bet · H401JuU16 · 2017-06-02 00:00:00 — Även i motion 2016/17:1180 av (C) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att överväga tillträdesförbud till butiker och varuhus för den som upprepat missköter sig. I partimotion 2016/17:865 av m.fl. (C) yrkande 15 begärs ett tillkännagivande om tillträdesförbud för människor som begår övergrepp på badhus och andra anläggningar. Motionärerna anför kommuner och andra huvudmän har agerat på olika sätt vid den här typen av händelser och en anledning till det kan vara att rättsläget är oklart. Motionärerna vill möjliggöra ett tydligt tillträdesförbud för en person som på goda grunder kan misstänkas ha misskött sig. Justitie- och migrationsministern anförde i ett frågesvar (fr. 2016/17:623) bl.a. följande: Boriana har frågat inrikesministern om han avser att ta initiativ till översyn av lagstiftningen för att möjliggöra tillträdesförbud på allmänna platser för individer som stör den allmänna ordningen och grovt överträder reglerna. Frågan har överlämnats till mig för besvarande. Det är viktigt att det finns möjlighet att upprätthålla ordning och säkerhet i lokaler dit allmänheten har tillträde och inskränkningar i öppettider är inte ett exempel på en optimal lösning av de problem som finns. I frågan redogörs för flera typer av problem som är olika till sin natur och för vilka det inte finns någon allmängiltig lösning. Avseende specifikt problemet med ordningsstörningar i simhallar har jag träffat företrädare för och diskuterat möjliga åtgärder. När det generellt gäller tillträdesförbud till platser dit allmänheten har tillträde måste man ha klart för sig att det är en komplicerad fråga. Ett tillträdesförbud utgör en inskränkning i den enskildes rätt att röra sig fritt. För att begränsa denna grundlagsskyddade rättighet krävs såväl starka sakskäl som att ingreppet står i proportion till det problem som det avser att lösa. Alla människor måste kunna känna sig trygga på allmänna platser och ordning och säkerhet måste upprätthållas. Det senare är i grunden förstås en uppgift för polisen. En viktig del i det trygghetsskapande arbetet är även regeringens nationella satsning på det brottsförebyggande arbetet. Jag följer utvecklingen noga. behandlar i sitt betänkande Stärkt straffrättsligt skydd för egendom (SOU 2013:85) frågan om det bör införas en möjlighet att vid straffansvar utestänga personer från bl.a. butiker. Utredningen konstaterar (s. 28) att för en sådan möjlighet talar att det skulle vara ett sätt att begränsa tillfällena för återfallsförbrytare att begå nya brott. En sådan möjlighet skulle emellertid inskränka den grundlagsskyddade rätten att röra sig fritt. Enligt utredningens mening är det intresse som förbudet skulle skydda varken så allmänt eller så integritetskränkande att det motiverar en sådan inskränkning. Det skulle även vara svårt att utforma ett förbud som kan tillgodose kraven på rättssäkerhet utan att bli en börda för rättsväsendet. Utredningens bedömning är därför att de skäl som talar mot att införa en ny lag om tillträdesförbud till butiker är betydligt starkare än de som talar för, varför utredningen inte lämnar något sådant förslag. Utredningen anför vidare (s. 360) att det faktum att man kommit fram till att problemen med snattare inte bör lösas genom att man inför ett system med tillträdesförbud som utfärdas av rättsväsendets myndigheter inte innebär att en butiksägare är förhindrad att vägra en person tillträde till lokalen om det finns skäl för det, så länge han eller hon inte överträder reglerna om diskriminering. Däremot kommer det inte heller att finnas någon straffrättslig sanktion mot den som vägrar att rätta sig efter ett sådant beslut. I betänkandet lämnas en redogörelse för tidigare förslag om tillträdesförbud till butiker (s. 350 f.). Förslagen har inte lett till lagstiftning. De förslag som lämnas i betänkandet behandlas dels i proposition 2015/16:150 Straffrättsligt skydd mot olovlig identitetsanvändning, dels i propositionen 2016/17:131 Grovt fordringsbedrägeri och andra förmögenhetsbrott. I en butikslokal ska såväl anställda som kunder kunna känna sig trygga. Utskottet är medvetet om att det är juridiskt komplicerat att begränsa möjligheterna för personer som stjäl eller uppför sig illa att få tillträde till butikslokalerna. är det utskottets uppfattning att näringsidkare måste ges bättre möjligheter än vad man har när det gäller att skydda sina butikslokaler och sina varor mot personer som dömts för upprepade snatterier eller stölder. En lösning kan, trots de praktiska och juridiska svårigheter detta innebär, vara att se över möjligheterna att införa ett tillträdesförbud. Regeringen bör därför låta göra en översyn av möjligheterna att införa någon form av tillträdesförbud till butiker för personer som stjäl eller på annat sätt uppför sig illa. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2016/17:3230 (M) yrkande 7 och 2016/17:1180 (C) yrkande 2 och tillstyrker delvis motion 2016/17:702 (M). När det gäller frågan om tillträdesförbud till simhallar och liknande anläggningar framstår det som oklart i vilken utsträckning det är möjligt att meddela ett sådant förbud mot t.ex. en person som tidigare begått brott av sexuell karaktär i simhallen. Det har förekommit uppgifter om att kommuner och andra huvudmän agerat på olika sätt vid den här typen av händelser. En anledning till det kan vara att rättsläget är oklart. Utskottet anser mot denna bakgrund att regeringen bör utreda frågan om tillträdesförbud till simhallar och andra anläggningar i syfte att göra det möjligt att besluta om ett tillträdesförbud för en person som har misskött sig. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2016/17:865 (C) yrkande 15. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om förverkande av fordon som används vid smuggling, om skärpt straff för smuggling av djur och om avgift för destruktion av beslagtagen alkohol. I motion 2016/17:1264 av m.fl. (M) begärs ett tillkännagivande om att göra det lättare att beslagta och förverka ett fordon som används i samband med smuggling. I motion 2016/17:1571 av (M) begärs ett tillkännagivande om skärpta straff för smuggling av djur. I motion 2016/17:1927 av m.fl. (M) begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheten att ta ut hyra för förvaring av alkohol hos samt om det är möjligt att ta ut en avgift för destruktion av alkoholen. Motionärerna hänvisar till att det är möjligt att föra in alkohol från ett annat EU-land till för privat bruk samt att den alkohol som inte bedöms vara för privat bruk beslagtas och förvaras på särskild plats i avvaktan på dom. Av 4 kap. 4 § första stycket alkohollagen (2010:1622) framgår att spritdrycker, vin, starköl och andra jästa alkoholdrycker får föras in i landet endast av partihandlare samt av det detaljhandelsbolag som närmare regleras i lagens 5 kap. Det framgår vidare av 4 kap. 4 § 2 alkohollagen att sådana drycker får föras in av en enskild person som har fyllt och som har förvärvat dryckerna och själv transporterar dem till , om dryckerna är avsedda för dennes eller dennes familjs personliga bruk eller som gåva till närstående för dennes eller dennes familjs personliga bruk. Det framgår vidare av 11 kap. 12 § alkohollagen att bestämmelser om ansvar för olovlig införsel och utförsel av sprit och alkoholdrycker finns i lagen (2000:1225) om straff för smuggling. I 3–7 §§ lagen om straff för smuggling finns bestämmelser om smugglingsbrott. Det framgår av 3 § att straffet för smugglingsbrott är böter eller fängelse i högst . I 4 § anges att om brottet är att anse som ringa är straffet penningböter, medan 5 § anger att om brottet är att bedöma som grovt döms för grov smuggling till fängelse, lägst och högst . I 6 § finns särskilda straffbestämmelser om smuggling av narkotika. I 7 § anges bl.a. att den som av grov oaktsamhet begår en gärning som avses i 3 eller 6 §, döms för olovlig införsel eller olovlig utförsel till böter eller fängelse i högst . Bestämmelser om förverkande finns i 16–18 §§. I 16 § anges följande: Om det inte är uppenbart oskäligt, skall följande egendom förklaras förverkad: 1. vara som varit föremål för brott enligt denna lag eller en sådan varas värde, 2. utbyte av brott enligt denna lag, och 3. vad någon tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett brott enligt denna lag, eller värdet av det mottagna, om mottagandet utgör brott enligt denna lag. En vara som avses i första stycket 1 eller en särskild rätt till varan får inte förklaras förverkad, om varan eller rättigheten efter brottet förvärvats av någon som inte haft vetskap om eller skälig anledning till antagande om egendomens samband med brottet. Vid förverkande enligt första stycket 1 av en vara gäller inte bestämmelserna i 36 kap. 5 § första och andra styckena om hos vem förverkande får ske. Det följer av 17 § att egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt denna lag får förklaras förverkad, om förverkandet behövs för att förebygga brott enligt denna lag eller om det annars finns särskilda skäl. I stället för egendomen får dess värde förklaras förverkat. Vidare anges i 18 § att när ett beslut om förverkande av egendom har vunnit laga kraft, ska egendomen säljas. Utskottet anser att de nuvarande straffskalorna i lagen om straff för smuggling ger goda möjligheter för domstolarna att mäta ut ett straff som är rimligt utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Likaså anser utskottet att lagens bestämmelser om förverkande är väl avvägda. Motionerna 2016/17:1264 (M) och 2016/17:1571 (M) avstyrks därmed. Utskottet är inte berett att ställa sig bakom förslaget i motion 2016/17:1927 (M). Överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om utlämning inom EU. Jämför reservation 42 (SD). I motion 2016/17:2326 av (SD) begärs ett tillkännagivande om utlämning inom EU. Motionären anför att det inte är rimligt att en domstol ska avgöra frågor om rättsligt samarbete med andra stater. Efterlevnaden av sådana regelverk eller samarbeten bör regleras på politisk nivå och det bör därmed vara regeringen som avgör om ett land inte uppfyller den standard som kan förväntas för att utlämning ska ske. Av 5 kap. 1 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder framgår att beslut om överlämnande enligt lagen fattas av tingsrätt efter framställan av åklagare. Vidare följer av bestämmelserna i 5 kap. 2 § att beslutet överklagas till hovrätt. Förfarandet med en europeisk arresteringsorder bygger på principen om ömsesidigt erkännande, vilket innebär att ett beslut som fattas i en (utfärdande) stat ska erkännas och verkställas i en annan (verkställande) stat. Ett överlämnande kan inte vägras annat än om det finns laglig grund för det. Dessa avslagsgrunder finns i huvudsak i den aktuella lagen. I 2 kap. 4 § 2 anges t.ex. att ett överlämnande inte får beviljas om det skulle strida mot den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna eller de tilläggsprotokoll som gäller som lag här i landet. Lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder trädde i kraft och grundar sig på ett rambeslut som antogs vid för rättsliga och inrikes frågor . Av lagstiftningsärendet (prop. 2003/04:7 s. 97 f.) framgår att i rambeslutet anges att den myndighet som prövar frågor om överlämnande ska vara en ”rättslig myndighet”. Med rättslig myndighet avses enligt propositionen enligt vedertagen uppfattning i första hand åklagare eller domstol. Regeringen föreslog att en begäran om överlämnande och därmed sammanhängande frågor skulle prövas av tingsrätt. När en begäran är så bristfällig att den inte utan väsentlig olägenhet kan läggas till grund för en prövning av frågan om överlämnande, föreslogs att åklagaren själv skulle få avslå framställningen om ärendet ännu inte har överlämnats till tingsrätten. gjorde ingen annan bedömning än regeringen i denna del (bet. 2003/04:JuU8). följde utskottet (rskr. 2003/04:107). Utskottet – som konstaterar att den aktuella lagstiftningen bygger på ett rambeslut som antagits i – vidhåller sin tidigare bedömning. Motion 2016/17:2326 (SD) avstyrks. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår 59 motionsyrkanden med förslag som har behandlats och avslagits tidigare . Jämför särskilt yttrande 4 (M), 5 (SD), 6 (C), 7 (V), 8 (L) och 9 (KD). Motionsyrkandena i bilaga 2 överensstämmer helt eller i huvudsak med yrkanden som utskottet har behandlat och avstyrkt tidigare . Utskottet ser ingen anledning att nu göra en annan bedömning. Motionsyrkandena behandlades i betänkandena /15/JuU10, 2014/15:JuU14, 2015/16:JuU7, 2015/16:JuU15, 2015/16:JuU11, 2015/16:JuU18, 2016/17:JuU1 och 2016/17:JuU5. Livstids fängelsestraff för mord, punkt 3 (S, MP, V) av (MP), i (S), (S), (S), (S), (V), Lawen Redar (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: 2016/17:2288 av och (båda M) och 2016/17:3388 av m.fl. (M) yrkande 25. Det finns enligt vår mening inte anledning för att göra ett sådant tillkännagivande om livstids fängelsestraff för mord som motionärerna efterfrågar. Vi utvecklar de närmare skälen för vårt ställningstagande i särskilda yttranden. Skärpt straff för mord, punkt 4 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1745 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2. Vi anser att straffet för mord ska skärpas väsentligt, t.ex. till fängelse i lägst 18 och högst . Livstidsstraffet bör vara förbehållet de allra allvarligaste fallen av mord, men detta ska däremot inte som kunna omvandlas till ett tidsbestämt straff utan, i enlighet med den allmänna rättsuppfattningen, vara just ett livstidsstraff. En straffskärpning i enlighet med vad vi föreslår uppvärderar inte bara brottsoffrens kränkning, utan ger också domstolarna större möjlighet att beakta proportionalitetsprincipen. Regeringen bör återkomma till med förslag i enlighet med vad vi nu anfört. Hot mot förtroendevalda, punkt 5 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2303 av och (båda SD) yrkande 19 och 2016/17:441 av (M), 2016/17:1732 av (L), 2016/17:1972 av (M) och 2016/17:2297 av och (båda SD). I 17 kap. finns regler om brott mot allmän verksamhet. Dessa regler innebär att exempelvis poliser, tulltjänstemän, ordningsvakter, väktare och trafiktjänstemän omfattas av ett särskilt skydd. Detta skydd täcker emellertid inte folkvalda politiker. Vi menar att folkvalda politiker också utför viktiga samhällsuppgifter och därmed bör omfattas av det extra skydd som 17 kap. ger i fråga om brott mot allmän verksamhet. Regeringen bör återkomma till med ett lagförslag med denna innebörd. Hot mot förtroendevalda, punkt 5 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1732 av (L), 2016/17:441 av (M) och 2016/17:1972 av (M) samt 2016/17:2297 av och (båda SD) och 2016/17:2303 av och (båda SD) yrkande 19. Ett angrepp mot en förtroendevald, oavsett om det är hot eller våld, är ett angrepp mot demokratin. Som framgår visar den kartläggning som gjordes 2014 att brott mot förtroendevalda hanteras som vilka brott som helst. Det saknades enligt utredaren ”fokus på att gärningen inte enbart riktats mot den förtroendevalde som enskild person, utan även mot det demokratiska system som denne företräder”. Detta är allvarligt. För att åtgärda detta behövs en straffskärpning vid våld, hot och trakasserier mot förtroendevalda. Regeringen bör återkomma med förslag som tillgodoser vad vi nu anfört. Vilseledande till tvångsäktenskapsresa, punkt 6 (M, C, L, KD) av (M), (M), (C), (M), (L), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1078 av m.fl. (L) yrkande 12. Det är positivt att regeringen nu gett en särskild utredare i uppdrag att bl.a. se över tillämpningen av straffbestämmelsen om vilseledande till tvångsäktenskapsresa. Enligt vår mening bör man i detta sammanhang överväga att kriminalisera även stämpling eller försök till vilseledande till tvångsäktenskapsresa. En sådan bestämmelse skulle visserligen på grund av bevissvårigheter sannolikt sällan kunna användas i domstol, men den skulle ge en viktig preventiv signal till den som överväger att t.ex. försöka lura sitt barn att följa med utomlands för att där genomföra en vigsel. Regeringen bör återkomma med förslag som tillgodoser vad vi nu anfört. Kränkningar på internet, punkt 8 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3474 av m.fl. (L) yrkande 8 och 2016/17:2857 av Skånberg m.fl. (KD) yrkande 1. Skyddet mot trakasserier i sociala medier måste förbättras. Det kan konstateras att bestämmelse om ofredande är skriven för en helt annan tid. De förslag som presenterats i betänkandet Integritet och straffskydd (SOU 2016:7) bör efter remissbehandling kunna ge ett bra underlag för en modernare lagstiftning. är det viktigt att en noggrann analys görs så att eventuella förändringar inte påverkar den grundlagsskyddade yttrandefriheten. Det är positivt att regeringen aviserat att man avser att överlämna en proposition till om ett straffrättsligt skydd för den personliga integriteten. Det är viktigt att regeringen i denna proposition eller i annat sammanhang återkommer med ett förslag till en moderniserad bestämmelse om ofredande. Kränkningar på internet, punkt 8 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2857 av Skånberg m.fl. (KD) yrkande 1 och 2016/17:3474 av m.fl. (L) yrkande 8. Mot bakgrund av den tekniska utveckling som skett, som bl.a. har inneburit att allt fler av de digitala kränkningarna sker över nätet och inte i traditionell registerhantering, har det funnits anledning att se över det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet. En sådan översyn har som framkommit också gjorts i betänkandet Integritet och straffskydd (SOU 2016:7), i vilket bl.a. föreslås en ny bestämmelse i 4 kap. som innebär ett straffansvar för den som gör intrång i någons privatliv genom att sprida en bild eller någon annan uppgift på ett sätt som är ägnat att medföra kännbar skada för den som uppgiften rör. Enligt min mening bör en sådan mer generell straffsanktionerad bestämmelse om skydd mot grova kränkningar av den personliga integriteten införas omgående Det är därför positivt att regeringen aviserat att man avser att överlämna en proposition till om ett straffrättsligt skydd för den personliga integriteten. Det är viktigt att regeringen i denna proposition eller i annat sammanhang återkommer med ett förslag till en sådan mer generell straffsanktionerad bestämmelse. Kränkande fotografering, punkt 9 (S, MP, V) av (MP), i (S), (S), (S), (S), (V), Lawen Redar (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: 2016/17:1965 av (M) yrkandena 1 och 2 samt 2016/17:3388 av m.fl. (M) yrkande 35. Vi konstaterar att har meddelat prövningstillstånd i det ena av de två fall som motionärerna hänvisar till i motion 2016/17:3388 (M) yrkande 35. Högsta domstolens avgörande bör inte föregripas. Som framgår har vidare Utredningen om ett modernt och starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten i sitt betänkande SOU 2016:7 föreslagit att bestämmelsen om ofredande ändras i vissa avseenden samt att en straffbestämmelse om olaga integritetsintrång införs. Dessutom har regeringen aviserat att en proposition om straffrättsligt skydd för den personliga integriteten kommer att överlämnas till . Inte heller dessa åtgärder bör föregripas. Det finns därför enligt vår mening inte anledning för att ta något initiativ med anledning av de aktuella motionerna. Våldtäkt, punkt 10 (S, MP, V) av (MP), i (S), (S), (S), (S), (V), Lawen Redar (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: 2016/17:510 av (M), 2016/17:865 av m.fl. (C) yrkande 11, 2016/17:1134 av (S), 2016/17:2627 av (C) yrkande 1, 2016/17:3346 av m.fl. (KD) yrkande 19, 2016/17:3388 av m.fl. (M) yrkande 28 och 2016/17:3474 av m.fl. (L) yrkandena 6 och 7. Det är enligt vår mening viktigt att skyddet för den sexuella integriteten är heltäckande, i den bemärkelsen att de gärningar som bör vara straffbara också är straffbara. För detta krävs bl.a. en stark och effektiv sexualbrottslagstiftning. sexualbrottskommitté har i sitt betänkande SOU 2016:60 lagt fram ett förslag en ny sexualbrottslagstiftning. Som framgår föreslår kommittén bl.a. att gränsen mellan straffri och straffbar gärning ska dras vid om deltagandet i en sexuell handling har varit frivilligt eller inte. Kommittén föreslår också att ett oaktsamhetsansvar införs för vissa sexualbrott. Vi stödjer kommitténs förslag, och noterar i detta sammanhang att samtliga ledamöter i kommittén står bakom kommitténs förslag i sak. Detta innebär att vi således delar motionärernas uppfattning om att man bör införa en samtyckeslagstiftning och ett oaktsamhetsbrott. Som framkommit avser regeringen också att lägga fram ett förslag . Det är dock viktigt att en sådan lagstiftning bereds ordentligt. Vi anser därför att den beredning av betänkandet som sker i inte bör föregripas och avstyrker därför de aktuella motionerna. Skärpta straff för sexualbrott, punkt 11 (SD, KD) av (SD), (KD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3255 av m.fl. (KD) yrkande 6, 2016/17:2126 av (M), 2016/17:3028 av (M) och 2016/17:3340 av (M) yrkande 2 och 2016/17:1343 av (SD) yrkande 1. Sexualbrott är ingen ny företeelse. Män i har även tidigare angripit och utnyttjat kvinnor i publiksamlingar, på fester och på skolor och arbetsplatser. Det som framkommit nu är att män, huvudsakligen från , och , organiserat sig i grupper för att angripa kvinnor sexuellt och på andra sätt. Det är ett nytt sorts hot mot kvinnor som vi måste reagera kraftfullt mot. Den undfallenhet som många upplever från samhällets sida när det gäller denna nya form av organiserade sexualbrott riskerar att begränsa kvinnors liv och rörelsefrihet. Samhällets reaktion mot sexualbrott måste vara entydig och kraftfull. Regeringen bör därför återkomma till med förslag till straffskärpningar för sexualbrott. Grovt sexuellt ofredande, punkt 12 (S, MP, V) av (MP), i (S), (S), (S), (S), (V), Lawen Redar (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: 2016/17:3078 av m.fl. (M) yrkande 22 och 2016/17:3388 av m.fl. (M) yrkande 26. När det gäller frågan om att införa en ny brottsrubricering – grovt sexuellt ofredande – kan vi konstatera att ett genomförande av sexualbrottsutrednings förslag skulle innebära en utvidgning av det kriminaliserade området när det gäller de mer allvarliga sexualbrotten. Vi anser därför att beredningen av detta betänkande bör avvaktas innan man tar något sådant initiativ som motionärerna efterfrågar. Virtuella våldtäkter och s.k. hämndporr, punkt 13 (M, C, L, KD) av (M), (M), (C), (M), (L), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: