bet · H401CU11 · 2017-10-03 00:00:00 — Framtidsfullmakter - en ny form av ställföreträdarskap för vuxna Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till en ny lag om framtidsfullmakter. Den nya lagen ger enskilda en möjlighet att utse någon som kan ha hand om deras personliga och ekonomiska angelägenheter om de senare i livet inte själva kan det. Framtidsfullmakter är ett alternativ till ordningen med gode män och förvaltare och ett komplement till vanliga fullmakter. Framtidsfullmakter stärker enskildas självbestämmande genom att förbättra möjligheterna att planera framtiden och behålla kontrollen över frågor som är av stor betydelse för dem. Utskottet ställer sig också bakom behörighetsregler för anhöriga till personer som kan ha hand om sina ekonomiska angelägenheter. Förslaget skapar en rättslig ram för sådana vardagliga rättshandlingar som många anhöriga utför. Den nya lagen om framtidsfullmakter och övriga lagförslag föreslås träda i kraft . Vidare föreslår utskottet ett tillkännagivande. Enligt utskottet bör reger-ingen ta initiativ till att överväga frågan om upprättande och hantering av elektroniska framtidsfullmakter. Utskottet anser att bör avslå övriga motionsyrkanden. I betänkandet finns tre reservationer (C, L). Proposition 2016/17:30 Framtidsfullmakter – en ny form av ställföreträdar-skap för vuxna. Elva yrkanden i följdmotioner. Ett yrkande i en motion från allmänna motionstiden /17. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Den framtida utformningen av lagen om framtidsfullmakter Den framtida utformningen av ett legalt ställföreträdarskap för anhöriga 1.Den framtida utformningen av lagen om framtidsfullmakter, punkt 2 (C) 2.Den framtida utformningen av lagen om framtidsfullmakter, punkt 2 (L) 3.Den framtida utformningen av ett legalt ställföreträdarskap för anhöriga, punkt 3 (C) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motion från allmänna motionstiden /17 Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut a) antar regeringens förslag till 1. lag om framtidsfullmakter, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i , 4. lag om ändring i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, 5. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), b) ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör ta initiativ till att överväga frågan om upprättande och hantering av elektroniska framtidsfullmakter och tillkännager detta för regeringen. Därmed bifaller proposition 2016/17:30 punkterna 1–5 och motionerna 2016/17:3600 av m.fl. (C) yrkande 3 och 2016/17:3601 av m.fl. (L, KD, M, C) samt 2016/17:655 av (L). Den framtida utformningen av lagen om framtidsfullmakter 2016/17:3600 av m.fl. (C) yrkandena 1, 2 och 4 samt 2016/17:3602 av m.fl. (L) yrkandena 1–5. Reservation 1 (C) Reservation 2 (L) Den framtida utformningen av ett legalt ställföreträdarskap för anhöriga 2016/17:3600 av m.fl. (C) yrkande 5. Reservation 3 (C) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: Skånberg (KD), (S), (M), (M), (S), (M), (C), (MP), (M), (SD), (L), Nooshi Dadgostar (V), (S), Shadiye Heydari (S), (SD), (S) och Faradj Koliev (S). Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att utvärdera förmyndarskapsreform och se över de stödformer som erbjuds äldre och andra behövande. I uppdraget ingick att överväga om fullmakter för en framtida situation (s.k. framtidsfullmakter) är ett gångbart alternativ till stödformerna i . Utredningen lämnade slutbetänkandet Frågor om förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112). Betänkandet har remissbehandlats. fick en sakkunnig person i uppdrag att lämna förslag till vissa kompletterande bestämmelser till utredningens förslag till lag om framtidsfullmakter. Utredaren överlämnade ett förslag till sådana kompletteringar i departementspromemorian Framtidsfullmakter (Ds 2014:16). Promemorian har remissbehandlats. Frågor om lagstiftning om framtidsfullmakter har varit föremål för tillkännagivanden från (bet. 2014/15:CU6, rskr. 2014/15:122). I den nu aktuella propositionen behandlar regeringen de förslag som utredningen lämnade om framtidsfullmakter och om behörighet i vissa fall för anhöriga (SOU 2004:112 del B avsnitt 1–7) och de kompletterande förslag som lämnades i promemorian. Vissa av utredningens andra förslag har redan lett till lagstiftning, se propositionerna Skydd för barn genom registrering av förmyndare i vägtrafikregistret, m.m. (prop. 2005/06:117, bet. 2005/06:LU34, rskr. 2005/06:328), Förmynderskapsrättsliga frågor (prop. 2007/08:150, bet. 2008/09:CU2, rskr. 2008/09:7) och Bättre förutsättningar för gode män och förvaltare (prop. 2013/14:225, bet. 2013/14:CU34, rskr. 2013/14:382). Reger-ingen avser inte att gå vidare med övriga förslag (se prop. 2013/14:225 s. 13). Lagrådet har yttrat sig över lagförslagen. I ärendet har inkommit en skrivelse från . Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1 och lagförslagen i bilaga 2. I betänkandet behandlar utskottet elva motionsyrkanden som har väckts med anledning av propositionen och ett motionsyrkande från den allmänna motionstiden /17. Motionsförslagen finns i bilaga 1. Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag och ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör ta initiativ till att överväga frågan om upprättande och hantering av elektroniska framtidsfullmakter. En ny ordning med framtidsfullmakter I propositionen konstaterar regeringen att många människor förr eller senare drabbas av sjukdom eller nedsatt hälsotillstånd som medför svårigheter att ha hand om sig själv och sin ekonomi. Med allt fler äldre i befolkningen ökar behovet av hjälp. Regeringen föreslår därför en lag om framtidsfullmakter som ger enskilda en möjlighet att utse någon som kan ha hand om deras personliga och ekonomiska angelägenheter om de senare i livet inte själva kan det. Framtidsfullmakter är ett alternativ till ordningen med gode män och förvaltare och ett komplement till vanliga fullmakter. Enligt regeringen kommer framtidsfullmakter att kunna stärka enskildas självbestämmande genom att förbättra möjligheterna att planera framtiden och behålla kontrollen över frågor som är av stor betydelse för dem. I propositionen föreslår regeringen att framtidsfullmakten ska gälla när den enskilde själv blir beslutsoförmögen. En framtidsfullmakt ska enligt regeringen vara en fullmakt åt någon att företräda fullmaktsgivaren om han eller hon på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande varaktigt och i huvudsak inte längre har förmåga att ha hand om de angelägenheter som fullmakten avser. En framtidsfullmakt ska få upprättas av den som har fyllt och som har förmåga att ha hand om sina angelägenheter. Ekonomiska och personliga angelägenheter ska kunna omfattas av en framtidsfullmakt. Åtgärder inom hälso- och sjukvård eller tandvård och vissa frågor av utpräglat personlig karaktär ska dock inte omfattas. Frågan om ställföreträdarskap på hälso- och sjukvårdsområdet är enligt regeringen komplex och måste bedömas delvis utifrån andra utgångspunkter och regleringar än de som ligger till grund för regeringens nuvarande överväganden. Bland annat måste hänsyn tas till grundläggande fri- och rättigheter, som skyddet mot påtvingat kroppsligt ingrepp (2 kap. 6 § regeringsformen). Även en rad etiska aspekter måste beaktas. Frågan bör därför enligt regeringen behandlas i särskild ordning, vilket den redan gör. Utredningen om beslutsoförmögna personers ställning i vård, omsorg och forskning föreslår att det ska införas en möjlighet att utfärda framtidsfullmakter bl.a. inom hälso- och sjukvård och tandvård (SOU 2015:80). Utredningens betänkande bereds inom . I propositionen framhåller regeringen att reformen med framtidsfullmakter är en angelägen reform som inte bör avvakta bedömningarna i fråga om hälso- och sjukvård och tandvård. Som en följd av detta bedömer regeringen att åtgärder inom dessa områden åtminstone tills vidare bör undantas från den nu föreslagna regleringens tillämpningsområde. Det föreslås att en framtidsfullmakt ska vara skriftlig och bevittnad av två personer. Samma villkor för och rekommendationer till fullmaktsvittnen ska gälla som i fråga om testamentsvittnen. Av fullmakten ska det framgå att det är fråga om en framtidsfullmakt, vilka angelägenheter som fullmakten avser och vad som i övrigt ska gälla. I propositionen redovisar regeringen att någon remissinstans anser att det bör övervägas att tillåta elektroniska framtidsfullmakter och att regelverket måste anpassas därefter. Regeringen anför att den i och för sig är positiv till elektronisk hantering av handlingar, men konstaterar att frågan om upprättande och hantering av elektroniska framtidsfullmakter är komplicerad och kräver särskilda överväganden. Frågan har därför inte rymts inom ramen för det aktuella lagstiftningsarbetet. Det kan enligt regeringen finnas anledning att återkomma till denna fråga, t.ex. om det framöver på marknaden tas fram elektroniska fullmaktslösningar som kan användas för framtidsfullmakter. I en framtidsfullmakt ska en eller flera fysiska personer anges som fullmaktshavare. Vid tillfälligt förhinder eller vid behov av hjälp i en särskilt angiven fråga får fullmaktshavaren överlåta sin behörighet till någon annan. En fullmakt som ges vid tillfälligt förhinder ska dock endast få avse rätten att utföra ordinära rättshandlingar med anknytning till den enskildes dagliga livsföring. I propositionen konstaterar regeringen att uppdraget som ställföreträdare är ett uppdrag som bygger på att det finns ett särskilt förtroende mellan fullmaktsgivaren och fullmaktshavaren. Det talar mot att juridiska personer ska få utses till ställföreträdare. Ett annat skäl som talar mot en sådan lösning är att det i det närmaste vore att jämställa en framtidsfullmakt med en fullmakt som kan användas som en legitimationshandling för den som vid var tid innehar den, vilket inte bör komma i fråga. Att tillåta juridiska personer som fullmaktshavare skulle alltså innebära att fullmaktsgivaren förlorar kontrollen över vem som egentligen kommer att företräda honom eller henne. Det strider mot grundtanken med reformen, dvs. att fullmaktsgivaren ska välja sin företrädare. Med hänsyn till detta anser regeringen att endast fysiska personer bör kunna utses som fullmaktshavare. Med hänsyn till att det föreslås att en ordinarie fullmaktshavare ska vara en fysisk person bör motsvarande krav enligt regeringen gälla för en ersättare för fullmaktshavaren. Enligt regeringen finns det dock skäl att göra ett undantag när det gäller hjälp för fullmaktshavaren i en särskild fråga. Är det fråga om att i en särskilt angiven ekonomisk fråga förvalta fullmaktsgivarens egendom är det enligt regeringen, med hänsyn till hur sådan verksamhet är organiserad, rimligt att full-makten får ställas till ett kreditinstitut eller ett värdepappersinstitut. En framtidsfullmakt som uppfyller formkraven träder i kraft när fullmaktsgivaren inte längre har förmåga att ha hand om de angelägenheter som omfattas av fullmakten. Bedömningen av ikraftträdandet ska göras av fullmaktshavaren. Fullmaktshavaren ska kunna få en rättslig prövning av om framtidsfullmakten har trätt i kraft. Fullmaktsgivaren ska också få villkora ikraftträdandet med att en sådan prövning görs. Om fullmaktshavaren bedömer att framtidsfullmakten har trätt i kraft, ska bl.a. fullmaktsgivaren och hans eller hennes anhöriga underrättas. I propositionen gör regeringen bedömningen att det inte bör införas något krav på registrering av framtidsfullmakter. Regeringen konstaterar att det inte förekommer någon registrering av vanliga fullmakter. Inte heller testamenten vare sig kontrolleras eller registreras. Att registrera att en framtidsfullmakt har trätt i kraft skulle enligt regeringen förutsätta att en myndighet i varje enskilt fall tar ställning till om fullmaktsgivaren är beslutsoförmögen. Det blir då i praktiken en offentligrättslig ordning som inte skiljer sig nämnvärt från godmanssystemet. Regeringen anser att framtidsfullmakternas särdrag inte medför att det är nödvändigt att koppla ikraftträdandet till en obligatorisk prövning. Regeringen anför att den registrering som föreslogs i Ds 2014:16 innebär att överförmyndaren får kännedom om framtidsfullmakten och att en tredje man kan efterforska om det har gjorts någon registrering. Eftersom registreringen i det fallet inte innebär någon kontroll av annat än att formkraven är uppfyllda ger den inte något besked om huruvida fullmaktsgivaren faktiskt är beslutsoförmögen och fullmakten därmed kan användas. Behovet av ett sådant register kan ifrågasättas. Att överförmyndaren har intresse av att i samband med anordnande av godmanskap eller förvaltarskap få kännedom om huruvida den enskilde har upprättat en framtidsfullmakt kan i de allra flesta fall tillgodoses genom kommuniceringen med anhöriga inför anordnandet. Det kan konstateras att en ordning med både registrering och möjlighet till myndighetsprövning inte finns i varken , eller . Sammantaget framstår det enligt reger-ingens mening inte som motiverat att bygga upp ett register, lokalt eller centralt, och att ge överförmyndaren eller någon annan i uppgift att administrera registret och att dessutom kontrollera fullmakterna. Nyttan med en sådan ordning uppväger helt enkelt inte kostnaderna för den. Tingsrätten ska på ansökan av fullmaktshavaren pröva om framtidsfullmakten har trätt i kraft. Fullmaktsgivaren ska ges tillfälle att yttra sig över ansökan, om det är möjligt. Även fullmaktsgivarens make eller sambo och närmaste släktingar och överförmyndaren ska ges tillfälle att yttra sig. Domstolen ska begära ett läkarintyg. En framtidsfullmakt ska inte med bindande verkan få göras oåterkallelig. Avtalslagens bestämmelser om återkallelse ska gälla för framtidsfullmakter. Även i övrigt ska vad som gäller enligt avtalslagen om skriftliga fullmakter gälla för framtidsfullmakter. Det innebär bl.a. att fullmaktsgivaren ska bli bunden genom de åtgärder som fullmaktshavaren vidtar inom ramen för fullmakten, att fullmaktshavaren ansvarar för att han eller hon har den behörighet som krävs och att fullmaktsgivaren i vissa fall ska informera tredje man om att framtidsfullmakten inte längre gäller. När det gäller fullmaktsgivarens rätt till rättslig prövning anför regeringen att förutom att fullmaktshavaren ska kunna påkalla en prövning bör även den fullmaktsgivare som så önskar kunna villkora en framtidsfullmakts ikraftträdande av en rättslig prövning. På så sätt kan t.ex. en befarad osämja mellan fullmaktshavaren och fullmaktsgivarens släktingar eller andra närstående undvikas och fullmaktsgivaren kan känna sig trygg med att fullmakten används när det är avsett. Fullmaktshavaren ska vid fullgörandet av sitt uppdrag handla i enlighet med fullmaktsgivarens intressen och, om det är möjligt, samråda med fullmaktsgivaren i viktiga frågor (lojalitets- och samrådsplikt). Det går enligt regeringen inte att ange en gång för alla vad som är en viktig fråga. Fullmaktshavaren behöver därför vara lyhörd för vilka frågor fullmaktsgivaren tycker eller har tyckt är av särskild betydelse. Fullmaktshavarens kännedom om fullmaktsgivarens uppfattning i olika avseenden är därför särskilt värdefull och kan bilda utgångspunkt för fullmaktshavaren att i det enskilda fallet bedöma vilka frågor som bör stämmas av med fullmaktsgivaren. Frågor om boende och övergripande ekonomiska överväganden, t.ex. större förändringar av en aktieportfölj, är enligt regeringens mening sådana frågor som fullmaktshavaren bör samråda med fullmaktsgivaren om innan åtgärder vidtas. Men även andra, inte fullt lika omfattande, frågor får normalt sett anses vara viktiga för en fullmaktsgivare. Det kan exempelvis röra överväganden om hur den löpande verksamheten ska skötas. Andra frågor som bör stämmas av är köp och försäljning av egendom som sker mer sällan liksom beställningar av återkommande tjänster som städning eller större in- eller utvändiga fastighetsreparationer och liknande. Om det uppstår en jävssituation, ska fullmaktshavaren inte vara behörig att företräda fullmaktsgivaren. I stället ska överförmyndaren, på fullmaktshavarens begäran, utse en god man att företräda fullmaktsgivaren i angelägenheten. Fullmaktshavaren ska få arvode för sitt uppdrag endast om det anges i framtidsfullmakten. Om arvodets storlek inte framgår av fullmakten, ska ett skäligt belopp få tas ut. Om inte något annat anges i framtidsfullmakten, ska fullmaktshavaren, till någon annan än sig själv, få lämna personliga presenter vars värde inte står i missförhållande till fullmaktsgivarens ekonomiska villkor. Regeringen anför att utgångspunkten även i detta avseende bör vara att fullmaktsgivaren bestämmer förutsättningarna för uppdraget. Det är därför viktigt att fullmaktsgivaren noga överväger innehållet i fullmakten, bl.a. i fråga om fullmaktshavarens möjlighet att lämna gåvor. Alltför vida ramar för fullmaktshavarens möjlighet att lämna gåvor riskerar givetvis att leda till att fullmaktshavaren, för egen eller annans , handlar illojalt mot fullmaktsgivaren. Mot denna bakgrund bör gåvor som utgångspunkt bara få lämnas om det anges särskilt i framtidsfullmakten. Enligt regeringens mening skulle det dock vara att gå för långt att utesluta alla former av gåvor som inte har direkt stöd i framtidsfullmakten. Detta gäller särskilt i de fall där fullmaktsuppdraget omfattar personliga angelägenheter och det är fråga om att fortsätta en ordning som fullmaktsgivaren har följt. En fullmaktsgivare som har brukat lämna födelsedagspresenter och liknande kan antas ha en vilja att fortsätta med det även när framtidsfullmakten har trätt i kraft. En fullmaktsgivare som t.ex. brukar besöka eller på annat sätt uppmärksamma släkt och vänner i samband med födelsedagar kan förväntas göra det även efter att framtidsfullmakten har trätt i kraft. Det är rimligt att fullmaktshavaren som företrädare för fullmaktsgivaren, i en sådan situation bör få köpa enklare gåvor. Det kan också förväntas att en framtidsfullmakt kommer att upprättas innan den träder i kraft. Med hänsyn till det är det naturligtvis svårt för fullmaktsgivaren att förutse vilka gåvotillfällen som kan uppstå och att närmare precisera under vilka förutsättningar som gåvor ska få lämnas. Att kräva att framtidsfullmakten under alla förhållanden ska innehålla grunderna för och omfattningen av rätten att lämna gåvor för att så ska få ske, torde ofta leda till tämligen generella beskrivningar som inte ger fullmaktshavaren någon egentlig vägledning i det enskilda fallet. Det förefaller lämpligare att fullmaktshavaren diskuterar med fullmaktsgivaren innan en gåva lämnas, om det är möjligt. Med regeringens förslag om att fullmaktsgivaren kan utse någon som granskar förvaltningen har fullmaktsgivaren dessutom möjlighet att ordna en granskning av fullmaktshavarens hantering av egendomen. Regeringens förslag om att ge överförmyndaren och fullmaktsgivarens närmaste släktingar möjlighet att inhämta redovisning bidrar också till insyn i verksamheten. Mot denna bakgrund bör fullmaktshavaren, utan att det uttryckligen anges i fullmakten, på fullmaktsgivarens vägnar få lämna vissa gåvor. En rätt att ge bort fullmaktsgivarens egendom bör vara begränsad till situationer där det är motiverat med hänsyn till behovet av att vårda fullmaktsgivarens relationer till släkt och vänner. Fullmaktshavaren bör därför för fullmaktsgivaren få lämna personliga presenter. En riktlinje bör vara i vilken utsträckning fullmaktsgivaren har lämnat sådana presenter, t.ex. vid födelsedagar och andra högtids- och bemärkelsedagar, innan han eller hon blev beslutsoförmögen. Det faller sig vidare naturligt att eventuella presenter begränsas till sådana vars värde inte står i missförhållande till fullmaktsgivarens ekonomiska villkor (se 14 kap. 12 § ). Med denna avgränsning saknas det anledning att införa en ordning som innebär att överförmyndaren ska godkänna gåvor över ett visst värde. Mer omfattande gåvor eller gåvor för andra syften bör endast få lämnas om det anges i framtidsfullmakten. Om det framgår av framtidsfullmakten att egendomen över huvud taget inte får användas för gåvor, bör det naturligtvis gälla. I propositionen föreslår regeringen också ett nytt legalt ställföreträdarskap för anhöriga. Anhöriga ska få rätt att företräda enskilda som inte längre själva kan ha hand om sina ekonomiska angelägenheter. Bestämmelserna om anhörigas behörighet ska införas i . Om den enskilde på grund av sjukdom, psykisk störning, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande inte har förmåga att ha hand om sina ekonomiska angelägenheter, ska en anhörig vara behörig att företräda honom eller henne. Behörigheten ska gälla under förutsättning att den enskilde har fyllt och först därefter har blivit beslutsoförmögen. Om den enskilde företräds av en god man, en förvaltare eller en framtidsfullmaktshavare, ska anhörigbehörigheten inte gälla i den delen. Den enskildes make eller sambo, barn, barnbarn, föräldrar, syskon och syskonbarn ska i tur och ordning vara behöriga att företräda den enskilde. En viktig utgångspunkt är enligt regeringen att anhörigas behörighet inte ska omgärdas av ett alltför vidlyftigt regelverk. Regeringen bedömer dock att det är nödvändigt att ställa upp vissa regler om vilka anhöriga som är behöriga liksom turordningen och förhållandet dem emellan. På så sätt kan konflikter i frågan inom familjen undvikas och det skapas förutsättningar för att behörigheten blir praktiskt genomförbar i det enskilda fallet. Den som avböjer uppgiften, inte är anträffbar, är eller som själv är beslutsoförmögen eller har ställföreträdare ska inte beaktas i turordningen. Anhöriga som är gemensamt behöriga ska få lämna fullmakt åt varandra att företräda den enskilde. I motion 2016/17:3601 av m.fl. (L, KD, M, C) begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som skapar utrymme för att registrera elektroniskt upprättade framtidsfullmakter. I motion 2016/17:3600 av m.fl. (C) framställs ett liknande motionsyrkande (yrkande 3). I motion 2016/17:655 av (L) begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till med ett lagförslag om framtidsfullmakter. behandlade utskottet motioner om framtidsfullmakter. Utskottet föreslog ett tillkännagivande om att regeringen borde återkomma till med ett lagförslag om framtidsfullmakter och behörighetsregler för anhöriga. Utskottet anförde bl.a. följande (bet. 2014/15:CU6): Liksom motionärerna anser utskottet att ett system med framtidsfullmakter är ett bra komplement till anordnande av godmanskap eller förvaltarskap. De föreslagna behörighetsreglerna för anhöriga skapar en rättslig ram för sådana vardagliga rättshandlingar som många anhöriga företar utan direkt lagstöd. Enligt utskottet finns ett stort behov av lagändringarna och det är angeläget att de kan träda i kraft . Regeringen måste därför prioritera frågan och återkomma till med ett lagförslag. Vad utskottet anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Ställningstagandet innebär ett bifall till motionsyrkandena. följde utskottet (rskr. 2014/15:122). Utskottet välkomnar regeringens förslag till lagstiftning om framtidsfullmakter. Regleringen om framtidsfullmakter är ett bra komplement till anordnande av godmanskap och förvaltare. En ordning med framtidsfullmakter förbättrar möjligheterna för enskilda att planera sin framtid och behålla kontrollen över frågor som är av stor betydelse i livet. En möjlighet att själv utse sin företrädare skapar också enligt utskottets mening goda förutsättningar för en väl fungerande relation mellan den enskilde och ställföreträdaren. Med allt fler äldre i befolkningen ökar också behovet av hjälp. har inkommit med en skrivelse i vilken man bl.a. förordar att det ska vara obligatoriskt för fullmaktshavare att registrera framtidsfullmakter enligt förslaget i departementspromemorian Framtidsfullmakter (Ds 2014:6).