frsrdg · H504JO1 · 2017-11-14 00:00:00 — Förvaltningen har erhållit uppgift från kvinnans son om att den aktuella surfplattan är ett förskrivet hjälpmedel för kommunikation. Han har dock inte uppgett vem som förskrivit surfplattan som hjälpmedel trots upprepade förfrågningar. Förvaltningen har vare sig av sonen eller hälso- och sjukvår- den erhållit någon information om hur surfplattan skulle kunna användas i syfte att kommunicera med modern. Förvaltningen har varit i kontakt med logoped vid i somuppgav att det inte skett någon för- skrivning därifrån och hennes bedömning är att en surfplatta inte är till hjälp för kvinnan. Förvaltningen har även varit i kontakt med Hörselmottag- ningen som uppgav att de inte skriver ut surfplattor som hjälpmedel. Per- sonalen kommunicerar direkt med henne och behöver inte detta som hjälp- medel, då ser de henne och kan läsa av hur hon uppfattar det de behöver förmedla samt vad hon förmedlar till dem. Förvaltningen har erbjudit att hjälpa den enskilde att använda sin surf- platta för videosamtal med sin son då personal är i lägenheten, förslagsvis i samband med besök. Detta kan ske innan hon förflyttar sig till allmänna lokaler runt kl. 9.30 eller / tidig kväll då hon åter vistas i sin lägenhet. Kvinnan har aldrig visat något intresse för detta. Det finns tillfällen då hon helt ignorerar att det ringer i telefonen trots att personal då går fram och frågar om hon vill att vi svarar. Hon är tydlig i sin kommunikation då hon vill eller inte vill något. Vård- och omsorgsnämndens bedömning Rättsläget gällande de omständigheter som omfattas av den aktuella anmä- lan är oklart. Å ena sidan finns de rättigheter för enskilda som följer av socialtjänstlagen och å andra sidan de civilrättsliga reglerna som reglerar hyresförhållandet. Härtill kommer det oklara rättsliga läget som föreligger då utrustning för bild- och ljudupptagning används av enskilda i lokaler och verksamheter som för myndighetens räkning omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagstiftningen. Kvinnan erbjuds möjligheten att använda surfplattan i sin egen lägenhet men har ännu inte visat någon vilja till att göra det. Nämndens tolkning av rättsläget är att det inte finns någon tillämplig lagstiftning som ålägger nämnden att vara kvinnan behjälplig med att använda den aktuella surfplat- tan i gemensamhetsutrymmena. Mot bakgrund av den tekniska utveck- lingen i samhället är det dock välkommet med ett klargörande. Det är vidare mer lämpligt med respekt för de övriga brukarna att utrust- ning för video samtal/ljudupptagning endast används i den egna lägenheten. I händelse av att utrustning för videosamtal/ljudupptagning används i gemen- samhetslokaler finns det en risk att känslig information kommer andra per- soner till del. För det fall hälso- och sjukvården förskriver hjälpmedel ska nämnden givet- vis se till att enskilda får hjälp med att nyttja dem enligt instruktion från hälso- och sjukvården. JO begärde därefter att skulle yttra sig över frågan om det var lagligt och lämpligt att kommunen nekade M.B. att använda surfplattan i all- männa utrymmen på boendet. anförde i ett yttrande bl.a. föl- jande: anser att det kan vara lagligt och lämpligt att neka NN att använda sin surfplatta för videosamtal i allmänna utrymmen på det särskilda boende där hon bor. i meddelade NN att hon inte får använda sin surfplatta för videosamtal i allmänna utrymmen på det särskilda boende i där hon bor. Förvaltningen hänvisade till gällande ”Allmänna ordningsregler vid vistelse i öppna lokaler på ser- vicehus eller i vårdboende”. Ordningsreglerna anger bl.a. att fotografering, film- och ljudupptagning är tillåtet efter medgivande från de som vistas i lokalen. NN anmälde vård- och omsorgsförvaltningen till JO och anförde i hu- vudsak följande. Hon vistas i boendets matsal. I den lägenhet som hon har i boendet vägrar hon att vara förutom när hon sover där. För att kunna använda surfplattan behöver hon därför få använda den i boendets matsal. Surfplattans webkamera har en begränsad upptag- ning och det är därför en mycket liten risk för att andra personer än hon ska filmas under samtalen. Eftersom det är videosamtal spelas ingenting in. På grund av att hon har en mycket nedsatt talförmåga efter en hjärnblödning har hon förskrivits surfplattan som hjälpmedel för att även kunna kommu- nicera med sitt ansikte och bättre kunna förstå vad den som hon kommuni- cerar med säger. Att inskränka hennes användning av surfplattan innebär att 2017/18 JO1 2017/18 JO1 inskränka hennes medborgerliga rättigheter och rättighet att som person med funktionsnedsättning kunna kommunicera med omvärlden. anför i yttrande till JO i huvudsak föl- jande. Med NN:s hyreskontrakt i det särskilda boendet följer en rätt att vistas i boendets gemensamhetslokaler som utgör en del av hyresgästernas egna boende. Förvaltningen har trots försök inte kunna få bekräftat att surfplattan verkligen förskrivits som hjälpmedel åt NN. Med respekt för de övriga som bor i det särskilda boendet är det mest lämpligt att utrustning för videosamtal eller ljudupptagning bara används i den egna lägenheten för att inte riskera att känslig information når andra. NN har erbjudits hjälp med att använda surrplat- tan när hon vistas i sin lägenhet till exempel eller på eftermid- dagen eller tidig kväll. Hon har dock aldrig visat något intresse för det. Det finns tillfällen då NN helt ignorerar att telefonen ringer trots att personalen då frågar om hon vill att personalen ska svara. I regeringsformen, , anges att var och en gentemot det allmänna är till- försäkrad yttrandefrihet och informationsfrihet. Yttrandefriheten innebär en frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Informationsfriheten innebär en frihet att inhämta och ta emot upplysningar samt att i övrigt ta del av andras ytt- randen (2 kap. l § l och 2 RF). Av 2 kap. 20 § RF följer att yttrande- och informationsfriheten under vissa förutsättningar får begränsas genom lag el- ler annan författning. Möjligheterna att neka användningen av surfplattor i allmänna utrym- men i särskilda boenden är inte närmare reglerad i de bestämmelser i som specifikt reglerar den boendeformen (5 kap. 5 och 7 §§). Lagligheten i och lämpligheten av sådana begränsningar får därför utöver en bedömning enligt bedömas utifrån de grundläggande bestämmelser i som gäller för all socialtjänstverksamhet och de bestämmelser som särskilt berör socialtjänstverksamhet som riktar sig till äldre människor. Be- stämmelser av intresse är därmed främst kravet på respekt för människornas självbestämmanderätt och integritet (l kap. l §), kravet på att insatser ska vara av god kvalitet (3 kap. 3 §) samt bestämmelsen om värdegrund (5 kap. 4 §). I sammanhanget bör nämnas de förarbetsuttalanden till 3 kap. 3 § SoL som anger att verksamhet för äldre ska präglas av respekt för den enskildes självbestämmande, integritet, trygghet och värdighet. God kvalitet innebär enligt förarbetena bland annat att vid behovsbedömningen och i det dagliga arbetet uppmärksamma behov av sådana insatser som kan underlätta den dagliga livsföringen, till exempel hjälpmedel, bostadsan- passning och rehabilitering (prop. 1996/97:124 Ändring i socialtjänstlagen s. 53). Vidare innebär den värdegrund som ska styra arbete med äldre bland annat att skapa mening och sammanhang för den enskilde, vilket i sig kan innebära att personal stödjer den äldre personen i att upprätthålla kontakter och gemenskap, inte bara med sina närstående utan också med vänner eller föreningsliv m.m. (prop. 2009/10:116 Värdigt liv i äldreomsor- gen, s. 27 och 30). Ordningsregler får inte innebära att de boendes grundläggande fri- och rät- tigheter begränsas eller att rätten till självbestämmande och integritet kränks. Att använda surfplatta för videosamtal är visserligen exempel på ett sätt för NN att utnyttja sin yttrande- och informationsfrihet enligt RF. Men med hänsyn till att NN har möjlighet att använda surfplattan för videosamtal i 2017/18 JO1 sin egen lägenhet, med personalens hjälp om hon så önskar, anser Social- styrelsen att vård- och omsorgsförvaltningen besked till NN att hon med hänvisning till ordningsregler inte får använda sin surfplatta för videosam- tal i allmänna utrymmen på det särskilda boendet där hon bor inte kan anses innebära något intrång i NN:s grundlagsskyddade fri- och rättigheter. När flera personer bor i ett särskilt boende kan det vara nödvändigt med vissa gemensamma regler kring den gemensamma boendemiljön om syftet med reglerna är att skapa trygghet och trivsel för alla som bor där. Även regler som syftar till att hindra röjande av sekretessbelagda uppgifter om andra kan i vissa fall behövas. Reglerna bör också tas fram i samverkan med de boende. Vidare har visserligen alla som bor i ett särskilt boende enligt SoL:s be- stämmelser rätt till omsorg av god kvalitet. Det innebär dock att alla inte kan få alla sina önskemål tillgodosedda. ifrågasätter inte att NN kan ha god hjälp av surfplattan och att den kan fungera som ett hjälp- medel som bidrar till att NN kan upprätthålla kontakter och kommunicera med sin omgivning. Dock anser att NN:s rätt att själv be- stämma över användningen av surfplattan måste vägas även mot övriga bo- endes rätt till skydd för sin personliga integritet och deras rätt till en boen- demiljö av god kvalitet enligt SoL:s bestämmelser. Också vid en sådan av- vägning anser att det kan vara lagligt och också lämpligt att neka NN att använda surfplattan för videosamtal i allmänna utrymmen på boendet och i stället hänvisa NN till att använda surfplattan för videosamtal i sin egen lägenhet med personalens hjälp. JO gav även Kommuner och landsting (SKL) tillfälle att lämna syn- punkter på frågan om det var lagligt och lämpligt att kommunen nekade M.B. att använda surfplattan i allmänna utrymmen på boendet. I ett svar anförde SKL bl.a. följande: ska enligt 5 kap. 5 § SoL verka för att äldre människor får goda bostäder och ge dem som behöver det stöd och hjälp i hemmet och annan lättåtkomlig service. Kommunen ska inrätta särskilda boendeformer för service och omvårdnad för äldre människor som behöver särskilt stöd. Uppgift om att en enskild har bistånd i form av särskilt boende enligt 4 kap. l § SoL kan omfattas av sekretess enligt 26 kap. l § offentlighets- och sek- retesslagen (OSL). Enligt 2 kap. l § OSL gäller sekretessen för myndigheten och dess anställda m.fl. De boende är således inte skyldiga att beakta de aktu- ella sekretessbestämmelserna. Förvaltningen har dock som ansvarig för verksamheten att verka för att sekretessbelagda uppgifter om de boende på vårdboendet inte sprids till obe- höriga. SKL kan inte se att det finns några lagliga hinder mot att ha ordningsfö- reskrifter som reglerar användandet av teknisk utrustning för att på så sätt begränsa risken att sekretessbelagda uppgifter sprids till obehöriga. Förutsatt att ordningsregeln har den avsedda effekten och inte begränsar den enskildes handlande på ett oskäligt sätt, framstår lösningen som väl avvägd i samman- hanget. I annat fall kan förvaltningen föra en diskussion med den enskilde och försöka komma överens om att videosamtal inte ska föras på ett sådant sätt att andra boende exponeras. I förevarande fall har M.B:s möjligheter att kommunicera med omgivningen inte begränsats i någon oskälig omfattning då det står henne fritt att ha vi- deosamtal i den egna lägenheten. 2017/18 JO1 . yttrade sig över remissvaren från vård- och omsorgsnämnden, Social- styrelsen och SKL och bifogade bl.a. intyg från hörselvården, M.B:s logoped, fotografier och mejl. Därefter lämnade . in ytterligare två skrivelser i vilka han uppgav följande: Efter en ommöblering av boendets matsal sitter M.B. numera vid ett bord med ryggen mot en vägg varför det inte längre finns någon risk för att någon av misstag hamnar på bild när M.B. genomför ett videosamtal. . har påtalat detta för förvaltningen och bett dem tillåta M.B. att använda sin surfplatta när hon sitter på den platsen. Han fick beslut om att förbudet fortfa- rande gäller, med hänvisning till ordningsreglerna. Han bifogade fotografier och mejl. () lämnade på eget initiativ in ett yttrande. SDR uppgav att förbundet hade tagit del av och yttran- den och vände sig emot bedömningen att det skulle vara lagligt att neka M.B. att använda en bildtelefon via surfplatta i allmänna utrymmen. SDR gjorde vi- dare gällande att en surfplatta som används som en bildtelefon ska jämställas med en vanlig mobiltelefon och få användas i allmänna utrymmen samt att en särskild överenskommelse kan göras så att andra boende inte riskerar att synas i bild. I ett beslut anförde JO följande. drabbades hon av en blödning i hjärnan. Blöd- ningen påverkade bl.a. hennes kommunikationsförmåga. har beviljats bistånd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, i form av vårdboende med hemtjänstinsatser. Hon bor i en egen lägenhet på ett vårdboende enligt ett särskilt hyreskontrakt (särskild boendeform för ser- vice och omvårdnad för äldre människor som behöver särskilt stöd enligt 5 kap. 5 § SoL). Med hyreskontraktet följer en rättighet att vistas i boendets gemen- samma lokaler. Såvitt har kommit fram tillbringar M.B. större i de gemensamma utrymmena. har en surfplatta som hon använder bl.a. för att ringa videosamtal till sin son. Förvaltningen har meddelat M.B. att hon inte får använda surfplattan för videosamtal i boendets gemensamma utrymmen på grund av de ordnings- regler som gäller för boendet. Frågan i mitt ärende är om förvaltningen har haft fog för det beskedet. Inledningsvis konstaterar jag att jag inte kan se att någon av M.B:s grund- läggande fri- och rättigheter enligt regeringsformen och har blivit kränkta genom att M.B., som har haft möjlighet att fritt använda sin surfplatta i sin egen lägenhet på boendet, har nekats att använda surfplattan för videosamtal i de gemensamma utrymmena. 2017/18 JO1 Grundläggande principer och värdegrund inom äldreomsorgen En övergripande och grundläggande princip för är att verksam- heten ska bygga på respekt för människornas självbestämmande och integritet (1 kap. 1 § tredje stycket SoL). I detta ligger även att måste väga det intrång i den personliga integriteten som en åtgärd från sida medför mot de intressen som myndigheten har att tillgodose. En annan av socialtjänstlagens utgångspunkter är normaliseringsprincipen. Principen avser samhällets insatser för att stödja människornas strävan efter att så långt som möjligt kunna leva som andra. Genom olika sociala serviceinsatser kan nämnden underlätta boendet för den som på grund av ålder eller av annan orsak har svårt att klara sig själv. är det viktigt att nämnden på olika sätt medverkar till att bryta den isolering som kan följa av t.ex. ett handikapp. Detta kommer till uttryck i bl.a. 3 kap. 6 § SoL. I 5 kap. 4 § första stycket SoL uttrycks den värdegrund som ska vara vägle- dande i äldreomsorgens verksamheter. I bestämmelsen anges att omsorg om äldre ska riktas in på att äldre personer får leva ett värdigt liv och känna välbefinnande. Av bestämmelsens andra stycke följer att äldre ska få möjlighet att leva och bo självständigt under trygga förhållanden och ha en ak- tiv och meningsfull tillvaro i gemenskap med andra. Bestämmelsen vilar på ovan nämnda principer om respekt för den enskildes integritet och självbestäm- mande, och om normalisering. Begreppet värdigt liv har en övergripande karaktär och kan innebära sådant som privatliv och kroppslig integritet, självbestämmande, delaktighet, individ- anpassning, insatser av god kvalitet och gott bemötande mot den äldre personen och hennes eller hans närstående (se prop. 2009/10:116 s. 27). Till en persons välbefinnande hör sådant som en känsla av trygghet och meningsfullhet. Det bör vara fråga om att skapa förutsättningar för sådant som ger livsmod, livs- glädje och en känsla av sammanhang. Mening och sammanhang kan bl.a. in- nebära att personalen stöder den äldre personen i att upprätthålla kontakter och gemenskap med bl.a. sina närstående (jämför prop. 2009/10:116 s. 29–30). När flera personer bor i ett boende kan det av olika skäl vara nödvändigt med vissa ordningsregler kring den gemensamma boendemiljön som bl.a. syftar till att skapa trygghet och trivsel för alla som bor där. Jag ser därför inget hinder i sig mot att det ställs upp vissa ordningsregler för gemensamma utrymmen på ett boende. Principerna om normalisering och självbestämmande, liksom omständighet- erna att M.B. använder surfplattan för kortare videosamtal med en närstående och att hon tillbringar större delen av sin vakna tid i de gemensamma utrym- mena, talar enligt min mening starkt för att M.B. borde få ringa videosamtal inte bara i sin lägenhet utan även i de gemensamma utrymmen som tillhör hen- nes boende. Mot detta ställs i detta fall det berättigade intresset av respekt för andra bo- endes integritet. Såvitt det har kommit fram grundar sig förvaltningens förbud 2017/18 JO1 mot att använda en surfplatta i de gemensamma utrymmen på risken för att känslig information skulle komma andra personer till del. Jag föreställer mig att det beroende på bl.a. individuella be- hov och önskemål hos de äldre och lokalernas utformning går att hitta praktiska lösningar som tillgodoser flera intressen utan att sätta någon av ovanstående principer åt sidan. Mot denna bakgrund ställer jag mig tveksam till att M.B. till följd av kom- munens ordningsregler har förbjudits helt att ringa videosamtal på sin surfplatta i boendets gemensamma utrymmen. Det besked som man har lämnat till M.B. framstår som alltför kategoriskt. Förvaltningen borde rimligen ha kunnat ordna saken så att M.B. hade kunnat föra samtalen utan att det inneburit en konflikt med andra intressen i verksamheten. Jag anser dock inte att det finns tillräckliga skäl att uttala någon kritik mot förvaltningen. Vad . i övrigt har framfört leder inte till något uttalande från min sida. Fråga om en stadsdelsnämnd borde ha gjort en polisanmälan angående misstanke om att anställda hos privata hemtjänstutförare begått brott mot en person som erhöll hemtjänstinsatsen genom nämndens försorg (Dnr 3237-2015) Beslutet i korthet: En anställd på ett privat hemtjänstföretag, A., arbetade som vårdbiträde hos bl.a. I-L.E. A. dömdes sedermera för bl.a. tagande av muta, grovt brott, till fängelse . I en anmälan till JO ifrå- gasatte I-L.E:s målsägandebiträde varför socialförvaltningen inte hade gjort en polisanmälan, trots att det till förvaltningen hade lämnats uppgifter om att bl.a. A. hade gjort sig skyldig till oegentligheter mot I-L.E. JO har i sitt beslut riktat in sig på frågan om socialförvaltningen borde ha gjort en polis- anmälan. JO inleder med att bl.a. framhålla att alla insatser inom ska vara av god kvalitet och att den beslutande nämndens ansvar för detta gäller oavsett om det är någon annan än nämnden som svarar för genomförandet av insatsen. Om det uppstår en misstanke om att en enskild har blivit utsatt för ett brott i samband med utförandet av en insats ligger det således i sakens natur att nämnden alltid bör överväga om det finns skäl och förutsättningar för att göra en polisanmälan. Nämndens agerande har, såvitt kommit fram, inte grundats på en till- räcklig analys av de rättsliga förutsättningarna för att göra en polisanmälan. Enligt JO har nämnden åsidosatt sina åligganden att agera för att skydda I-L.E. JO anser att nämnden borde ha gjort en polisanmälan och kritiserar att göra detta. 2017/18 JO1 I-L.E., född , var beviljad hemtjänst av stadsdels- nämnd inom . valde inledningsvis företaget tendo som hemtjänstutförare. –2012 arbetade A., som var an- ställd hos Attendo, som vårdbiträde hos bl.a. I-L.E. dömde . för ocker, grovt brott, och ta- gande av muta, grovt brott (20 kap. 2 § i dess lydelse före ) till fängelse (mål nr B 8022-15). Brotten var begångna mellan och och bestod bl.a. i att A. , genom att utnyttja I-L.E:s beroendeställning och oförstånd, otill- börligen hade tillgodogjort sig eller någon annan ca av I-L.E:s tillgångar samt tagit emot hennes hus i gåva för att senare sälja det- samma för . I en anmälan som kom in till JO klagade I-L.E:s målsägande- biträde, advokaten , på stadsdelsnämnd i kommun. Hon ifrågasatte varför förvaltningen hade underlåtit att göra en polisanmälan trots att det till förvaltningen hade lämnats uppgifter om att bl.a. A. hade begått oegentligheter mot I-L.E. Enligt hade I-L.E. inte behövt förlora alla sina tillgångar om hade agerat och gjort en polisanmälan. Till sin anmälan fogade vissa handlingar. Inledningsvis tog JO kontakt med Inspektionen för vård och omsorg, , som uppgav att myndigheten hade tagit emot en liknande anmälan som den som hade gjorts till JO. Klagomålen var dock riktade mot de privata företag som utfört hemtjänstinsatser hos I-L.E., inte mot . JO begärde därefter att i skulle yttra sig över det som hade anfört i sin anmälan. Som sitt remissvar gav stadsdelsnämnden in ett tjänsteutlåtande som hade upprättats vid stadsdelsförvaltningen. I yttrandet anfördes i huvudsak följande (bilagor har här utelämnats): Ärendet gäller en kvinna född , I-L.E. som har beviljats hemtjänst un- der . har bott tillsammans med sin syster i en villa i . Systern avled och I-L.E. blev mycket ensam och orolig. utökades och I-L.E. hade inledningsvis, enligt eget val, At- tendo som hemtjänstutförare. fick en mycket nära relation och kon- takt med vårdbiträdet A. som arbetade hos henne. A. fortsatte att umgås nära med I-L.E. Ett flertal orosanmälningar har inkommit till stadsdelsnämnden om I-L.E:s situation och att A. och hans familj (fru och barn) synes ha flyttat in till I-L.E. 2017/18 JO1 har genomfört en antal oanmälda och anmälda hembesök för att förvissa sig om att I-L.E. inte far illa och att hon får de insatser hon beviljats med god kvalitet. A. har fått en generalfullmakt att företräda I-L.E., vidare har han erhållit huset som en gåva. Vid hembesöken har I-L.E. uttryckt att hon är trygg med A. och att hon vill ha det på detta vis, vilket även vänner till I-L.E. I-L.E:s hus i såldes och de flyttade till tillsammans. har anmodats yttra sig över vad som framförts i målsägandebiträde anmälan till JO. Anmälan riktar sig till soci- altjänsten i stadsdelsförvaltning och avser frågan om underlåtelse att göra polisanmälan. Yttrandet innehåller en redogörelse för handläggningen av ärendet och myndighetens bedömning rörande den aktuella anmälan. Redogörelse för handläggningen av ärendet fick stadsdelsförvaltning information om att I-L.E:s syster avlidit samt att ett eventuellt behov av godmanskap förelåg (se bilaga 2, journalanteckning daterad ). gjorde förvaltningen ett hembesök hos I-L.E. bekräftade att behov av god man förelåg och ansökte om detta. Det framkom att A., som arbetade för hemtjänstutföraren, var tilltänkt som god man (se bilaga 2, journalan- teckning daterad ). fick stadsdelsför- valtningen information från överförmyndarnämnden om att A. inte var lämplig som god man (se bilaga 2, journalanteckning daterad ). uppgav att hon inte ville ha någon god man om inte A. blev utsedd till detta. uppgav A. till stadsdelsförvaltningen att den konflikt som rådde med I-L.E:s grannar hade blivit värre. Grannarna hade tillkallat polis då de misstänkte att A. hade odlat droger i I-L.E:s växthus. Polisen hittade inget som tydde på att det hade odlats droger hos I-L.E. A. uppgav vidare att I-L.E. önskade byta hemtjänstutförare och att A:s hustru, , skulle bli anhöriganställd. bytte hemtjänstutförare (se bilaga 2, journalanteckning daterad ). blev stadsdelsförvaltningen kontaktad av äldreförvalt- ningen. hade fått information om att en tjänstebil tillhö- rig den tidigare hemtjänstutföraren ofta och stått parkerad utanför samt att huset var välskött både in- och utvändigt. uppgav att den skulle återkomma med förslag på hur ärendet skulle hanteras (se bilaga 2, journalanteckning daterad 2012-07- 04). bokade in ett hembesök hos I-L.E.