bet · H401AU17 · 2017-06-15 00:00:00 — Subsidiaritetsprövning av direktivförslag om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare Utskottet anser att kommissionens förslag inte strider mot subsidiaritetsprincipen och föreslår att beslutar att inte lämna ett motiverat yttrande och lägger utlåtandet till handlingarna. I utlåtandet finns två reservationer (M, SD, C, KD). Kommissionens förslag till och rådets direktiv om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare och om upphävande av rådets direktiv /18/EU (KOM(2017) 253). Utskottets förslag till riksdagsbeslut ............................................................... Redogörelse för ärendet .................................................................................. Ärendet och dess beredning.......................................................................... Förslagets förenlighet med subsidiaritetsprincipen ...................................... Subsidiaritetsprövning av direktivförslag om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare (, C, KD) .................. Subsidiaritetsprövning av direktivförslag om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare () ............................. Förteckning över prövade förslag ................................................................. Reservanternas förslag till motiverat yttrande från riksdag (reservation 1)............................................................................................... Reservanternas förslag till motiverat yttrande från riksdag (reservation 2)............................................................................................... Utskottets förslag till riksdagsbeslut Subsidiaritetsprövning av direktivförslag om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare beslutar att inte lämna ett motiverat yttrande och lägger utlåtandet till handlingarna. Reservation 1 (M, C, KD) Reservation 2 (SD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (S), (M), (S), (SD), (M), (C), (M), (S), (L), (KD), i (S), (S), (M), (SD), (V) och (MP). Ärendet och dess beredning har getts möjlighet att lämna ett motiverat yttrande över kommissionens förslag till och rådets direktiv om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare och om upphävande av rådets direktiv /18/EU (KOM(2017) 253). hänvisade kammaren förslaget till arbetsmarknadsutskottet för subsidiaritetsprövning. Fristen för att lämna ett motiverat yttrande går ut . beslutade utskottet att begära information om regeringens bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen i direktivförslaget. Regeringen informerar om sin bedömning i subsidiaritetsfrågan i en promemoria daterad . Efter tillbakadragandet av kommissionens förslag om att se över rådets direktiv /85/EEG om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, har fött barn eller ammar (det s.k. mammaledighetsdirektivet), tillkännagav kommissionen sin avsikt att utarbeta ett nytt, bredare initiativ, som tar hänsyn till samhällsutvecklingen . Direktivförslaget om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare är en del av ett paket av åtgärder för att uppfylla kommissionens nämnda åtagande. Det allmänna syftet med direktivförslaget är att säkerställa att principen om jämställdhet mellan kvinnor och män tillämpas när det gäller möjligheter på arbetsmarknaden och behandling på arbetsplatsen. Genom att anpassa och modernisera EU:s rättsliga ram kommer direktivet att göra det möjligt för föräldrar och personer med omsorgsansvar att på ett bättre sätt kunna förena förvärvsarbete med omsorgsansvar. De specifika syftena med direktivet definieras på följande sätt: –att förbättra tillgången till möjligheter till balans mellan arbete och privatliv, såsom ledigheter och flexibla arbetsformer –att öka mäns uttag av familjerelaterade ledigheter och flexibla arbetsformer. Direktivförslaget innehåller bl.a. bestämmelser om pappaledighet om minst i samband med barnets födelse, föräldraledighet till dess ett barn fyller för mamma respektive pappa , ledighet för vård av anhörig om minst och arbetstagare, rätt till ersättning motsvarande minst den som ges ut vid sjukdom under ovanstående ledigheter och om flexibla arbetsformer för föräldrar och anhörigvårdare. Förslaget innefattar också skydd mot uppsägning och rätten att få tillbaka samma arbete eller arbete med motsvarande villkor efter ledighet eller förfrågan om flexibla arbetsförhållanden. I det fall det finns möjlighet att överföra ledighetsrätt mellan föräldrarna ska vara reserverade för respektive förälder. Förslagets bestämmelser om ledighet utökar och ersätter föräldraledighetsdirektivet (2010/18/EU) och kompletterar mammaledighetsdirektivet. Subsidiaritetsprincipen regleras i artikel 5.3 i fördraget om Europeiska unionen. Enligt denna artikel ska unionen, på de områden där den inte har exklusiv befogenhet, vidta en åtgärd endast om och i den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och därför, på grund av den planerade åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på unionsnivå. Unionens institutioner ska tillämpa subsidiaritetsprincipen i enlighet med protokollet om tillämpning av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. De nationella parlamenten ska se till att subsidiaritetsprincipen följs i enlighet med det förfarande som anges i protokollet. Enligt nämnda protokoll ska Europeiska kommissionen, och rådet översända sina utkast till lagstiftningsakter till de nationella parlamenten för att dessa ska kunna ta ställning till om förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen. ska i enlighet med 9 kap. 20 § andra stycket riksdagsordningen pröva om lagstiftningsakten strider mot subsidiaritetsprincipen. Förslagets förenlighet med subsidiaritetsprincipen Kommissionens bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen Det finns redan en rättslig ram på EU-nivå för politik om balans mellan arbete och privatliv, bl.a. direktivet om föräldraledighet. Detta belyser den gemensamma överenskommelsen att åtgärder behöver vidtas på EU-nivå på detta område, i enlighet med subsidiaritetsprincipen. De befintliga rättsliga åtgärderna är inte tillräckliga för att tackla utmaningarna med att kombinera arbete och familjeansvar på ett bra sätt i dagens socioekonomiska verklighet. De är inte heller tillräckliga för att säkerställa jämställdhet när det gäller möjligheter på arbetsmarknaden och behandling på arbetsplatsen. Kvinnorna bär fortfarande det största omsorgsansvaret, eftersom den nuvarande rättsliga ramen är otillräcklig när det gäller att uppmuntra och underlätta en mer jämställd fördelning av familjeansvaret och arbete mellan kvinnor och män. Det finns många medlemsstater som antingen inte har vidtagit några åtgärder alls eller som inte har vidtagit tillräckliga åtgärder vad gäller pappaledighet, ledighet för vård av anhörig (där det inte finns några bestämmelser på EU-nivå) och flexibla arbetsformer. Bland de medlemsstater som har rättsliga bestämmelser, ser man dessutom att villkoren varierar (t.ex. för lönen). Detta leder i sin tur till ojämlika rättigheter, ojämlikt skydd för medborgarna på olika håll i EU och skillnader i hur arbetsmarknaderna fungerar. Därför kan moderniseringen av den befintliga rättsliga ramen, som strävar efter att uppnå gemensamma miniminormer för politiken om balans mellan arbete och privatliv, enbart göras på EU-nivå och inte på medlemsstatsnivå. Utifrån den analys som gjorts av problemet och de uppgifter som finns tillgängliga om detta ämne är följande tydligt: –Enbart när det finns EU-lagstiftning finns det också lagstiftning i varje medlemsstat. –Enbart åtgärder på EU-nivå kommer att säkerställa att tillräckliga framsteg görs i alla medlemsstater. –Enbart ingripande på EU-nivå kan mildra den nuvarande trenden i vissa medlemsstater att försämra möjligheterna till balans mellan arbete och privatliv. –Enbart åtgärder på EU-nivå kommer att tackla skillnaderna mellan befintliga nationella rättsliga bestämmelser om pappaledighet, föräldraledighet och ledighet för vård av anhörig samt om flexibla arbetsformer. Åtgärder på EU-nivå kommer inte att hindra medlemsstaterna från att erbjuda ett högre skydd. –Enbart åtgärder på EU-nivå kommer att leda till att vi har gemensamma minimikrav för balans mellan arbete och privatliv som stöder jämställdhet vad gäller möjligheter på arbetsmarknaden och behandling på arbetsplatsen. Gemensamma miniminormer är särskilt viktigt i samband med fri rörlighet för arbetstagare och friheten att tillhandahålla tjänster på EU:s inre marknad. Mot bakgrund av ovanstående argument är det berättigat att lagstifta och vidta politiska åtgärder på detta område på EU-nivå. När det gäller proportionalitetsprincipen skriver kommissionen att den efter att ha konstaterat mervärdet av att ingripa på EU-nivå, har valt det rättsliga instrument för genomförandet som garanterar att graden av ingripande hålls på den lägsta nivå som är absolut nödvändig för att säkerställa att målen i förslaget uppnås. Direktivet respekterar väletablerade nationella system för ledighet och flexibla arbetsformer, liksom även möjligheten för medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter att besluta om de särskilda bestämmelserna. På detta sätt lämnar åtgärderna på EU-nivå så mycket utrymme för enskilda och nationella beslut som möjligt, som målsättningen att öka kvinnornas deltagande på arbetsmarknaden och jämställdheten mellan könen uppnås. Proportionalitetsprincipen efterlevs vad gäller de identifierade problemens storleksklass och natur. Regeringens bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen Regeringen konstaterar att det på EU-nivå redan finns bestämmelser om föräldraledighet och att det s.k. mammaledighetsdirektivet ger rätt till ledighet med ersättning. Regeringen har inga invändningar mot kommissionens bedömningar av subsidiaritetsprincipen. När kommissionen lämnade förslag om ändrat mammaledighetsdirektiv framförde inte någon invändning mot kommissionens bedömning av subsidiaritetsfrågan. Regeringen gör också mot denna bakgrund bedömningen att det nu lämnade förslaget står i överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen. Regeringen menar att förslaget kan bidra till ökat arbetskraftsdeltagande bland kvinnor i alla EU:s medlemsstater genom modernare regler för både mammor och pappor om att kombinera arbete och privatliv. Endast åtgärder på EU-nivå kan ge ökad tillväxt i hela EU och bidra till förbättrade förutsättningar för fri rörlighet för arbetstagare. Utskottet anser inledningsvis att ska delta fullt ut, aktivt och konstruktivt i EU-samarbetet. Behovet av samarbete på lämpliga och relevanta nivåer har inte minskat. Utskottet instämmer i kommissionens, och även regeringens, bedömning att förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Utskottet konstaterar att det redan finns regler om föräldraledighet på EU-nivå och att det s.k. mammaledighetsdirektivet ger rätt till såväl ledighet som ersättning. Liksom kommissionen konstaterar utskottet vidare att det, trots befintlig reglering, fortfarande finns stora utmaningar när det gäller möjligheter att kombinera arbete och familjeansvar i många av EU:s medlemsstater. Det visar att syftet med förslaget – att säkerställa jämställdhet mellan kvinnor och män när det gäller möjligheter på arbetsmarknaden och behandling på arbetsplatsen – inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås genom åtgärder endast av medlemsstaterna själva. Utskottet menar liksom kommissionen och regeringen att förslaget kan bidra till ökat arbetskraftsdeltagande bland kvinnor i alla EU:s medlemsstater, vilket är positivt för EU:s konkurrenskraft och tillväxt. Detta påverkar även förutsättningarna för hela EU-samarbetet. I en sådan situation är det rimligt att EU ställer krav på varje enskilt medlemsland att garantera goda levnadsvillkor för sina medborgare. Det som förslaget syftar till, att införa minimikrav om bl.a. föräldraledighet, innebär utökade möjligheter att sätta press på länder med alltför ogynnsamma förutsättningar i fråga om att nå en jämställd fördelning av familjeansvar och arbete mellan kvinnor och män. Enligt utskottet är den sociala dimensionen av väsentlig betydelse också för att den fria rörligheten i ska fungera. Det europeiska samarbetet skapar välstånd för och sammanhållning mellan människor i . För att tillväxten och konkurrenskraften ska öka som våra samhällen ska hålla ihop krävs det också sociala reformer, bl.a. när det gäller balans mellan arbete och privatliv. Enligt utskottet hör reformer om rätt till föräldraledighet för kvinnor och män till de avgjort viktigaste när det gäller att skapa förutsättningar för en hög sysselsättningsgrad bland kvinnor. I sammanhanget bör det framhållas att ett antagande av direktivförslaget inte hindrar medlemsstater att erbjuda ett mer omfattande skydd. Utskottet bedömer att i huvudsak uppfyller direktivförslagets krav, men tar inte ställning till detaljerna i förslaget som kommer att förhandlas och bearbetas. Sammantaget anser utskottet att kommissionens förslag inte strider mot subsidiaritetsprincipen och föreslår att beslutar att inte lämna ett motiverat yttrande och lägger utlåtandet till handlingarna. 1.Subsidiaritetsprövning av direktivförslag om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare (, C, KD) av (M), (M), (C), (M), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följande lydelse: beslutar att lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande med den lydelse som framgår av utskottets förslag i bilaga 2. Det övergripande syftet med förslaget uppges vara att säkra genomförandet av principen om jämställdhet mellan män och kvinnor när det gäller tillträde till och förutsättningar i arbetslivet. Vi ställer oss givetvis bakom denna grundläggande målsättning och i den meningen delar vi utskottets syn på t.ex. ett ökat arbetskraftsdeltagande för kvinnor som något eftersträvansvärt. I likaväl som i andra EU-länder finns det behov av åtgärder för att åstadkomma ökad jämställdhet, bl.a. rätt till ledighet och möjlighet till flexibla arbetsformer för arbetstagare. Enligt vår uppfattning bidrar ökad jämställdhet till ekonomisk utveckling genom att både kvinnors och mäns potential tas till vara. Åtgärder med detta syfte bör dock inte vidtas på EU-nivå. Tvärtom anser vi att ökad jämställdhet i arbetslivet bäst uppnås genom åtgärder som vidtas av medlemsstaterna själva. Det finns flera skäl för en sådan bedömning. Till att börja med är det inte sannolikt, som regeringen tycks anse, att den svenska välfärden och jämställdheten på något sätt skulle förbättras genom att man kompromissar med övriga medlemsstater. Inte minst när det gäller regler för föräldraledighet är detta en fråga för varje medlemsstat att ta initiativ till. Över huvud taget när det gäller familjepolitiken motsätter vi oss alltför mycket inblandning – staten bör inte detaljstyra och bör inte styra alls. Till skillnad från kommissionen, och utskottet, anser vi att det är medlemsstaternas eget ansvar att se till att det finns tillräcklig lagstiftning på plats för att kvinnor och män ska kunna förena arbete och familjeliv. Dessutom anser vi att EU i dessa tider borde fokusera på att möta andra problem. Brexit gör det angeläget att fokusera på områden som skapar verkligt mervärde för medborgarna och stärker EU:s legitimitet. RESERVATIONER 2016/17:AU17 brexit innebär för sammanhållningen inom unionen riskerar att leda till att det blir svårare att få en samsyn kring väsentliga strategiska frågor, t.ex. den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Väl genomförda och sammanhållna förhandlingar med bör alltså stå högst på dagordningen . Därutöver bör ett starkt Europasamarbete, liksom tidigare, handla om EU:s inre marknad, arbetet mot den organiserade och gränsöverskridande brottsligheten liksom om arbetet för en bättre och mer effektiv klimatpolitik. Hit hör också samarbetet mot terrorism och för en solidarisk och hållbar migrationspolitik. Till skillnad från utskottet anser vi att arbetsmarknads- och jämställdhetspolitiken inte hör hit. Dessa frågor är förvisso fundamentala för alla medlemsstater, men här finns ingen gränsöverskridande dimension och här handlar det inte om den fria rörligheten. Ett förstärkt erfarenhetsutbyte är och bör förbli den främsta samarbetsformen på det socialpolitiska området för EU. Det är inte nya överstatliga projekt som är svaret på den oro och det missnöje vi ser bland många medborgare i EU:s länder. I sammanhanget bör också påpekas att det förhållande som regeringen hänvisar till – att inte gjorde någon invändning mot kommissionens bedömning av subsidiaritetsfrågan när kommissionen lämnade förslag om ändrat mammaledighetsdirektiv – är förvånande. Vid tillfället gjorde inte någon subsidiaritetsprövning av förslaget – Lissabonfördraget hade då inte trätt i kraft – och det framstår därför som märkligt att regeringen med detta som utgångspunkt drar slutsatsen att det nu lämnade förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Dessutom gällde förslag ändring av ett redan befintligt direktiv, vilket nu inte är fallet. Och även om man vid det tillfället hade gjort en prövning och funnit att förslaget inte stred mot subsidiaritetsprincipen är det nu aktuella förslaget mer långtgående och har ett bredare tillämpningsområde, och därför hade en sådan bedömning knappast kunnat tjäna som vägledning. En jämförelse mellan de olika förslagen är därmed inte relevant. Sammantaget anser vi att kommissionens förslag strider mot subsidiaritetsprincipen och vi föreslår därför att lämnar ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande med den lydelse som framgår av bilaga 2. 2.Subsidiaritetsprövning av direktivförslag om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare () av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följande lydelse: beslutar att lämna ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande med den lydelse som framgår av utskottets förslag i bilaga 3. 2016/17:AU17 RESERVATIONER Det avgörande för är att har inflytande över de beslut som berör . Vi är öppna för samarbete med andra länder, men när det gäller EU-samarbetet menar vi att det har utvecklats i en alltför federalistisk riktning. Vi ser med stor oro på maktförskjutningen mot . skickas alltmer beslutanderätt från till en EU-apparat utan insyn och folklig förankring. tror att de europeiska nationerna är väl skickade att själva, utan pekpinnar från EU, bedöma sina ekonomiska möjligheter och prioritera utifrån sina egna behov. Enligt vår mening bör arbetsmarknads- och jämställdhetspolitiken i alla dess former vara en fråga för respektive medlemsstat och inte en fråga för EU på någon nivå. När det gäller jämställdhetsfrågor och bl.a. fördelningen av det familjerelaterade omsorgsarbetet anser att politikens roll bör vara att underlätta tillvaron för såväl kvinnor som män i de livssituationer som de själva valt, oavsett om dessa val följer traditionella könsnormer eller inte. Åtgärder med detta syfte ska dock inte vidtas på EU-nivå. Till skillnad från kommissionen, och utskottet, anser vi att det är medlemsstaternas eget ansvar att se till att det finns tillräcklig lagstiftning på plats när det gäller t.ex. föräldraledighet och annat omsorgsarbete. Kommissionens förslag strider alltså mot subsidiaritetsprincipen, och vi föreslår därför att lämnar ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande med den lydelse som framgår av bilaga 3. Förteckning över prövade förslag Kommissionens förslag till och rådets direktiv om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare och om upphävande av rådets direktiv /18/EU (KOM(2017) 253). Reservanternas förslag till motiverat yttrande från riksdag (reservation 1) Mot bakgrund av prövningen av subsidiaritetsprincipens tillämpning i kommissionens förslag till och rådets direktiv om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare och om upphävande av rådets direktiv /18/EU, som redovisas i arbetsmarknadsutskottets utlåtande /17:AU17 Subsidiaritetsprövning av direktivförslag om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare, anser att det aktuella förslaget strider mot subsidiaritetsprincipen. Skälen till bedömning är följande. Det övergripande syftet med förslaget uppges vara att säkra genomförandet av principen om jämställdhet mellan män och kvinnor när det gäller tillträde till och förutsättningar i arbetslivet. ställer sig givetvis bakom denna grundläggande målsättning. I likaväl som i andra EU-länder finns det behov av åtgärder för att åstadkomma ökad jämställdhet, bl.a. rätt till ledighet och möjlighet att be om flexibla arbetsformer. Enligt bidrar ökad jämställdhet till ekonomisk utveckling genom att både kvinnors och mäns potential tas till vara. Åtgärder med detta syfte bör dock inte vidtas på EU-nivå. Det finns flera skäl för en sådan bedömning. anser att det inte är sannolikt att den svenska välfärden och jämställdheten på något sätt skulle förbättras genom att man kompromissar med övriga medlemsstater. Inte minst när det gäller regler för föräldraledighet är detta en fråga för varje medlemsstat att ta initiativ till. Över huvud taget när det gäller familjepolitiken motsätter sig alltför mycket inblandning – staten bör inte detaljstyra och EU- kommissionen bör inte styra alls. Till skillnad från kommissionen anser att det är medlemsstaternas eget ansvar att se till att det finns tillräcklig lagstiftning på plats för att kvinnor och män ska kunna förena arbete och familjeliv. Dessutom anser att EU i dessa tider borde fokusera på att möta andra problem. Brexit gör det angeläget att fokusera på områden som skapar verkligt mervärde för medborgarna och stärker EU:s legitimitet. Den utmaning som brexit innebär för sammanhållningen inom unionen riskerar att leda till att det blir svårare att få en samsyn kring väsentliga strategiska frågor, t.ex. den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Väl genomförda och sammanhållna förhandlingar med bör alltså stå högst på dagordningen . Därutöver bör ett starkt Europasamarbete, liksom tidigare, handla om EU:s inre marknad, arbetet mot den organiserade och gränsöverskridande brottsligheten liksom om arbetet för en bättre och mer effektiv klimatpolitik. Hit hör också samarbetet mot terrorism och för en solidarisk och hållbar RESERVANTERNAS FÖRSLAG TILL MOTIVERAT YTTRANDE FRÅN RIKSDAG (RESERVATION 1) BILAGA 2 anser att arbetsmarknads- och jämställdhetspolitiken inte hör hit. Dessa frågor är förvisso fundamentala för alla medlemsstater, men här finns ingen gränsöverskridande dimension och här handlar det inte om den fria rörligheten. Ett förstärkt erfarenhetsutbyte är och bör förbli den främsta samarbetsformen på det socialpolitiska området för EU. Det är inte nya överstatliga projekt som är svaret på den oro och det missnöje vi ser bland många medborgare i EU:s länder. noterar, liksom kommissionen, att det redan finns en rättslig ram på EU-nivå för politik om balans mellan arbete och privatliv, t.ex. föräldraledighetsdirektivet och det s.k. mammaledighetsdirektivet. Direktivförslaget om balans mellan arbete och privatliv är dock mer långtgående och har ett bredare tillämpningsområde, och därför håller inte med kommissionen om att den befintliga EU-regleringen kan vara vägledande vid den nu aktuella subsidiaritetsprövningen. Som förslaget ser ut finns det enligt inte tillräckliga skäl att vidta åtgärder på EU-nivå. anser att målet att skapa ett mer jämställt deltagande i arbetslivet, och mer specifikt att skapa balans mellan arbete och privatliv, bättre kan uppnås genom nationella åtgärder. Reservanternas förslag till motiverat yttrande från riksdag (reservation 2)