bet · H401MJU12 · 2017-03-30 00:00:00 — Med ett slopat nationellt krav kan svenska mjölkbönder med kor i lösdrift, i likhet med sina europeiska kollegor, få betesstöd från EU. Enligt motionärerna vore detta ett steg mot mer lika konkurrensvillkor för mjölkbönder. Även i motion 2016/17:1953 av och (båda C) framhålls att regeringen ska ta bort lagkravet på bete för frigående kor i modern lösdrift. För större lösdriftsbesättningar kan kravet på betesdrift medföra betydande förluster. Motionärerna anser att även utan en tvingande lagstiftning med beteskrav så kommer de allra flesta kor att vara ute på bete. Myndigheternas genomförandearbete med ny lagstiftning I motion 2016/17:1006 av (M) yrkande 1 anförs att tiden för övergångsreglerna mellan de gamla djurskyddsbestämmelserna och de nya måste vara kort men rättssäker. I yrkande 2 anförs att berörda myndigheter skyndsamt måste påbörja informationsarbetet om de nya bestämmelserna. Vidare enligt yrkande 3 ska berörda myndigheter vara restriktiva med att bevilja dispenser så att kan ha ett modernt och bra djurskydd. behandling och kompletterande uppgifter Som nämnts ovan har den samlade djurskyddslagstiftningen varit föremål för en översyn av som redovisade sitt betänkande Ny djurskyddslag (SOU 2011:75). I betänkandet görs en omsorgsfull genomgång av lagstiftningens detaljeringsgrad och struktur med syftet att undersöka om och hur lagstiftningen kan moderniseras och förenklas samt bli mer flexibel och målinriktad. Utredaren framhåller inledningsvis att de bestämmelser som finns har tagits fram för att det har uppdagats att det finns ett behov av dem, antingen genom forskningsrön eller genom praktiska erfarenheter. ambition är att bestämmelserna ska vara målinriktade eftersom det ger möjligheter för djurägaren att hitta olika lösningar; t.ex. kan avvikelser från föreskrivna mått godtas under förutsättning att bl.a. djurmiljön i sin helhet är mycket god. ska lagstiftningen vara tydlig, rättssäker och kontrollerbar. Reglerna måste dessutom utformas med hänsyn till gällande EU-lagstiftning på området. Vad som i sammanhanget är en adekvat detaljeringsgrad kan därför vara svårt att avgöra. Vissa föreskrifter har från början utformat på en förhållandevis låg detaljeringsgrad men när det har visat sig att målet inte har uppnåtts med en sådan skrivning har myndigheten tvingats öka detaljeringsgraden. Ett exempel på detta är bestämmelserna för fixering av grisar. Mot bakgrund av denna problematik föreslår utredaren en sänkning av detaljeringsgraden i djurskyddslagen och djurskyddsförordningen. Utredaren förslår också att ska se över sina djurskyddsföreskrifter i syfte att göra dem tydligare och sänka detaljeringsgraden där så är möjligt. Utredaren anser emellertid inte att en generell sänkning kan göras utan att det måste bedömas i varje enskilt fall utifrån de djurskyddsrisker, behov och förutsättningar som finns (SOU 2011:75 s. 409 f.). Förslaget bereds inom . I sin livsmedelsstrategi (prop. 2016/17:104) framhåller regeringen att regelverken kontinuerligt måste ses över och moderniseras för att klara det ökande konkurrenstrycket på en global marknad. Vid sidan av förslag om lagstiftningens detaljeringsgrad påminner regeringen om att har haft i uppdrag att arbeta med regelförenkling och att myndigheten gjort en omfattande översyn av föreskrifterna på djurskyddsområdet (s. 56 f.). Regeringen framhåller att den avser att ge i uppdrag att fortsätta arbetet med att se över sina föreskrifter i syfte att göra dem mer målinriktade och flexibla när det är möjligt (s. 57). Dessutom anser regeringen att ett vetenskapligt råd för djurskydds-frågor ska inrättas. Enligt regeringen bör rådets roll i föreskriftsarbetet vara att utreda och sammanställa forskning. Kontrollprogram initieras frivilligt av branschorganisationer för att stärka konkurrenskraften och öka flexibiliteten för företagare som en god djurskyddsnivå främjas och upprätthålls. Föresatsen med dessa program är att minst samma djurskyddsnivå ska uppnås som vid tillämpning av ordinarie föreskrifter. Kontrollprogram kallas ibland även för djuromsorgsprogram med den skillnaden att djuromsorgsprogram inte är upptagna i någon djurskydds-lagstiftning medan ett kontrollprogram är godkänt av en myndighet och formellt har knutits till lagstiftningen. Detta innebär att producenter anslutna till ett kontrollprogram förbinder sig att uppfylla ett flertal kriterier avseende t.ex. teknisk utrustning och skötsel av djuren, som går utöver miniminivån i myndighetsföreskrifter, samt genomgå en utökad kontroll. Den som deltar i sådana kontrollprogram undantas dock också från vissa andra bestämmelser i föreskrifterna och kan t.ex. ha en högre djurtäthet än vad som annars är tillåtet. gav regeringen och i uppdrag att utreda möjligheterna till att modernisera, utveckla och göra djurskyddslagstiftningen mer flexibel och konkurrenskraftig genom att bl.a. utveckla just kontrollprogram. presenterade sin utredning av dessa frågor (SJV 2008:24). I sin rapport påpekade myndigheten att nyttan med kontrollprogram är avhängigt adekvat kontroll av att dessa följs. För att tillräckligt väl kunna kontrollera hur programmen följs krävs att kontrollen utförs av någon som har tillräcklig kunskap att bedöma om de specificerade kraven har uppfyllts. Inom fågelbranschen görs detta av en s.k. rikslikare, men detta är då inte del av den offentliga djurskyddskontrollen utan endast en branschkontroll. En komplikation i sammanhanget är hur denna typ av kontroll förhåller sig till och rådets förordning (EG) nr 882/2004 om offentlig kontroll (kontrollförordningen). I livsmedelsstrategin anför regeringen att kontrollprogram är ett sätt att under kontrollerade former öka flexibiliteten i hur ansvarsfulla djurhållare kan uppnå den djurskyddsnivå som regelverket föreskriver och att arbetet med sådana program bör fortsätta (s. 58). Regeringen tillägger att det inom dåvarande Landsbygdsdepartementet har tagits fram en promemoria med ett förslag till reglering av kontrollprogram (dnr N2015/00334/RS) som innebär ändringar i djurskyddsförordningen (1988:539). Förslaget har remitterats och bereds i . I sitt svar på interpellation 2015/16:648, Djur-omsorgsprogrammen, av (SD) kommenterade landsbygds-minister detta arbete på följande sätt: Det är viktigt att kontrollprogrammen vilar på en god rättslig grund och det är utgångspunkten för det arbete som pågår inom beträffande kontrollprogrammen. […] Jag är medveten om att det finns ett intresse från nya branscher för kontrollprogram. De kontrollprogram som finns har dock skilda förutsättningar, och utformningen av de olika programmen skiljer sig också åt mellan olika branscher. Ett nytt rättsligt ramverk måste kunna underbygga såväl de kontrollprogram som existerar som sådana program som branschen vill starta . Systemet bör också fungera så att det inte genast behöver ersättas av nya regler. Beteskravet för mjölkkor i lösdrift I 4 § djurskyddslagen (1988:534) uppställs särskilda krav på att djur inom husdjursskötseln ska hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt. När 4 § i djurskyddslagen infördes var det en ny bestämmelse som inte hade haft någon motsvarighet lag. Paragrafen infördes uttryckligen för husdjurs-produktionen eftersom denna grupp av djur bedömdes vara särskilt utsatt på grund av de ekonomiska intressen som ligger i djurhållningen. I proposition 1987/88:93 som ligger till grund för den gällande djurskyddslagen beskrevs naturligt beteende för mjölkkor i huvudsak utifrån djurhållningssystemet och behovet av betesgång. Det senare beskrevs i följande ordalag (prop. 1987/88:93 s. 21): För både bundna kor och kor i lösdrift bör dock krav uppställas på betesgång. Särskilt viktigt är detta naturligtvis för de djur som står uppbundna . I det traditionella sättet att hålla mjölkkor har också ingått att låta djuren gå på bete . Inomhus-hållning har visats öka frekvensen av vanliga och viktiga sjukdomar. Kravet på betesgång är därför mycket viktigt. Betesgång ger dessutom djuren ett allmänt välbefinnande och god motion som djuren får möjlighet till ett naturligt beteende. Betydelsen av betesgång för mjölkkor utvecklas i utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75). Utredaren framhåller att beteshållning är av stor betydelse ur djurskyddssynpunkt och att det också har tydliga fördelar för djurhälsoläget, t.ex. har det påvisats att vissa klövproblem läker under beteshållning. Därtill framhåller att beteskravet påvisats ha stor betydelse ur smittskyddssynpunkt. Möjligheten att kunna hålla kor på bete har visat sig vara viktigt t.ex. i samband med salmonellasaneringar. Betesgång har också andra viktiga samhällsekonomiska värden genom att det bidrar till öppna landskap och biologisk mångfald. Lagkravet om att mjölkkor ska komma ut på bete kan medföra ökade kostnader för lantbrukarna. Detta påvisades i om beteslagstiftningens effekter på lönsamheten i mjölkföretagen som kom ut (SJV 2014:16). I rapporten påpekar att mycket har förändrats sedan beteskravet infördes djurskyddslag. Till skillnad från tidigare konkurrerar svenska mjölkproducenter på en global marknad, och en betydande andel av den svenska konsumtionen består av importerade varor. Lönsamhetseffekterna av att ha korna ute på bete kan därför se annorlunda ut . Beteskravet kan också vara svårt att genomföra av andra skäl. Hur betesreglerna ska se ut i detalj utformas av . ska utarbetas med grund i vetenskapliga slutsatser och beprövad erfarenhet. Som svar på fråga 2015/16:827, Beteskrav för mjölkkor, av (V), anförde landsbygdsminister att man behöver arbeta med att modernisera regelverk och göra dem smartare så att det blir enklare för företagen att leva med de regler vi har, utan att kraven på djurskydd eller kvaliteten i djurhållningen urholkas. Av denna anledning utfärdade nya föreskrifter för beteshållning för mjölkkor (SJVFS 2016:13). I korthet innebär de nya betesreglerna att mjölkkor ska komma ut och ha tillgång till betesmarken minst i sträck , som varierar i de norra delarna av landet till i de södra delarna. De nya föreskrifterna förenklar tidigare regler på flera sätt. fanns krav på att djuren ska hållas på bete ett visst antal dygn i sträck. Detta krav har tagits bort i de nya betesreglerna. fanns det också särskilda regler som angav när det var tillåtet att hålla djuren inne från betet, t.ex. om man var tvungen att skydda djuren vid svåra väderleksförhållanden. Även dessa regler har tagits bort. Enligt innebär de nya reglerna en ökad flexibilitet, vilket i sin tur gör att lantbrukaren på ett bättre sätt kan ta hänsyn till rådande väderleksförhållanden och de förutsättningar som råder på gården för att kunna planera betes- och utomhushållningen. De nya reglerna innebär också administrativa förenklingar för lantbrukaren. Kravet på journalföring och delvis kravet på betesplan för de lantbrukare som tidigare valt att dela upp sitt bete i tidsperioder har tagits bort. arbete med att förenkla betesreglerna har bedrivits inom ramen för de gemensamma handlings-planerna för mjölk och kött. I det övergripande arbetet med att ta fram handlingsplanerna har aktörer i hela värdekedjan från producent till konsument deltagit. Regeringen har vid upprepade tillfällen anfört att det är viktigt att djurskyddsbestämmelserna är så målinriktade och flexibla som möjligt, vilket är en målsättning som utskottet stöder till fullo. Många faktorer måste emellertid tas i beaktande i föreskriftsarbetet, dels behovet av att bestämmelser är tydliga, förutsägbara och rättssäkra, dels behovet av att EU-lagstiftning följs. Därtill bör även etiska värderingar aktas på, samt vad som är möjlighet utifrån ett konkurrenskraftsperspektiv. Det är mot denna bakgrund som föreslagit en sänkning av detaljeringsgraden i djurskyddslagen och djurskyddsförordningen givet en noggrann avvägning i varje enskilt fall utifrån de djurskyddsrisker, behov och förutsättningar som finns. Utskottet noterar att förslag om djurskydds-lagstiftningens detaljeringsgrad bereds inom och ser ingen anledning att efterlysa en ny översyn av regelverket. Utskottet noterar även att haft i uppdrag att arbeta med regelförenkling av föreskrifterna på djurskyddsområdet. Regeringen har aviserat att kommer att få i uppdrag att fortsätta arbetet med att förenkla reglerna och att öka flexibiliteten kring djurhållningen där så är möjligt. Utskottet välkomnar detta uppdrag och noterar också regeringens förslag om att ett vetenskapligt råd inrättas för att bistå myndigheterna i föreskriftsarbetet. Med hänvisning till dessa ansträngningar och i avvaktan på kommande förslag till en ny djurskydds-lagstiftning anser utskottet att motionerna 2016/17:2023 (C) yrkande 21, 2016/17:2446 (SD) yrkande 7, 2016/17:1590 (M) yrkande 2 och 2016/17:131 (M) bör lämnas utan vidare åtgärd. Djuromsorgs- och kontrollprogram är frivilliga åtaganden som näringen själv initierar. Utskottet delar regeringens syn på kontrollprogram som ett sätt att under kontrollerade former öka flexibiliteten i hur ansvarsfulla djurhållare kan uppnå den djurskyddsnivå som regelverket föreskriver. Av denna anledning är det viktigt att kontrollprogrammen ges goda förutsättningar att utvecklas. Det är av grundläggande betydelse att sådana program och kontrollen av dessa vilar på en god rättslig grund. Därför välkomnar utskottet det beredningsarbete som pågår inom för hur kontroll-programmen bäst regleras, och ser fram emot att ta del av de slutsatser som arbetet utmynnar i. Med hänvisning till det ovan anförda avstyrker utskottet motionerna 2016/17:2446 (SD) yrkande 8 och 2016/17:2023 (C) yrkande 24. Beteskravet för mjölkkor i lösdrift Utskottet vill påminna om att de djurskyddsbestämmelser som finns motiveras av att det finns ett behov av dem, antingen genom forskningsrön eller genom praktiska erfarenheter. Kravet om betesgång för mjölkkor är utmärkande för den svenska djurskyddslagstiftningen och syftar till att tillgodose kornas grundläggande behov av att röra sig och utföra sina naturliga beteenden. Beteshållningen har visat sig ha många positiva effekter, inte minst på djurhälsoläget och miljön. Utskottet är medvetet om att lagkravet kan medföra ökade kostnader för näringen, och att både producenter och kontrollmyndigheten tidigare haft problem med hur beteskravet ska tolkas och genomföras för att det ska anses vara uppfyllt. reviderade föreskrifter syftar till att tydliggöra och förenkla tidigare regler i flera avseenden. De nya betesreglerna innebär bl.a. större flexibilitet för djurhållare, och dessutom har flera administrativa förenklingar vidtagits. har även fortsättningsvis till uppgift att se över och vid behov omarbeta djurskyddsföreskrifterna i takt med att ny vetenskap och praktiska erfarenheter presenteras. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motionerna 2016/17:1953 (C) och 2016/17:2550 (KD) yrkande 2. Myndigheternas genomförandearbete med ny lagstiftning I fråga om myndigheternas genomförandearbete med ny djurskydds-lagstiftning får utskottet återigen hänvisa till att beredning av förslag pågår inom . I avvaktan på ett förslag till en ny djurskyddslag föreslår utskottet att motion 2016/17:1006 (M) yrkandena 1, 2 och 3 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om djurskyddskontrollanters yrkeserfarenhet av djurhållning, översyn av anonyma anmälningar om vanvård och revision av länsstyrelsernas arbete med djurskyddskontroll. Jämför reservationerna 8 (SD), 9 (C, KD) och 10 (M, SD, C, KD). I kommittémotion 2016/17:3300 av m.fl. (SD) yrkande 10 framhålls att djurskyddskontrollanter som kontrollerar djurbesättningar inom yrkesbruk i största möjliga mån ska ha yrkeserfarenhet av djurhållning. Det är viktigt att de som arbetar med djurtillsyn har relevant kompetens. Enligt kommittémotion 2016/17:2023 av och (båda C) yrkande 26 föreslås att anonyma anmälningar ses över i syfte att minska antalet okynnesanmälningar. Enligt motionärerna hindrar okynnesanmälningar tjänstemännen från att åka ut på akuta kontroller där djuren vanvårdas. Vidare i yrkande 27 anför motionärerna att bör få bemyndigande att utföra revision av länsstyrelsernas arbete med djurskyddskontroller för att på så sätt bättre följa upp lagens tillämpning. behandling och kompletterande uppgifter Senast i betänkande 2015/16:MJU16 uppmärksammade utskottet att regeringen och berörda myndigheter ända sedan ansvaret för djurskydds-kontrollen förstatligades har arbetat för att på olika sätt stärka kontrollen, inte minst genom att förtydliga rutiner och ta fram vägledningar och utbildningar för att öka effektiviseringen. Bland annat har regeringen inrättat ett råd för samordning av djurskyddskontrollfrågor som arbetar för att göra djurskyddskontrollen mer rättssäker, likvärdig och effektiv (Landsbygds-departementet, L2012/00649/DL). De kompetenskrav som ställs på djurskyddsinspektörer framgår av djurskyddslagen (1988:534), och rådets förordning (EG) nr 882/2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd (kontrollförordningen) samt föreskrifter om offentlig djurskyddskontroll (SJVFS 2008:67). Enligt 24 § andra stycket djurskyddslagen ska den myndighet som utövar offentlig kontroll ha tillgång till djurskyddsutbildad personal i den omfattning som behövs för att myndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt. Vidare i artikel 6 i kontrollförordningen anges att den behöriga myndigheten ska se till att samtlig personal som utför offentlig kontroll får utbildning som är lämplig för deras kompetensområde och som gör att de som har den kompetens som krävs kan utföra sina uppgifter och utföra offentlig kontroll på ett enhetligt sätt. Därtill ska personalen hålla sig uppdaterade på sina respektive kompetensområden och vid behov få regel-bunden vidareutbildning samt kunna samarbeta över kompetensområden. Dessutom fastställer 10 § i föreskrifter om offentlig djur-skyddskontroll att den personal som utför offentlig kontroll ska ha behövlig kompetens inom djurskyddslagstiftningen och bedömning av bristande efter-levnad av djurskyddslagstiftningen. Regeringen har vid upprepade tillfällen påpekat vikten av att säkerställa de kompetenskrav som ställs på personal inom djurskyddskontrollen. I livsmedelsstrategin (prop. 2016/17:1 s. 35 f.) ger regeringen exempel på hur myndigheterna redan arbetar aktivt med detta; t.ex. anordnar s.k. kalibreringskurser för djurskyddsinspektörerna i syfte att stärka kompetensen och öka samsynen i olika djurskyddsfrågor. Enligt regeringens bedömning är det betydelsefullt att detta arbete fortsätter, och specifika insatser i detta syfte presenteras i handlingsplanen. Bland annat avser regeringen att utveckla en rådgivningsmodell inom animalieproduktionen för ökad kunskapsöverföring och samverkan mellan myndigheter, intressegrupper och näring som rör djuromsorg och lönsamhet genom t.ex. rådgivning. Som redan nämnts i detta betänkande fick besök av generaldirektoratet för hälsa och livsmedelssäkerhet i syfte att undersöka och bedöma hur arrangerar utbildningar i djurskydd för personer som sköter grisar eller som jobbar på slakterier. Direktoratet konstaterade att har ett väl fungerande system för att tillgodose dessa yrkesgruppers djurskyddskompetens, och revisionen slutfördes utan några rekommend-ationer om behov av åtgärder. Regeringen och berörda myndigheter vidtar flera förbättringsåtgärder även vad gäller ärendehanteringen. Rådet för samordning av djurskyddskontroll-frågor arbetar aktivt med att effektivisera hanteringen på länsstyrelserna av anmälningsärenden eftersom många ärenden i efterhand visar sig vara obefogade. Genom att skapa effektiva rutiner för hanteringen av dessa ges möjligheten att lägga mer resurser på planerade kontroller som är riskbaserade. På så sätt kan länsstyrelserna rikta kontrollerna dit behoven är som störst och använda sina resurser effektivt. Den genomsnittliga tiden som länsstyrelserna som kollektiv lägger på olika typer av djurskyddskontroller och beslut minskade , vilket enligt regeringen tyder på en ökad effektivitet i länsstyrelsernas arbete. Detta framgår av regeringens budgetproposition (prop. 2016/17:1 utg.omr. 23 s. 62 f.). Det framgår också att länsstyrelserna genomförde knappt 12 000 kontroller och hanterade en ungefär lika stor mängd anmälningsärenden. Av de utförda kontrollerna var riskbaserade. I om Djurskyddskontrollen 2015 (dnr N2016/03210/DL) bedömer myndigheten att antalet brister i djurhållningen av lantbrukets djur generellt minskat , jämfört . Enligt rådet är det inte desto mindre angeläget att ytterligare underlätta och effektivisera hanteringen av anmälningsärenden. Av bl.a. denna anledning förstärktes myndigheternas resurser för arbetet med att utveckla djurskyddskontrollen med sammanlagt 2016 (prop. 2015/16:99, bet. 2015/16:FiU21, rskr. 2015/16:310). I fråga om revision av länsstyrelsernas arbete med djurskyddskontrollen möjliggjordes detta i förordning (2015:295) om ändring i förordningen (2009:1464) med instruktion för . Det framgår av 14 a § att på begäran av en länsstyrelse och inom sitt verksamhetsområde får utföra sådana revisioner som avses i artikel 4.6 i kontrollförordningen av länsstyrelsernas kontrollverksamhet, där bestäm-melsen tillämpas eller har gjorts tillämplig enligt nationell rätt. Förordningen trädde i kraft . Samma möjlighet till revision infördes även i instruktion. Dessa ändringar uppmärksammades i budget-propositionen : ”En viktig aspekt i livsmedelskontrollen är revisioner. […] Regeringen har även genom ändring av och respektive instruktion gett myndigheterna rätt att på länsstyrelsernas begäran utföra revision av länsstyrelsernas kontroll” (prop. 2015/16:1 utg.omr. 23 s. 52). Utskottet har vid upprepade tillfällen framhållit den centrala betydelsen som djurskyddskontrollen har för det övergripande målet om ett gott djurskydds-läge i landet. En välfungerande djurskyddskontroll är även av avgörande betydelse för den enskilda djurhållarens rättstrygghet och rättssäkerhet. Utskottet anser att de lagstadgade kompetenskrav som ställs på djurskydds-kontrollanter redan överensstämmer med det viktiga uppdrag som denna personal har inom djurskyddskontrollen. Däremot krävs kontinuerliga insatser för att säkra djurskyddsinspektörernas kunnande, vilket också är regeringens uttalade ambition. Utskottet uppmärksammar därför med tillfredsställelse att regeringen tagit flera initiativ för att förbättra djurskyddskontrollen, inte minst vad gäller just kompetenshöjande åtgärder. Utskottet ser särskilt positivt på det stöd som Rådet för samordning av djurskyddskontrollfrågor erbjuder. I fråga om okynnesanmälningar är det onekligen så att alla typer av obefogade anmälningar är en belastning för djurskyddskontrollen. Utskottet välkomnar de insatser som Rådet för samordning av djurskyddskontrollfrågor vidtar i syfte att skapa effektiva rutiner för hanteringen av anmälningsärenden för att på så sätt rikta resurser till planerade kontroller som är riskbaserade. Slutligen vad avser revision av länsstyrelsernas arbete med djursskyddskontrollen konstaterar utskottet att detta möjliggjordes i förordning (2015:295) om ändring i förordningen (2009:1464) med instruktion för . Utskottet ser ingen anledning att utöka befogenheter i denna fråga. Mot bakgrund av det ovan anförda anser utskottet att de förslag som förs fram i motionerna 2016/17:3300 (SD) yrkande 10 och 2016/17:2023 (C) yrkandena 26 och 27 till betydande del redan är tillgodosedda och avstyrker dem därmed. Sjukdomar och smittskydd inklusive djurens hälso- och sjukvård Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om kontroll av djur som färdas över gränser, kartläggning av älgflugan och skydd av yrkestiteln legitimerad fysioterapeut inom djurens hälso- och sjukvård.