frsrdg · H504JO1 · 2017-11-14 00:00:00 — Som en allmän iakttagelse kan jag inledningsvis nämna att den generella upp- fattningen hos förvaltningarna verkar vara att den bästa vården som huvudregel kan erbjudas inom den egna kommunen och att det är inom kommunen som möjligheterna till samverkan med bl.a. skolor och boenden finns. Vissa förvalt- ningar uppgav att möjligheter att samverka med andra aktörer försvåras när barnen är placerade utanför den egna kommunen.161 När det gäller tillgången till skolplatser för de ensamkommande barnen be- rättade flera förvaltningar att det ofta gick relativt snabbt att få en skolplats till barnen trots att antalet ensamkommande barn ökade och det ibland medförde att skolorna hade svårt att hinna med att få fram platser.162 En förvaltning be- rättade att tiden till skolstart har varierat men att det nu inte tar alltför innan skolan kommer igång.163 Vissa förvaltningar arbetade med alternativa undervisningssätt för barnen i avvaktan på ordinarie skolgång. Som exempel kan nämnas att en förvaltning anställde pedagoger i verksamheten som bedrev undervisning på boendena. Det förekom också att personal från Röda Korset undervisade barnen, och en förvaltning startade en egen verksamhet för de en- samkommande barn som inte kunde läsa och skriva.164 hade förvaltningarna direktkontakt med skolan. En förvaltning berät- tade att man höll regelbundna samverkansmöten med kommunens skolor och att man tog in konsultationsdokument från skolorna.165 Jag noterade dock att 1566 kap. 7 b § SoL. 1575 kap. 1 a § SoL och 3 kap. 2 § SOSFS 2012:11. 15811 kap. 3 § SoL. 1595 kap. 1 a § SoF. 1607 kap. 3 § SOSFS 2012:11. stadsdelsförvaltningarna m.fl., dnr 5518-2016, och social- och arbets- marknadsförvaltningen i , dnr 5779-2016. 162Social- och arbetsmarknadsförvaltningen i , dnr 5779-2016, socialförvaltningen i , dnr 5780-2016, och socialförvaltningen i Kumla, dnr 5781-2016. 163Sociala nämndernas förvaltning i , dnr 5778-2016. 164Socialförvaltningen i , dnr 5780-2016, och socialförvaltningen i Kumla, dnr 5781- 2016. 165Socialförvaltningen i Kumla, dnr 5781-2016. 2017/18 JO1 det i akterna vid en annan förvaltning fanns få anteckningar om förvaltningens kontakter med skolan. Jag besökte också en förvaltning som berättade att sko- lan ofta krävde att den gode mannen skulle skriva in barnet, vilket medförde att det ibland tog innan barnet kunde börja skolan. berättade att de inte hade direktkontakt med skolan, utan att kontakterna i första hand sköttes av de gode männen, eller personal på HVB-hemmen eller famil- Informationen vidarebefordrades sedan till förvaltningen som också informerades direkt om någon allvarligare händelse hade inträffat.166 Att de undersökta förvaltningarna på olika sätt har verkat för att de ensamkom- mande barnen har fått utbildningsinsatser står klart. Frågan om barnen rent fak- tiskt har fått utbildningsinsatser som motsvarar skollagens krav om mottagande och undervisning för nyanlända faller dock utanför undersökningen.167 Vid inspektionerna noterades att flera förvaltningar förde diskussioner om barnets hälsa under utredningen.168 Det noterades också att vissa förvaltningar på ett bra sätt uppmärksammade barnens behov av hälso- och sjukvård. exempel kan nämnas en förvaltning som uppmanade det aktuella boendet att ombesörja vårdkontakten när ett vårdbehov uppmärksammades. följde sedan upp att barnet verkligen fick den hjälp barnet var i behov av. hade också kontakt med barn- och ungdomspsykiatrin vid behov.169 Andra för- valtningar berättade att det var de gode männen som ansvarade för vårdkontak- terna och uppmärksammade förvaltningen på vilka behov som fanns.170 En för- valtning berättade att det och kunde dröja länge innan barnen fick genomgå en hälsoundersökning. Förvaltningen drev inte på frågan eftersom de visste att primärvården hade svårt att hinna med.171 8 Uppföljning av vården 8.1 Råd, stöd och annan hjälp till hemmen ska i fråga om de barn som vårdas i ett familjehem, jourhem, stödboende eller HVB-hem lämna dem som vårdar sådana barn råd, stöd och annan hjälp som de behöver.172 I allmänna råd anges att soci- alnämnden bör se till att familjehemsföräldrarna får handledning och fortbild- ning som är anpassad till uppdragets karaktär.173 Vårdgivarens kompetens är en faktor som påverkar hur arbetet med uppfölj- ningen av en placering bör bedrivas.174 När det gäller placeringar hos släktingar eller andra närstående kan situationen t.ex. vara den att de själva har anlänt 166Stadsdelsförvaltningarna m.fl., dnr 5518-2016, och socialförvaltningen i , dnr 5782-2016. 167Jämför 3 kap. 12 a–12 f §§ skollagen. social- och arbetsmarknadsförvaltningen i , dnr 5779-2016, och socialförvalt- ningen i Kumla, dnr 5781-2016. 169Älvsjö stadsdelsförvaltning, dnr 6570-2016. 170Stadsdelsförvaltningarna m.fl., dnr 5518-2016. 171Socialförvaltningen i , dnr 5782-2016. 1726 kap. 7 a § SoL. 1736 kap. AR SOSFS 2012:11. 174Nya sociallagarna – Med kommentarer – I lydelsen , m.fl., s. 185. 2017/18 JO1 till och därför av olika anledningar behöver särskilt stort stöd i sitt upp- drag som familjehem. ska noga följa vården av vart och ett av de barn och unga som vårdas i ett familjehem, jourhem, stödboende eller HVB-hem främst genom regelbundna personliga besök i det hem där barnet eller den unge vistas, en- skilda samtal med barnet eller den unge, samtal med den eller dem som tagit emot barnet eller den unge i sitt hem och samtal med vårdnadshavarna.175 Vi- dare ska socialnämnden särskilt uppmärksamma barnets eller den unges hälsa, utveckling, sociala beteende, skolgång samt relationer till anhöriga och andra närstående. Av allmänna råd framgår att nämnden vid uppfölj- ningen bör notera om det finns behov av ändrade eller utökade insatser som kan medföra att en ny utredning krävs enligt 11 kap. 1 § SoL.176 8.3 En särskilt utsedd socialsekreterare När vård ges i ett familjehem, stödboende eller HVB-hem ska det finnas en av socialnämnden särskilt utsedd socialsekreterare som ansvarar för kontakterna med barnet eller den unge. Socialsekreteraren ska besöka barnet eller den unge regelbundet i den omfattning som är lämplig utifrån barnets eller den unges behov och önskemål.177 I allmänna råd anges att besöken bör göras minst , men att yngre barn samt barn och unga som har placerats kan behöva tätare kontakt.178 Arbetet med att följa en placering måste anpassas efter förhållandena i det enskilda fallet.179 När det gäller ensamkommande barn finns det ingen vård- nadshavare eller biologisk förälder som kan ge information om barnets förhål- landen till socialnämnden. En fungerande kontakt med föräldrarna bidrar an- nars ofta till god insyn i en placering. Här fyller de gode männen naturligtvis en stor funktion. Som redovisats i avsnitt 5.4.1 redogjorde några förvaltningar för att många ensamkommande barn först fick förtroende för sin socialsekreterare och att det kunde vara en anledning till att det ofta dröjde innan barnet delgav eventuella behov som det hade eller berättade om brister i hemmet. Jag föreställer mig även att ett barn som är placerat hos en anhörig kan känna stark lojalitet till familjehemmet. Mot den bakgrunden är det särskilt angeläget att den särskilt utsedde socialsekreteraren har en tät och kontinuerlig kontakt med barnet. Socialsekreterarens personliga kontakt med barnet utgör en central del i uppföljningen av vården.180 Det är av stor vikt att socialsekre- teraren är uppmärksam på eventuella nya behov hos barnet som kan uppstå under placeringens gång och att en utredning inleds i enlighet med 11 kap. 1 § 1756 kap. 7 b § SoL. 176SOSFS 2014:6 s. 6. 1776 kap. 7 c § SoL. 1787 kap. AR SOSFS 2012:11. 179Nya sociallagarna – Med kommentarer – I lydelsen , m.fl., s. 185. 2012/13:10 s. 78. 2017/18 JO1 SOCIALTJÄNST SoL när barnet kan behöva ges ytterligare insatser eller omplaceras. För detta ska det finnas fastställda rutiner.181 8.4 Övervägande av vården ska minst en gång var sjätte månad överväga om vården enligt SoL fortfarande behövs och hur vården bör inriktas och utformas.182 Även pri- vata placeringar omfattas av nämndens skyldighet att överväga vården. Vid mina inspektioner fick jag intrycket att man vid anhö- rigplaceringar ofta var förhållandevis snabb med att fatta beslut i placerings- frågan. Jag uppfattade emellertid inte att uppföljningen av dessa placeringar var anpassad till eventuella behov av mer omfattande stödinsatser än annars. I stället noterade jag t.ex. en placering hos en anhörig där det hade lämnats upp- gifter som borde ha ingett förvaltningen oro för barnets förhållanden. Det ver- kade dock i det fallet inte ha inletts någon utredning för att klarlägga bl.a. fa- miljehemmets förutsättningar att ge barnet god vård.183 Mitt intryck i stort var dock att de granskade förvaltningarna som regel vid- tog åtgärder när t.ex. en god man eller skola påtalade allvarligare problem av något slag eller lämnade uppgifter om missförhållanden i hemmet.184 Antalet dokumenterade kontakter med barnen i övrigt efter placeringen kunde variera, men vid några förvaltningar som granskades hade man förhållandevis gles kon- takt med barnen.185 Vid en förvaltning hade det i ett fall dröjt nästan sju måna- der från avslutad utredning till det att socialsekreteraren, i samband med att vården skulle övervägas, höll ett uppföljande samtal med ett barn. Det fanns vid samma förvaltning även ett ärende där ett barn vid upprepade tillfällen un- der ett halvårs tid utan resultat hade försökt få kontakt med förvaltningen med anledning av ändrade förhållanden.186 Vid en av förvaltningarna kom det fram att det fanns många ärenden som ännu inte hade fördelats till en ansvarig handläggare och där det inte heller hade utsetts en särskild socialsekreterare. Samma förvaltning hade många barn placerade i konsulentstödda familje- eller jourhem, och jag noterade att dokumentationen i de ärendena var knapphändig, vilket naturligt- vis också påverkar möjligheten till uppföljning.187 1812 kap. 2 § andra stycket SOSFS 2012:11. 1826 kap. 8 § första stycket SoL. 183Socialförvaltningen i , dnr 5783-2016. 184Se t.ex. stadsdelsförvaltningarna m.fl., dnr 5518-2016. 185Stadsdelsförvaltningarna m.fl., dnr 5518-2016, och sociala nämndernas för- valtning i , dnr 5778-2016. 186Socialförvaltningen i , dnr 5782-2016. 187Stadsdelsförvaltningarna m.fl., dnr 5518-2016. 2017/18 JO1 Vidare kunde jag vid inspektionerna konstatera att det vid flera förvaltningar fanns ärenden där vården inte hade övervägts inom föreskriven tid och att vår- den i en del fall inte hade övervägts alls.188 Under den pressade arbetssituation som rådde och var det flera förvaltningar som i många delar inte levde upp till de krav som lagstiftaren har ställt på . Jag vill här framhålla det ansvar som socialnämnden har för ett placerat barn. Att noga följa vården och se till att barnet har det bra är en av socialnämndens viktigaste uppgifter. För att nämnden ska kunna fullgöra sitt ansvar för att ett barn växer upp under trygga förhållanden krävs en tät och kontinuerlig kontakt med barnet samt regel- bundna besök där barnet vistas. Även kontakten med den gode mannen är gi- vetvis av stor vikt. Utifrån förvaltningarnas egna redogörelser har fokus legat på att de ensam- kommande barnen skulle få en placering, och man har prioriterat att träffa bar- nen. kunde jag, som framgår av avsnitt 5.3.3, se exempel på när innan man tog kontakt med barnet. Som redogjorts för i avsnitten 5.5 och 6.4.2 genomförde man inte heller alltid utredningar på ett tillräckligt omsorgsfullt sätt, och ibland hade det inte gjorts någon utredning i ärendet över huvud taget. I de situationerna blir uppföljningen ännu viktigare för att försäkra sig om att barnet har det bra, inte minst när det gäller ensam- kommande barn som ju inte har någon vårdnadshavare eller biologisk förälder som kan ge information om barnets förhållanden. Jag är därför särskilt kritisk till att det vid tiden för inspektionerna fortfarande fanns ärenden som inte ens hade fördelats till en ansvarig handläggare. Att man så efter det att barnen hade anvisats till kommunen ännu inte hade fått ens en övergripande kontroll över sina ärenden menar jag är helt oacceptabelt. Ett annat viktigt syfte med uppföljningen är att skapa ett underlag för över- väganden av om vården fortfarande behövs. Jag vill med anledning av mina iakttagelser särskilt fästa socialnämndernas uppmärksamhet på den skyldighet som nämnden har att överväga vården vid frivilliga placeringar. Det är inte tillräckligt att de socialsekreterare som har kontakt med barnet, familjehemmet och den gode mannen, bedömer att vården ska fortsätta. Lagstiftaren har ansett att det är politikerna i nämnden som ska göra övervägandet vid ett samman- träde. För att socialnämnden ska kunna få ett tillräckligt underlag inför sitt över- vägande måste det upprättas vårdplaner och genomförandeplaner. Det är med utgångspunkt från de planerna som nämnden ska se till att vården utgår från barnets behov. I avsnitt 4.4.2 har jag redogjort för de brister som jag noterade vid flera förvaltningar när det gäller upprättandet av vårdplaner och genomfö- randeplaner. Det var bl.a. fråga om att det saknades planer i flera ärenden och 188 i , dnr 5783-2016, socialförvaltningen i , dnr 5782- 2016, sociala nämndernas förvaltning i , dnr 5778-2016, och socialförvaltningen i , dnr 5780-2016. 2017/18 JO1 att de vårdplaner som hade upprättats i vissa fall var knapphändiga eller så all- mänt hållna att de saknade reellt innehåll. Arbetet med planerna prioriterades inte när det kom som flest ensamkommande barn till kommunerna och det har jag förståelse för. Jag vill dock påtala vikten av att arbetet med att upprätta sådana planer i samtliga ärenden kommer igång och att planerna löpande revi- deras så att de uppgifter som redovisas är aktuella. Det krävs även noggranna journalanteckningar om vad som har kommit fram om barnets situation. pelvis bör de kontakter som har tagits mellan den särskilt utsedde socialsekre- teraren och familjehemsföräldrarna, barnet och den gode mannen redovisas. Det bör av anteckningarna även framgå vilka kontakter som har tagits med andra myndigheter i syfte att ge barnet stöd och hjälp. Uppföljningen är också viktig för att fånga upp behov av andra insatser som har uppstått eller kommit fram. Det ingår i den särskilt utsedde socialsekrete- rarens uppgifter att se till att barnet eller den unge får tillgång till sådana insat- ser och att även dessa insatser följs upp. Vidare krävs en fortsatt lyhördhet inför behovet av stöd till det hem där barnet är placerat. Det kan dock vara svårt att upptäcka nya behov som uppstår under placeringens gång om det saknas vård- planer och genomförandeplaner eller om dessa är bristfälliga. 9 Ändring av ett ensamkommande barns boende Under framför allt märkte jag en ökning av antalet anmälningar med anknytning till ensamkommande barn. I huvudsak framfördes klagomål mot socialnämndernas handläggning och beslut om ändring av boende för bar- nen. I flera fall handlade klagomålen om att barnet motsatte sig att flytta från ett boende till ett annat och att inte såg till barnens bästa. I flera av anmälningarna anfördes att socialnämnden hade brustit i att utreda barnens förhållanden och i skyldigheten att låta barnen och de gode männen komma till tals. I ett antal av dessa ärenden begärde jag att de berörda nämnderna skulle yttra sig över det som hade anförts i anmälningarna till JO.189 Även i andra anmäl- ningar till JO har frågor om samma sak aktualiserats. Mot bakgrund av de an- mälningar som jag har utrett och till mina uttalanden i detta beslut har jag dock inte funnit anledning att särskilt utreda de övriga anmälningar som har kommit in i saken. rådde en besvärlig situation för landets socialtjänster, som skulle utreda de ensamkommande barnens behov och ordna med lämpliga boenden för dem. De inspektioner som jag har genomfört och aktuella tillsynsärenden ger en bild av att många kommuner inte hade praktiska möjligheter att inledningsvis tillgodose de ensamkommande barnens behov av insatser inom den egna kommunen eller i en angränsande kommun. Många barn fick därför placeras långt ifrån den anvisade kommunen. /16 kom det färre ensamkommande barn till . 189 Se JO:s beslut i ärenden med dnr 1639-2016 m.fl., 1985-2016 m.fl. och 2170-2016. 2017/18 JO1 fick då möjlighet att ordna boenden för de ensamkommande barnen inom den egna kommunen och ville därför ”ta hem” de barn som nämnden hade anvisat till kommunen men som nämnden inledningsvis hade placerat i andra kommu- ner.190 Några av förvaltningarna upplevde i samband med detta att mycket ar- bete fick läggas ned på att få barnen och de gode männen att medverka till en flytt.191 Jag har vidare fått intrycket att en faktor till att barn har flyttats i den omfattning som har skett är att den extrema situationen i flera fall ledde till att första placering av barnen inte skedde med de krav på omsorg och noggrannhet som normalt ställs vid en placering. Detta medförde i vissa fall att barn placerades i boenden som var direkt olämpliga. Vid en förvaltning uppgav man t.ex. att ett skäl till att flera omplaceringar hade behövt göras var att man inledningsvis inte hade haft möjlighet att matcha boendet utifrån bar- nets behov. Ett annat skäl var att man upptäckte att vissa företag som hade anlitats inte bedrev en seriös verksamhet.192 Vid ett par förvaltningar uppmärk- sammades det vidare att privata utförare hade omplacerat barn utan nämndens kännedom.193 I ett av de tillsynsärenden som jag har granskat upptäckte nämn- den att en privat utförare inte hade tillstånd att driva verksamhet i den form som gjordes, vilket ledde till att 44 ungdomar som nämnden hade placerat genom utföraren fick omplaceras.194 Vid min granskning av aktuella tillsynsärenden och i samtal med tjänste- männen på de olika förvaltningarna kom det fram att förvaltningarna har han- terat frågor som rör ändring av ensamkommande barns boende på olika sätt. De flesta förvaltningar uppgav att en utredning om barnets förhållanden görs inför en omplacering. Vid några förvaltningar uppgav man dock att det inte alltid hade skett.195 En förvaltning uppgav att man inte fattade något beslut om omplacering om det var fråga om en omplacering med samma utförare.196 Även i anmälningar till JO har det framförts klagomål mot att socialtjänsterna inte har fattat några skriftliga beslut när boendet för barnet har ändrats.197 Mot bakgrund av det som har kommit fram vid inspektionerna och i de kla- gomål som har förts fram mot socialtjänsternas handläggning av frågor som rör ändring av ensamkommande barns boende har jag funnit anledning att närmare klargöra hur bör gå till väga när det uppstår en fråga om att flytta ett barn från ett boende till ett annat. För enkelhetens skull benämner jag fort- sättningsvis alla sådana ändringar av ett barns boende som omplacering. 190Socialförvaltningen i Kumla, dnr 5781-2016, socialförvaltningen i , dnr 5780-2016, social- och arbetsmarknadsförvaltningen i , dnr 5779-2016, samt JO:s beslut i ärende med dnr 1985-2016 m.fl. 191Socialförvaltningen i , dnr 5780-2016. 192Älvsjö stadsdelsförvaltning, dnr 6570-2016, och en promemoria upprättad i samband med den inspektionen i ärende med dnr 2170-2016. 193Socialförvaltningen i , dnr 5783-2016, och stadsdelsförvaltning, dnr 6570- 2016, samt en promemoria upprättad i ärende med dnr 2170-2016 i samband med inspektionen av stadsdelsförvaltning. 194JO:s beslut i ärende med dnr 1639-2016 m.fl. socialförvaltningarna i , dnr 5780-2016, och , dnr 5783-2016. 196Stadsdelsförvaltningarna m.fl., dnr 5518-2016. JO:s beslut i ärende med dnr 1985-2016 m.fl. 2017/18 JO1 Den grundläggande bestämmelsen i 3 kap. 5 § SoL om att socialnämndens in- satser för den enskilde ska utformas och genomföras tillsammans med honom eller henne gäller naturligtvis även vid omplacering av ett barn. Av bestämmel- sen framgår klart och tydligt att inte får vidta insatser ”över hu- vudet” på den enskilde.198 Den gode mannen likställs med en vårdnadshavare och har därmed ett av- görande inflytande över frågan om barnets boende.199 Den gode mannens sam- tycke utgör alltså en nödvändig förutsättning för placeringen av barnet. Det gäller även när socialnämnden vill att ett barn ska flytta från ett boende till ett annat. När en åtgärd rör ett barn ska barnet få relevant information. Ett barn ska ges möjlighet att föra fram sina åsikter i frågor som rör honom eller henne. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Barnets åsikter och inställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad.200 Det finns inte någon nedre åldersgräns för när barn kan få komma till tals. I alla beslut som rör barn bör det framgå att barnets åsikter har hämtats in och hur åsikterna i så fall har hämtats in och beaktats.201 I alla ärenden som gäller barn ska barnets bästa beaktas och vara avgörande vid beslut och andra åtgärder som rör vård- eller behandlingsinsatser för bar- net.202 Till detta kommer åtaganden enligt . Av följer att barn har rätt att uttrycka sina åsikter och att princi- pen om barnets bästa ska vara styrande. Förutom barnets åsikter, ska de ana- lyser som ligger till grund för bedömningen av barnets bästa dokumenteras.203 I mål och ärenden som handläggs enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen har ett barn som har fyllt rätt att föra sin egen talan.204 Både den gode mannen och barnet får då ställning som part i målet eller ärendet. 9.3 Skäl för omplacering av ett barn Det kan finnas flera skäl till att ett ensamkommande barn behöver omplaceras. Ett skäl kan vara att barnet eller hans eller hennes gode man framför ett önske- mål om att få byta boende. En annan situation är när det inte finns faktiska förutsättningar för att bo kvar i ett hem, t.ex. därför att en enskild verksamhet ska upphöra eller för att ett familjehem av något skäl inte vill eller kan ha kvar sitt uppdrag. Förhållandena i ett familjehem kan även ha förändrats på grund av olika omständigheter såsom sjukdom eller separation hos familjehemsför- äldrarna. Det kan också vara så att ett boende på grund av något förhållande som senare uppmärksammas bedöms vara olämpligt för barnet. 1979/80: 1 s. 528. 2004/05:136 s. 29 och 30. 20011 kap. 10 § SoL. 2012/13:10 s. 37. 2021 kap. 2 § SoL. 2012/13:10 s. 37 och 4 kap. 15, 16 och 18 §§ SOSFS 2014:5. 20411 kap. 10 § SoL. 2017/18 JO1 kan alltså av flera skäl ha anledning att omvärdera ett familjehems eller en in- stitutions möjlighet att ge barnet den omsorg och vård som det behöver. Det finns även situationer som kan vara svårare att acceptera för den en- skilde. Hit hör att en kommun har sagt upp ett avtal med ett boende som drivs i enskild regi och i stället vill flytta ett barn till ett av kommunens egna boen- den, t.ex. därför att kostnaden därigenom skulle minska. 9.4 Omprövning av ett tidigare fattat biståndsbeslut eller ändring av en redan beviljad insats 9.4.1 Allmänt om omprövning av ett beslut om bistånd i form av vård eller boende i ett familjehem, HVB-hem eller stödboende När det blir aktuellt att flytta ett barn som är stadigvarande placerat enligt be- stämmelserna i socialtjänstlagen från ett boende till ett annat uppstår frågan om under vilka förutsättningar som socialnämnden har möjlighet att fatta ett sådant beslut. Detta ger mig anledning att behandla i vilken utsträckning ett beslut om omplacering kan innebära en omprövning av ett tidigare fattat biståndsbeslut eller om det i stället är fråga om en ändring av en redan beviljad insats. Ett beslut om bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL i form av vård eller boende i ett familjehem, HVB-hem eller stödboende utgör ett s.k. gynnande förvaltnings- beslut. Någon generell regel om under vilka förutsättningar en myndighet kan ändra ett beslut av en annan anledning än rena förbiseendefel finns inte. Utgångs- punkten är dock att ett gynnande beslut inte kan ändras till nackdel för den enskilde.