid en s.k. slutdelgivning. Dokumentation från förhören fanns med i förundersökningsprotokollet, men inte de fotografier som användes vid konfrontationerna. begärde hos att förundersökningsprotokollet skulle kompletteras med fotografierna och att han skulle få kopior av dem. I ett beslut avslog förundersökningsledaren, kammar- åklagaren , begäran. I beslutet angavs följande. Materialet är inte åberopat som bevisning vid den kommande huvudför- handlingen i . Enligt 18 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (OSL) gäller sekre- tess för uppgift i förundersökning i brottmål om det kan antas att framtida verksamhet skadas om uppgiften röjs. Vidare framgår av 35 kap. 1 § OSL att sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden. Den som är part i ett mål eller ett ärende har enligt grundläggande rätts- principer rätt att ta del av det material som förekommer i målet eller ärendet (partsinsyn). Förhållandet mellan sekretess och partsinsyn regleras i 10 kap. 3 § OSL och innebär i princip att partsinsynen går före sekretess. Mot denna bakgrund har och [J.A.] i och för sig rätt att ta del av det efterfrågade materialet. Fråga är om de också har rätt att få ut en kopia av fotokonfrontationen. I rättsfallet NJA 2008 s. 883, som gällde parts begäran att få ut en bild- och ljudupptagning av ett vittnesförhör som hållits inför domstol, konstate- rade att det finns visst utrymme för lämplighetsövervä- ganden beträffande formen för partsinsyn och hur den ska förverkligas i det enskilda fallet. Enligt var det med tanke på spridnings- risken för inspelat material inte lämpligt att part fick en kopia av en sekre- tessbelagd bildupptagning om parten på ett rimligt sätt kan ta del av den på annat sätt, exempelvis genom besök hos en domstol. I förevarande fall kan och [J.A.] ta del av fotokonfronta- tionen genom besök hos polisen i eller och i [J.A:s] fall genom att polisen förevisar materialet på det häkte han befinner sig på. Mot denna bakgrund beslutar jag att avslå begäran om att få ut fotokonfrontationsunderlaget. Av samma skäl som ovan, dvs. till skydd för framtida polisiär verksam- het (som kan skadas om fotokonfrontationsunderlaget kommer ut) och till skydd för den enskilde som förekommer i fotokonfrontationsunderlaget be- slutar jag att det inte ska ingå i förundersökningsprotokollet, dock att det kommer att hållas tillgängligt vid huvudförhandlingen för eventuell syn. 2017/18 JO1 POLIS, ÅKLAGARE OCH Av 23 kap. 21 § framgår att vad som förekommit av be- tydelse för utredningen ska ingå i förundersökningsprotokollet och av kom- mentaren framgår att en fotokonfrontation ska dokumenteras. I förevarande fall har fotokonfrontationen dokumenterats genom att det förhör som hållits i samband med konfrontationen ingår i förundersökningsprotokollet. Part kan begära överprövning av detta beslut. väckte åtal vid mot J.A. för grovt bedrägeri alternativt grovt penningtvättsbrott. tog del av fotografierna på det häkte där J.A. begärde hos tingsrätten att åklagaren skulle komplettera för- undersökningen med fotografierna alternativt att fotografierna skulle lämnas ut till honom. motsatte sig detta och hänvisade till sitt beslut. Han uppgav att det sätt på vilket han hanterat fotografierna var i enlighet med praxis för hur åklagare och polis, i vart fall i , hanterar fotokonfrontationer. I ett beslut avslog tingsrätten begäran. Tingsrätten konstaterade att det saknades förutsättningar att besluta att förun- dersökningen skulle kompletteras. Det underlag som hade använts vid fotokon- frontationerna fanns redan i förundersökningsmaterialet, även om det inte hade tagits in i förundersökningsprotokollet. Tingsrätten angav vidare att J.A:s rätt till insyn i förundersökningen var tillgodosedd genom de möjligheter att ta del av underlaget som erbjudits honom och att han inte hade någon rätt till kopior. I en anmälan till JO förde fram klagomål mot bl.a. Åklagarmyn- digheten, åklagarkammare, för hanteringen av materialet från fotokon- frontationerna. Han anförde att det var ogörligt att vid besöket på häktet jämföra de olika uppsättningarna av fotokonfrontationer vid de olika förhören i den omfattande utredningen. Han framhöll att sekretesskyddet för de personer som förekommer på fotografierna måste vägas mot intresset av att kunna förbereda den misstänktes försvar på bästa sätt och att det är av central betydelse i en rättegång hur en fotokonfrontation har genomförts. (vice riksåklagaren ) gav in ett yttrande samt upplysningar från och chefsåklagaren , båda vid åklagarkammare, och områdesansvariga överåklagaren vid åklagarområde Syd. hänvisade till sitt beslut och tillade bl.a. följande. blev delvis utpekad i en fotokonfrontation som hölls med en medmiss- tänkt. Den person som delvis pekade ut honom hade vistats i en bil med J.A. Det fanns dessutom annan bevisning i form av telefonsamtal och telefonpositionering som band J.A. Utpekandet hade liten bety- delse för utgången i saken. I förundersökningsprotokollet var det antecknat att POLIS, ÅKLAGARE OCH fotokonfrontationsförhör hade hållits och hur de förhören gått till. Bestämmel- sen i 23 kap. 21 § första stycket (RB) om vilka uppgifter som ska ingå i protokollet hade därför följts. instämde i bedömning och uppgav bl.a. att det är en vedertagen praxis bland åklagarna i att vara mycket försiktig när det gäller spridning av fotokonfrontationer i förundersökningsprotokoll. uppgav bl.a. att det saknas såväl lokala och regionala som centrala anvisningar eller riktlinjer för hur en fotokonfrontation ska redovisas efter en förundersökning. Frågan kommer att diskuteras i ledningsgruppen i åklagarområde Syd. Enligt kan det vara så att den praxis som tillämpas på de samlokaliserade kamrarna i skiljer sig från övriga kammares praxis. Det kan också vara så att åklagare på samma kammare gör på olika sätt. redogjorde för den rättsliga regleringen på området och gjorde följande bedömning. I ärendet aktualiseras frågeställningar som rör förundersökningsmaterial, förundersökningsprotokoll, sidomaterial och processmaterial. I min be- dömning av ärendet avser jag med förundersökningsmaterial anmälnings- uppgifter och förutredningsåtgärder enligt 23 kap. 3 § 3 stycket RB samt allt annat material som samlats in under en förundersökning och som be- döms tillhöra den. Med förundersökningsprotokoll avses i enlighet med 23 kap. 21 § RB det förundersökningsmaterial som ingår i det förundersök- ningsprotokoll som enligt 45 kap. 7 § RB ges in till rätten när åtal väcks. Sidomaterial är allt förundersökningsmaterial som inte har tagits med i för- undersökningsprotokollet. Processmaterial är allt material som åberopas under rättegången. Reglerna om vad förundersökningsprotokollet ska innehålla återfinns […] i 23 kap. 21 § RB och 20 § förundersökningskungörelsen (FUK). Dessa bestämmelser innebär sammanfattningsvis att allt som är av bety- delse ska ingå i förundersökningsprotokollet. Bedömningen av vad som ska ingå i förundersökningsprotokollet är av central betydelse bl.a. för en rättvis rättegång och bildar även underlag för åtalsfrågans bedömning och för an- ordnandet av huvudförhandlingen vid domstolen. Vid denna bedömning ställs höga krav på åklagarens objektivitet. Inte bara sådant material som enligt en något snävare åklagarbedömning klart kan sägas vara av betydelse ska tas med utan även sådant material som från den misstänktes och försva- rarens sida kan vara av betydelse (JO 2007/08 s. 87, 90). Protokollet är av vikt också för möjligheterna att i efterhand kunna kon- trollera att allt gått rätt till under förundersökningen. Det ligger i såväl en- skildas som utredningspersonalens intresse att det i efterhand går att slå fast på vilket sätt en utredningsåtgärd vidtagits och vilken betydelse den ska ha i bevishänseende. Protokollet ska ge en trogen och rättvisande bild av allt det som har förekommit i samband med olika utredningsåtgärder. JO har betonat vikten av att bestämmelserna om protokollets innehåll noga iakttas. Om en åklagare överväger att inte redovisa dokumentation från förundersökningen i det protokoll som ges in till rätten bör åklagaren ha i åtanke att såväl rätten som motparten kan göra en annan bedömning av vad som är av betydelse för saken än den åklagaren gör. Sådant som belyser invändningar som den tilltalade sannolikt kommer att göra, liksom annat som aktualiseras i målet ska inte uteslutas (se bl.a. JO 1964 s. 120, JO 2006- 07-07, dnr 2181-2005, JO 1980/81 s. 86 och JO 1998/99 s. 94). Det finns även exempel på kritiska uttalanden från JO när det gäller bristande nog- grannhet avseende redovisningar av fotokonfrontationer i förundersök- ningsprotokoll (JO 1976/77 s. 114 f.). 2017/18 JO1 2017/18 JO1 POLIS, ÅKLAGARE OCH En s.k. vittneskonfrontation genomförs under en förundersökning i syfte att identifiera en eller flera misstänkta personer och i vart fall i det skede av förundersökningen som den normalt genomförs kan man utgå från att vitt- neskonfrontationen kan förväntas få betydelse för en framtida bedömning av skuldfrågan. Oavsett om det är en bild-, video- eller personkonfrontation utgörs persongalleriet – bortsett från den misstänkta personen – av personer (figuranter) som är oskyldiga, dvs. inte är eller har blivit föremål för miss- tanke i den aktuella förundersökningen. När det gäller bildkonfrontationer utgörs själva underlaget oftast av s.k. daktningsfoton samt pass- och kör- kortsfoton. Den således i ett annat sammanhang fotograferade personen vet normalt inte om att han eller hon förekommer i förundersökningsmaterialet. Det fotokonfrontationsmaterial som sammanställs och används i för- hörssituationer under förundersökningen kan, enligt min mening, generellt anses utgöra material som är av betydelse för förundersökningen. Det gäller särskilt om materialet har haft betydelse för åklagarens bedömning i åtals- frågan. Även om så inte har skett kan, som ovan nämnts, materialet utifrån den misstänktes perspektiv anses vara av betydelse. Det nu anförda tar i första hand sikte på förnekade brott. Ett exempel på när en fotokonfrontation inte torde utgöra material som är av betydelse för förun- dersökningen kan vara när den misstänkte efter en fotokonfrontation har erkänt brott och erkännandet vinner stöd av annan bevisning. Det är självklart att i vart fall en uppgift om att sådant material har an- vänts under förundersökningen ska antecknas i förundersökningsprotokol- let (20 § FUK in fine). När det däremot gäller frågan om fotokonfronta- tionsmaterialet även ska ingå i förundersökningsprotokollet gör jag utifrån ett sekretessperspektiv följande bedömning. När det gäller sekretessfrågan vill jag inledningsvis framhålla att ett fotokonfrontationsmaterial normalt inte torde åtnjuta sekretesskydd enligt 18 kap. 1 § OSL, dvs. att sekretess gäller för att inte skada framtida polisiär verksamhet. Varken det faktiska materialet i ett specifikt ärende eller poli- sens generella metod eller tillvägagångssätt för att ställa samman materialet torde enligt min uppfattning utgöra skäl för sekretess enligt 18 kap. 1 § OSL. Beträffande fotografier av enskilda personer, t.ex. pass- och körkortsfo- ton, gäller sekretess för sådana uppgifter såväl före som under och efter en förundersökning. aktuella sekretessbestämmelser [22 kap. 1 § andra stycket OSL] innehåller ett s.k. omvänt skaderekvisit, vilket innebär att sek- retess gäller om det inte står klart att uppgiften (bilden) kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men. Frågan är om det kan vara riktigt att utesluta bildmaterial från fotokon- frontationer där pass- och körkortsfotografier används som referens- material ur förundersökningsprotokoll av det skälet att bildmaterialet är sekretessbelagt.