bet · H401MJU14 · 2017-04-20 00:00:00 — Några av dem finns i förordningar om tekniska regleringar medan några har beslutats genom regionalisering. Det finns även några nationella permanenta fiskefria områden som finns inom från kusten och som därmed inte behöver regleras i en EU-förordning. Det finns även ett område i där det råder permanent fiskeförbud som har beslutats genom en överenskommelse med . har velat öppna upp området men det ligger fortfarande kvar då ingen överenskommelse kunnat nås. som kan fiska i delar av området. Områden som syftar till att skydda fisk behöver revideras med jämna mellanrum för att uppfylla syftet med regleringarna. ändras , bestånd återhämtar sig och regleringarna behövs inte längre. Beroende på genom vilken lagstiftning de är reglerade kan ändringarna gå Havs- och vattenmyndigheten har i rapporten av fiskefria områden (rapport 2016:31) utvärderat fem fiskefria områden och analyserat både biologiska och samhällsekonomiska effekter av de fiskefria områdena. Myndigheten konstaterar att fiskefria områden kan vara en effektiv åtgärd för att stärka bestånd av fisk och kräftdjur om områdena är väl utformade. De menar att fiskefria områden främst ska användas som komplement till annan reglering där visst fiske är tillåtet då goda resultat kan uppnås med mindre genomgripande åtgärder, t.ex. genom att använda skonsamma fiskeredskap eller temporära stängningar. Sammanfattningsvis menar att fiskefria områden kan vara bra för att skydda fisk men att det ofta inte är nödvändigt med ett totalt fiskeförbud. Fiskefria områden kan också vara bra för att skydda hela livsmiljön i ett område, men då räcker inte ett fiskeförbud enligt fiskelagen, utan det behövs även ett stöd från för att hindra annan mänsklig påverkan på dessa miljöer. Havs- och vattenmyndigheten menar att man måste beakta möjligheten att inrätta fiskefria områden i arbetet med att utveckla en ekosystembaserad förvaltning och ett nätverk av skyddade områden som en del av en väl fungerande grön infrastruktur. De fiskefria områdena säkrar flera viktiga ekosystemfunktioner och ekosystemtjänster med syfte att bidra till olika mål för havs- och vattenförvaltningen. Inom ramen för regeringsuppdraget om en ekosystembaserad fiskförvaltning ser myndigheten att förändringar av fiskerilagstiftningen kan behöva utredas vidare, med syfte att underlätta inrättande av fiskefria områden och andra fiskeregleringar av fiskevårds- och naturvårdsskäl eller som referensområden för förvaltning och forskning. Av budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 23) framgår att det svenska fritidsfisket och fisketurismen visar på en stor omsättning, och det är tydligt att fritidsfiske är en populär friluftsaktivitet. Utmaningen i den nära framtiden är att genom strategin Svenskt fritidsfiske och fisketurism 2020 noggrannare beräkna det samhällsekonomiska värdet av fritidsfisket och fisketurismen. Att möta den utmaningen har stor betydelse för möjligheten att beakta fritidsfiskets samhällsekonomiska värde vid förvaltning av våra fiskeresurser. Vidare finns utrymme för att utveckla och stärka den fisketuristiska besöksnäringen i . Trots det stora fritidsfiskeintresset saknas tillräcklig kunskap om fritidsfiske och fisketurism , och en ökad kunskapsuppbyggnad är därför prioriterat i arbetet med strategin. Av propositionen En livsmedelsstrategi för – fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet (prop. 2016/17:104) framgår att fritidsfiskeverksamheten har utvecklingsmöjligheter vad gäller bättre samordning mellan berörda aktörer. Utmaningarna är bl.a. att via god fiskevård säkra tillgången på fisk för ett hållbart fritids- och sportfiske och att utveckla kringservice som t.ex. boende och tillgänglighet. och Havs- och vattenmyndigheten har tagit fram en strategi för svenskt fritidsfiske och fisketurism med följande vision för : •Vi har ett fritidsfiske av minst samma omfattning som med mycket god tillgänglighet såväl i stadsnära miljöer som på landsbygden. •Fisketurismen har minst fördubblats och är en viktig del av svensk besöksnäring som skapar arbetstillfällen och betydande samhällsekonomiska värden. •Hav, sjöar och vattendrag producerar ekosystemtjänster som tillgodoser fritidsfiskets och fisketurismens behov. •Fritidsfisket och fisketurismen bedrivs långsiktigt hållbart med hänsyn till miljön och ekosystemen. Strategin har ett antal strategiska mål, och på området fiskförvaltning och fiskevård är ambitionen att den nationella fiskförvaltningen och fiskevården ska bedrivas utifrån en ekosystembaserad långsiktig plan och syfta till att optimera fiskeresursens samhällsekonomiska värde inom ramen för ett långsiktigt hållbart nyttjande. Vid prioritering och finansiering av åtgärder inom fiskförvaltning och fiskevård ska stor hänsyn tas till fritidsfiskets och fisketurismens behov. Myndigheterna ska vara pådrivande, stödjande och samlande i fiskförvaltningen och fiskevården på såväl allmänt som enskilt vatten. I är fisket på allmänt vatten fritt för allmänheten i den omfattning och med de redskap som fiskelagen medger. På enskilt vatten tillhör fiskerätten fastighetsägaren, men genom frifiskebestämmelser i fiskelagen ges allmänheten rätt att fiska på enskilt vatten i havet och i de , , , och i i den omfattning och med de redskap som lagen tillåter. Ett sådant exempel är det fria handredskapsfisket. På enskilt vatten kan fiskerättsägarna bestämma om regler som kompletterar och stärker de nationella föreskrifterna under förutsättning att de inte inskränker allmänhetens frifiskerättigheter på enskilt vatten i havet och i de fem . Sammantaget kan sägas att Havs- och vattenmyndigheten har ansvaret för fiskförvaltningen i havet, utmed kusterna, i de fem samt i tillrinnande vatten upp till först mötande definitiva vandringshinder, medan fiskerättsägarna har ansvaret för fiskförvaltningen i övriga sjöar och vattendrag. När det gäller fiskevårdsområden kan fiskerättsägare bilda en fiskevårdsområdesförening, för att underlätta samordnad förvaltning av fisket och fiskevård på enskilt vatten med flera fiskerättsägare i samma vattenområde, enligt lagen (1981:533) om fiskevårdsområden. finns drygt 2 000 fiskevårdsområdesföreningar i . Av dessa är det enligt Havs- och vattenmyndigheten ett femtiotal föreningar som finns längs kusten och i de fem . Enligt förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården kan bidrag lämnas till åtgärder som främjar fiskevården, främst i vatten där allmänheten har rätt att fiska. Sådana vatten är kusterna och de fem eller tillrinnande vattendrag upp till första vandringshindret. I har allmänheten rätt att fiska med handredskap inom dessa områden, vilket också innebär ett särskilt ansvar för samhället att bidra till fiskevård och fisketillsyn. Detta är förordningen ett uttryck för. Av Havs- och vattenmyndighetens årsredovisning framgår att fiskevården främst inriktats mot långsiktigt hållbara åtgärder, t.ex. återställande av lek- och uppväxtområden för fisk som skadats av timmerflottning eller annan fysisk påverkan och utrivning av dammar utan fastställd ägare. Vidare redovisar myndigheten att havs- och vattenmiljöanslaget inom fiskevården framför allt används för bidrag till lokala fiskevårdsprojekt. Bidrag lämnas vanligtvis av den godkända kostnaden för åtgärden, men finns det särskilda skäl kan ett högre bidrag lämnas. Särskilda skäl kan vara åtgärder som främjar fiskevården i områden med fritt handredskapsfiske. När det gäller havs- och fiskeriprogrammet har redovisat att det både inom fiskeriprogrammet och Leaderprojekt inom landsbygdsprogrammet –2013 satsades på fiskevård. Inom landsbygdsprogrammet genomfördes 29 Leaderprojekt som fokuserade på utveckling av lokala fiskemöjligheter genom fiskevård, biologisk återställning av viktiga fiskhabitat samt utveckling av fiskevårdsområden genom framtagande och uppdatering av förvaltnings- och utvecklingsplaner. Inom fiskeriprogrammet var det 131 projekt med fokus på fiskevård och fiskförvaltning. Havs- och fiskeriprogrammet 2014–2020 består av stöd för att både utveckla ett miljömässigt, ekonomiskt och socialt hållbart fiske och vattenbruk i och genomföra en del av den integrerade havspolitiken och olika EU- miljödirektiv. I nuvarande havs- och fiskeriprogram har 19 projekt med fokus på fiskevård beviljats stöd på . Det finns även ett stort antal inkomna projektansökningar, och projekten kommer att genomföras . I proposition 1984/85:107 om ändring i lagen (1950:596) om rätten till fiske m.m. framgår att syftet med att utöka det fria handredskapsfisket var att ge allmänheten en ökad möjlighet till sportfiske, vilket sågs som en vidareutveckling av allemansrätten. I den mån fisketurismföretagare bedriver verksamhet i dessa vatten har de att följa det regelverk som gäller, t.ex. att inte bedriva trollingfiske där det inte är tillåtet. Enligt delbetänkande Fiskevård i enskilt vatten – en översyn av lagen om fiskvårdsområden (SOU 2009:53) är ett allsidigt bedrivet fiske normalt den bästa fiskevården, och allmänhetens fiske är en del i en god fiskevård. Alltså kan även åtgärder som ger allmänheten tillträde till fiskevatten utgöra fiskevård. Havs- och vattenmyndigheten, länsstyrelserna, och sjöpolisen arbetar, ofta i samverkan, med fisketillsyn utefter kusten, i havet och i de (, , , och ). Vem som utför den operativa tillsynen ute i fält varierar. Grunderna för fisketillsynen när det gäller fiskelagstiftningen utgår från fiskelagen (1993:787). Av 34 § framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får utse fisketillsynsmän. Där framgår också vilka befogenheter en fisketillsynsman har och att polismyndigheten ska lämna den hjälp som behövs för tillsynen. Av förordningen (1994:1716) om fiske, vattenbruk och fiskenäring (fiskeförordningen) framgår vem som kan utöva tillsyn när det gäller bestämmelser om fiske. Av 5 kap. 2 § framgår att det är länsstyrelserna som förordnar fisketillsynsmän. Närmare bestämmelser om förordnande av fisketillsynsmän framgår av föreskrifter (FIFS 1985:3) om fisketillsynsmän. En fisketillsynsman ska, med stöd av föreskrifter om fisketillsynsmän, inom sitt tjänstgöringsområde övervaka efterlevnaden av bestämmelser om fiske och fiskevård i fiskelagen, i författningar som har meddelats med stöd av fiskelagen och i EU:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken. Enligt Havs- och vattenmyndigheten (Länsstyrelsernas redovisning av insatser för fisketillsyn 2015, Havs- och vattenmyndigheten dnr 46-16) har länsstyrelserna genom att de ansvarar för fiskevården och den regionala fiskförvaltningen också ett ansvar för fisketillsyn. Bland annat arbetar man med att förordna fisketillsynsmän och medverka till utbildning av dessa. Man arbetar också med stöd och råd till fiskevårdsområden och tar ansvar för att samordna tillsynsinsatser regionalt, både tillsammans med andra myndigheter som och polisen och med fiskevårdsområdesföreningar. Fisketillsynen som länsstyrelserna medverkar till bedrivs främst på allmänt vatten längs kusterna och i de eller på enskilt vatten inom fredningsområden längs kusterna. Det vill säga i områden där fisket är fritt för var och en och reglerat genom Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter. Tillsynen genomförs antingen av anlitad personal på länsstyrelserna eller via bidrag till bl.a. fiskevårdsområden för deras fisketillsyn i sådana områden. Av Havs- och vattenmyndighetens årsredovisning framgår att den samlade bedömningen som avspeglas i länsstyrelsernas redovisning av fisketillsynen är att den behöver förstärkas och att länsstyrelsernas ansvar för fisketillsyn behöver förtydligas. Omfattningen av länsstyrelsernas redovisning har ökat , vilket bedöms avspegla en ambitionshöjning i den operativa tillsynen och det samverkansarbete som sker mellan länsstyrelserna, , polisen och Havs- och vattenmyndigheten. Länsstyrelserna redovisade sin samlade syn på uppdraget för fisketillsyn till regeringen (dnr Jo2009/697/JFS) 2009 och framförde önskemål om ett förtydligande. Regeringen införde då ett tydligare återrapporteringskrav om fisketillsynen i länsstyrelsernas regleringsbrev. Det pågår inget ytterligare arbete med frågan. Av regleringsbrevet för länsstyrelserna 2017 framgår att länsstyrelserna ska redovisa omfattningen av föregående års fisketillsyn i form av antal fisketillsynsmän för havet och de respektive övrigt sötvattensområde samt antal informationsinsatser, tillsynsdagar, anmälningar av otillåtet fiske och antal beslag av fisk, redskap, fiskefartyg eller andra föremål i havet och i de . Uppdraget redovisades till Havs- och vattenmyndigheten . Utskottet anser liksom tidigare att det är av största vikt att driver på för att de beslut som fattas inom EU ska leda till en hållbar förvaltning av fiskeresurserna. Utskottet välkomnar att regeringen arbetar för att åtagandena i den reformerade gemensamma fiskeripolitiken ska få genomslag fullt ut, bl.a. vad gäller att fiskbestånden ska ha en storlek som är över nivån för maximal hållbar avkastning och att den vetenskapliga rådgivningen ska ligga till grund för beslut. Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottet motion 2016/17:2448 (SD) yrkande 6. När det gäller märkning av fisk noterar utskottet att det i nuvarande EU- lagstiftning inte finns några krav att i konsumentinformationen ange beståndssituation men att det däremot finns en möjlighet att ge denna typ av information på produkten förutsatt att den är klar och otvetydig. Det finns en rad privata certifieringar på området. Vidare noterar utskottet att det enligt i stort sett är en förutsättning att produkten är miljömärkt för att kunna få marknadstillträde på den svenska marknaden. Därmed finner utskottet inte skäl att föreslå något initiativ från sida med anledning av motion 2016/17:2552 (KD) yrkande 2. Motionen bör lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller fiskefria områden noterar utskottet att Havs- och vattenmyndigheten med stöd av fiskerilagen kan inrätta fredningsområden där fiske är helt eller delvis förbjudet. Vidare konstaterar utskottet att det pågår ett löpande arbete på berörda myndigheter med att identifiera viktiga områden för fiskens lek och lekvandring och freda dessa från fiske under lämpliga perioder. Med hänsyn till att det är möjligt att inrätta fredningsområden och att berörda myndigheter arbetar löpande med detta anser utskottet att motion 2016/17:2552 (KD) yrkande 4 kan lämnas utan åtgärd. När det gäller fiskevårdsområden och att utveckla fisketurism framhålls i livsmedelsstrategin att det finns utrymme att utveckla fritidsfiskeverksamheten men att en av utmaningarna är att via god fiskevård säkra tillgången på fisk för ett hållbart fiske. Utskottet noterar att och Havs- och vattenmyndigheten har tagit fram en strategi för svenskt fritidsfiske och fisketurism och att ambitionen är att den nationella fiskförvaltningen och fiskevården ska bedrivas utifrån en ekosystembaserad långsiktig plan och syfta till att optimera fiskeresursens samhällsekonomiska värde inom ramen för ett långsiktigt hållbart nyttjande. Utskottet vill framhålla att förordningen (1998:1343) om stöd till fiskevården är ett uttryck för att samhället har ett särskilt ansvar att bidra till fiskevård och fisketillsyn i de vatten där allmänheten har rätt att fiska med Slutligen noterar utskottet att när det fria handredskapsfisket utökades sågs detta som en vidareutveckling av allemansrätten. delbetänkande framhölls att ett allsidigt bedrivet fiske normalt är den bästa fiskevården och att allmänhetens fiske är en del i en god Utskottet anser att förutsättningarna för fiskevård i svenska vatten är mycket goda. Med hänvisning till det anförda föreslår utskottet att motion 2016/17:2552 (KD) yrkande 8 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller länsstyrelsernas fisketillsyn noterar utskottet att länsstyrelserna förordnar fisketillsynsmän och bedriver ett omfattande arbete inom området med bl.a. utbildningsinsatser, informationsspridning och ett aktivt genomförande av fisketillsyn. Vidare har regeringen förtydligat återrapporteringskravet om fisketillsynen i länsstyrelsernas regleringsbrev. Utskottet förutsätter att regeringen även fortsättningsvis följer utvecklingen på området och vid behov vidtar ytterligare åtgärder. Utskottet är inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motion 2016/17:1989 (V) yrkande 6. Motionen bör lämnas utan vidare åtgärd. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som har behandlats tidigare . Jämför särskilt yttrande 1 (M), 2 (SD), 3 (C), 4 (L) och 5 (KD). De motionsförslag som tas upp i bilaga 2 rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare i betänkandena /15:MJU6 Fiskeripolitik och 2015/16:MJU17 Sanktionsavgifter för andra aktörer på fiskets område än yrkesfiskare m.m. avslog motionsyrkandena i enlighet med utskottets förslag. Utskottet ser ingen anledning att nu göra någon annan bedömning och avstyrker därför motionsyrkandena. 1.Globalt hållbart fiske, punkt 1 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1956 av och (båda C) yrkande 13 och 2016/17:1989 av m.fl. (V) yrkande 10 och 2016/17:2552 av m.fl. (KD) yrkande 3. Levande hav och vatten är en av viktigaste frågor. En fiskepolitik måste vara långsiktig som den både bevarar och utvecklar fiskbestånden. Globalt är överfiske ett stort problem, inte minst för fattiga människor i utvecklingsländer. bör därför aktivt driva på för hållbart fiske globalt, motverka utfiskning samt utöka skyddet av hotade arter. 2.Globalt hållbart fiske, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1989 av m.fl. (V) yrkande 10 och avslår motionerna 2016/17:1956 av och (båda C) yrkande 13 och 2016/17:2552 av m.fl. (KD) yrkande 3. 2016/17:MJU14 RESERVATIONER En stor del av EU-flottans fiskefångster kommer från fiske i vatten utanför EU. Europeiska fiskeflottor kan med stöd av EU:s s.k. fiskepartnersavtal fiska i andra länders fiskezoner. Avtalen innebär att avtalsländerna överför fiskemöjligheter till EU mot ekonomisk ersättning. Den största delen av avtalen har slutits med utvecklingsländer. Dessvärre har många av avtalsländerna fiskbestånd som redan är överfiskade, och utrymmet för utländska fartyg är således minimalt. Avtalsländerna är beroende av det småskaliga kustfisket som skapar sysselsättning och livsuppehälle för många av världens fattiga. Denna försörjningsmöjlighet riskerar att slås ut då EU:s fiskeflotta fiskar på redan hårt ansatta bestånd. I t.ex. har mycket av det kustnära fisket helt slagits ut till stor del som en följd av EU:s fiske. EU:s fiskepartnersavtal med tredjeland bör därför omvandlas till utvecklingsprojekt inom hållbart fiske. EU bör hjälpa de länder där avtal finns och stärka deras fiskförvaltning i stället för att stjälpa den. Detta ska ske genom både ekonomiskt stöd, ny teknik och kunskapsöverföring. 3.Globalt hållbart fiske, punkt 1 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2552 av m.fl. (KD) yrkande 3 och avslår motionerna 2016/17:1956 av och (båda C) yrkande 13 och 2016/17:1989 av m.fl. (V) yrkande 10. Genom överenskommelser som förhandlats fram av EU kan fiskare från EU- länder fiska i icke-medlemsländers fiskevatten. Främst handlar detta om länder i västra . Tyvärr medför det industriella fisket i flera fall att fisket närmare kusten avsevärt försämras, vilket skadar eller helt utraderar möjligheterna till ett lönsamt fiske för lokalbefolkningen. Det är viktigt att EU:s fiske i andra länders vatten följer FN:s jordbruks- och livsmedelsorganisations (FAO) uppförandekod, vilket bl.a. innebär att fisket ska ske på överskottsresurser och att befintliga subventioner av fjärrfiske RESERVATIONER 2016/17:MJU14 Hänsyn ska tas till den lokala befolkningens möjligheter att försörja sig på fiske. 4.Genomförande av den gemensamma fiskeripolitiken, punkt 2 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2448 av m.fl. (SD) yrkande 2. Det ligger i sakens natur att fisket måste regleras, vilket sker på EU-nivå. måste vi arbeta för rimliga förutsättningar för enskilda näringsidkare vid genomförandet av EU-lagstiftningen. Regelverket måste utformas på så sätt att svenska fiskare inte drabbas av konkurrensnackdelar gentemot konkurrenter i andra EU-länder runt . Fiskekontrollen måste vara lika effektiv i alla EU-länderna. Det är inte ovanligt att regelverket i de olika slår olika hårt mot de olika ländernas fiskare. Dagens fiskeripolitik inom EU gör att svenska fiskare blir särbehandlade och att fisket inte bedrivs på lika villkor inom de olika länderna. Vidare måste regelverket för det s.k. pricksystemet som finns i , där prickarna dessutom stannar kvar på båten även om den säljs, vara likvärdigt. 5.Regelverket för yrkesfisket, punkt 3 (M, SD) av (M), (SD), (M), (M), (M) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3185 av m.fl. (M) yrkande 3 och avslår motionerna 2016/17:MJU14 RESERVATIONER 2016/17:384 av och (båda S), 2016/17:864 av (M) yrkande 2, 2016/17:1726 av m.fl. (L) yrkande 5, 2016/17:1956 av och (båda C) yrkande 11, 2016/17:2552 av m.fl. (KD) yrkandena 6 och 7 samt 2016/17:3197 av och (båda C). Den tidigare regeringen bedrev ett hårt arbete för att ändra eller avskaffa krångliga regler för företagen. För fiskeföretagen finns det dock fortfarande ett uppenbart behov av ett fortsatt förenklingsarbete. Det är också centralt att genomförandet av det nya regelverk som följer av reformeringen av den gemensamma fiskeripolitiken görs på ett klokt sätt. Till exempel kan landningsskyldighet nämnas. Den stävjar fusk i fisket, vilket är positivt. Dock kan en fiskare få vite för felaktig rapportering om det visar sig att fångsten innehåller stora mängder av någon annan art än den man gett sig ut för att fiska. Det är bra att utkast i och med landningsskyldigheten förbjudits men regelverket måste också vara praktiskt möjligt att efterleva. Myndigheternas förhållningssätt till reglerna för landningsskyldigheten bör ta hänsyn till det svenska fiskets konkurrenskraft, och därför är det rimligt att myndigheterna också ser till hur reglerna hanteras i andra EU-länder. I detta sammanhang vill vi också understryka vikten av ett fortsatt arbete för att utveckla mer selektiva fiskemetoder. Vidare bör regelverken för att tillåta överlåtelse av fiskerätter göras mer tillåtande. Dessutom bör möjligheterna att tillåta större flexibilitet i tidsgränserna för fiskekvoter ingå som en del i förbättringsåtgärderna för fiskenäringen. För fiskeföretagarna är behovet av åtgärder som ska leda till en enklare, tydligare och begripligare reglering viktigt utifrån bl.a. ett lönsamhetsperspektiv. Insatser bör därför initieras för att minska regelkrånglet för fisket. 6.Regelverket för yrkesfisket, punkt 3 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1956 av och (båda C) yrkande 11 och 2016/17:384 av och (båda S), RESERVATIONER 2016/17:MJU14 2016/17:864 av (M) yrkande 2, 2016/17:1726 av m.fl. (L) yrkande 5, 2016/17:2552 av m.fl. (KD) yrkandena 6 och 7, 2016/17:3185 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2016/17:3197 av och (båda C). med sin stora tillgång på vatten har bra förutsättningar för att öka och utveckla det småskaliga fisket.