bet · H401MJU15 · 2017-04-07 00:00:00 — Syftet är att få mer adekvat miljöinformation för läkemedelssubstanserna genom att använda mer relevanta testmetoder som fokuserar mer på den farmakologiska effektens betydelse för eventuell miljöpåverkan. I propositionen framhålls slutligen att Havs- och vattenmyndigheten har finansierat ett flertal forskningsprojekt med syfte att utveckla reningsmetoder för att rena avloppsvatten från läkemedel och andra miljöfarliga kemikalier från reningsverk. Enligt Havs- och vattenmyndigheten har myndigheten beslutat om bidrag på till fyra olika projekt som syftar till att rena avloppsvatten från läkemedelsrester och miljöfarliga ämnen. Dessa bidrag ingår i regeringens fyraåriga satsning på att få en bättre och mer avancerad rening av avloppsvatten. De projekt som har beviljats medel kompletterar varandra och omfattar olika behandlingstekniker som ozon och aktivt kol. Både mindre och större reningsverk finns med bland de beviljade projekten. ska redovisa ett regeringsuppdrag om avancerad rening av avloppsvatten. Enligt uppdraget ska utreda förutsättningarna för användning av avancerad rening i syfte att avskilja läkemedelsrester från avloppsvatten. I uppdraget ingår att analysera behovet av avancerad rening, vilka tekniska lösningar som finns och för- och nackdelar med dessa samt övriga konsekvenser av användning av avancerad rening. Uppdraget ska genomföras i nära dialog med Havs- och vattenmyndigheten, och Kemikalieinspektionen. Andra berörda myndigheter och aktörer ska höras. Internationellt och inom EU arbetar , och Kemikalieinspektionen tillsammans med andra svenska myndigheter och organisationer för att utsläppsgränser ska sättas vid tillverkning av bl.a. antibiotika och läkemedel med hormonstörande egenskaper. Inom EU finns även ett etappmål om ökad miljöhänsyn i läkemedelslagstiftningen. Bygget av första permanenta fullskaliga reningsanläggning för läkemedelsrester i avloppsvattnet har påbörjats i . Med hjälp av ozon beräknas av läkemedelsresterna som lämnar kroppen kunna renas bort. Återvinning av farligt avfall Enligt 15 kap. 11 § ska den som innehar avfall se till att avfallet hanteras på ett hälso- och miljömässigt godtagbart sätt. Klassningen av avfall, i enlighet med avfallsförordningen (2011:927), är grunden för ett säkert hanterande och omhändertagande av avfallet. Farligt avfall innehåller eller består av ämnen som har farliga egenskaper, och det är därför extra viktigt att sådant avfall hanteras på ett riktigt sätt. Exempel på farligt avfall är nagellack och glykol. Glykol och nagellack ska därmed sorteras som farligt avfall och omhändertas på ett säkert sätt för att förhindra spridningen av gifter till miljön. Kommunen ska samla in och transportera hushållsavfall som är farligt avfall till en behandlingsanläggning, om inte annat följer av föreskrifter om producentansvar som har meddelats med stöd av 15 kap. 12 § . Den svenska marknaden för farligt avfall är ganska liten, vilket gör att det bara finns ett begränsat antal behandlingsanläggningar. Många anläggningar är antingen specialiserade på en särskild typ av avfall eller en viss metod. Kapacitet att ta hand om vissa farliga avfall finns således bara på enstaka platser i landet. Livslängden på elektroniska produkter I fråga om regeringens strategi för hållbar konsumtion anförde regeringen i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 18) bl.a. följande om varor som håller längre. Regeringen föreslår att mervärdesskatten sänks från till för reparationer av cyklar, skor, lädervaror, kläder och hushållslinne […] och att en skattereduktion införs för reparation och underhåll av vitvaror som utförs i bostaden […]. Regeringen verkar vidare för att krav på varors hållbarhet utifrån det s.k. ekodesigndirektivet ska ställas på fler produktgrupper och för att information om reparerbarhet ska lämnas där så är relevant. Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att analysera och föreslå styrmedel för att förebygga uppkomst av avfall i syfte att främja en cirkulär ekonomi. Styrmedlen ska främja t.ex. reparationer och uppgradering av produkter (dir. 2016:3). I anslutning till EU-förhandlingar om nya konsumentskyddsregler vid köp av varor, bl.a. de som avser konsumenters rätt att reklamera, kommer även hållbarhetsaspekter att beaktas. Vidare har utredningen ekonomi överlämnat sitt betänkande Från värdekedja till värdecykel – så får en mer cirkulär ekonomi (se ovan under rubriken ekonomi m.m.). I betänkandet lämnar utredningen bl.a. förslag om att införa ett hyberavdrag (hyra-begagnat-reparation) för att stimulera hushållen att reparera, hyra och sälja vidare konsumentprodukter. Hyberavdraget innebär att hushållen föreslås få en skattereduktion, i likhet med ROT- och RUT-avdragen, vid reparation eller hyra av konsumentprodukter eller köp av tjänster för att sälja vidare begagnade produkter. Vidare föreslås att rätten att reklamera en undermålig produkt stärks genom att den perioden då säljaren har bevisbördan förlängs från nuvarande till . Först ska därmed bördan övergå till konsumenten att visa att felet fanns redan vid köptillfället. Utredningen bedömer att en sådan ändring stärker konsumentskyddet och kan styra till en mer hållbar produktdesign. Förslag lämnas även om att stärka förtroendet och öka rättssäkerheten inom begagnathandel och delning av produkter. har antagit en arbetsplan för ekodesign för 20162019 som en del av paketet för ren energi för alla i EU. Kommissionen poängterar i sin rapport om genomförandet av handlingsplanen för den cirkulära ekonomin (KOM(2017) 33) att ekodesign kan bidra till att det skapas en mer cirkulär ekonomi. Medan ekodesignåtgärder mest har inriktats på energieffektivitet, avsåg kommissionen i sin arbetsplan för ekodesign att på ett mer systematiskt sätt även undersöka möjligheten att införa produktkrav som är relevanta för den cirkulära ekonomin, som hållbarhet, möjlighet till reparation, uppgraderingsmöjlighet, design för demontering, information samt enkel återanvändning och materialåtervinning. Enligt kommissionen kommer detta att genomföras både för nya produktgrupper och för översyner av befintliga produktspecifika åtgärder, och kommer att ge fördelar genom hela värdekedjan. har vidare antagit ett förslag om ändring av och rådets direktiv /65/EU av om begränsning av användning av vissa farliga ämnen i elektrisk och elektronisk utrustning. Förslaget om ändring syftar till att möjliggöra transaktioner på andrahandsmarknaden, t.ex. vidareförsäljning och begagnatmarknad, för viss elektrisk och elektronisk utrustning och reparation med reservdelar för viss elektrisk och elektronisk utrustning som har släppts ut på marknaden före . Om användare kan använda elektrisk och elektronisk utrustning kan man skjuta upp tidpunkten när denna utrustning blir uttjänt och bortskaffas samt därigenom undvika att skapa mer avfall, inbegripet farligt avfall. Enligt kommissionen uppskattas att åtgärden kommer att leda till att farligt avfall undviks i EU, och den förlängda livslängden för elektrisk och elektronisk utrustning leder även till ytterligare besparingar av energi och råvaror. I fråga om elutrustning finns ett reglerat producentansvar. Syftet med producentansvaret är att den som ger upphov till en produkt ska ta kostnaderna för att samla in, återvinna och behandla avfallet som uppstår när produkten är förbrukad. Förordningen (2014:1075) om producentansvar för elutrustning syftar bl.a. till att främja åtgärder som minskar mängden elutrustning som blir avfall samt att producenter ska ta ansvar för de problem som elavfall ger upphov till och att ge dem drivkrafter att vidta avfallsförebyggande åtgärder. Enligt förordningen (2005:220) om retursystem för plastflaskor och metallburkar ska den som yrkesmässigt tappar konsumtionsfärdig dryck i plastflaska eller metallburk eller yrkesmässigt för in konsumtionsfärdig dryck i plastflaska eller metallburk till se till att flaskan eller burken ingår i ett godkänt retursystem, om flaskan eller burken är avsedd för den svenska marknaden. I princip ska alla dryckesförpackningar av plast eller metall som säljs i ingå i ett godkänt retursystem. Undantag gäller dock för dryck som huvudsakligen består av mejeriprodukter eller grönsaks-, frukt- eller bärjuice. Retursystem godkänns av , och fortfarande finns det bara ett retursystem för dryckesförpackningar, Returpack. ansvarar även, tillsammans med kommunerna, för de offentliga kontrollerna av hanteringen av dryckesförpackningar i butiker och hos grossister. Om flaskor eller burkar som inte ingår i ett godkänt retursystem upptäcks vid en kontroll, kan kontrollmyndigheten fatta beslut om en miljösanktionsavgift på . Den vanligaste avvikelsen är försäljning av direktimport som inte ingår i retursystemet. Flaskor med koncentrerad saft omfattas inte av kraven i förordningen om retursystem för plastflaskor och metallburkar eftersom koncentrerad saft inte betraktas som en konsumtionsfärdig dryck. kan dock saftproducenter frivilligt ansluta sig till pantsystemet, och det är möjligt att panta anslutna produkter i samtliga butikskedjor anslutna till Returpack. Detta är ett frivilligt åtagande från branschen. Alla större aktörer inom saftsegmentet har valt att ansluta sina produkter. utredde på eget initiativ retursystemet för dryckesförpackningar . Av rapporten framgår att den svenska återvinningsgraden för dryckesförpackningar är hög – målet på nås för alla förpackningstyper utom för mindre plastflaskor. Det konstateras dock att nya produkter och ändrade förutsättningar gör att lagstiftningen behöver ändras. föreslår bl.a. att det görs förtydliganden i fråga om vilka aktörer som omfattas av retursystemet och att undantaget för vissa produkter att ingå i retursystemet tas bort. har remitterats och bereds inom . Vid utskottets sammanträde informerade miljöminister och generaldirektör om återvinningen av plast. Vid mötet framkom att pantsystem generellt sett fungerar bra, men det påtalades även att pantsystem framför allt fungerar som en modell för specifika och rena flöden. Miljöministern betonade att det är viktigt med rena avfallsströmmar så att produkterna som fås från återvinningen är lika säkra som de ursprungliga produkterna. Vidare nämndes det frivilliga åtagandet från branschen att utvidga pantsystemet för dryckesförpackningar till att även omfatta saftflaskor samt att branschen även funderar på andra möjligheter för att förbättra återvinningen av produkter. När det gäller hanteringen av elavfall regleras hanteringen främst genom bestämmelser i avfallsförordningen (2011:927). Konsumenten har en skyldighet att sortera ut elavfall och hantera det skilt från annat avfall. För elutrustning finns även ett reglerat producentansvar (se ovan under rubriken på elektroniska produkter). I fråga om pant på elprodukter m.m. framförde utskottet i betänkande 2014/15:MJU8 Avfall och kretslopp bl.a. följande. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och konstaterar att har ett väl utvecklat system med producentansvar för elprodukter och batterier. Ett arbete pågår också med att öka återanvändningen och materialåtervinningen. Som utskottet nämnde i betänkande 2013/14:MJU16 är det även i fortsättningen angeläget att motverka att elavfall och miljöfarligt avfall hamnar i soptunnan eller på annan inte avsedd plats. Detta skulle en pant för t.ex. mobiltelefoner kunna motverka. Utskottet är dock inte berett att nu föreslå att ett pantsystem för elprodukter införs. Textilier är en värdefull resurs som inte utnyttjas i tillräckligt stor omfattning, trots att miljövinsten vid återanvändning och återvinning är stor jämfört med vid förbränning. Av redovisningen ovan framgår att initiativ tagits på flera olika nivåer. Utskottet noterar särskilt redovisning om åtgärder för en mer hållbar hantering av textilier och textilavfall, där även frågan om producentansvar för textilier omnämns. Utskottet noterar även att regeringen vill ta ett helhetsgrepp på avfallsområdet för att öka materialåtervinningen och skapa insamlingssystem som är enkla att förstå och lätt-tillgängliga för medborgarna. Som utskottet tidigare framhållit (bet. 2014/15:MJU8) är det av stor vikt att en lösning för en framtida hållbar hantering av textilier i kretsloppet tas fram. Utskottet konstaterar att det pågår ett arbete inom , och utskottet förutsätter att regeringen därefter återkommer med erforderliga förslag. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2016/17:824 (C) yrkande 13 och 2016/17:2022 (C) yrkande 11. Utskottet konstaterar att det nu gällande producentansvaret för läkemedel innebär att en producent utan ersättning ska ta hand om avfall som består av bl.a. överblivna läkemedel. Utskottet vill dock framhålla att det även är viktigt att motverka den miljöpåverkan i övrigt som är kopplad till tillverkning och användning av läkemedel. Utskottet noterar att det är en prioriterad fråga för regeringen i förhandlingarna om en ny EU-förordning om veterinärmedicinska läkemedel. Vidare noterar utskottet att det finns en samsyn inom EU när det gäller behovet att se över riktlinjen för miljöriskbedömning av humanläkemedel och att regeringen uppmanat att skyndsamt lägga fram den strategi som ska utarbetas mot förorening av vatten genom läkemedel. Vidare vill utskottet uppmärksamma att det även pågår ett nationellt arbete om hur man på bästa sätt ska kunna rena avloppsvatten från läkemedelsrester. Utskottet noterar särskilt att ska redovisa ett uppdrag om reningsmetoder till regeringen. Mot bakgrund av vad som anförts om pågående arbete på området anser utskottet att motion 2016/17:2559 (KD) yrkande 6 kan lämnas utan vidare åtgärd. Återvinning av farligt avfall Farligt avfall innehåller eller består av ämnen som har farliga egenskaper, och det är därför extra viktigt att sådant avfall hanteras på ett riktigt sätt. Utskottet noterar även i detta sammanhang att regeringen vill ta ett helhetsgrepp på avfallsområdet för att öka materialåtervinningen och skapa insamlingssystem som är enkla att förstå och lättillgängliga för medborgarna. Utskottet anser därmed att motionerna 2016/17:733 (M) och 2016/17:824 (C) yrkande 17 i denna del kan lämnas utan vidare åtgärd i avvaktan på resultatet av det arbete som pågår. Livslängden på elektroniska produkter I en cirkulär ekonomi är livslängden på material och produkter längre. Utskottet konstaterar att har antagit en arbetsplan för ekodesign för 20162019. Kommissionen avsåg i arbetsplanen att på ett mer systematiskt sätt även undersöka möjligheten att införa produktkrav som bl.a. hållbarhet, möjlighet till reparation och uppgraderingsmöjlighet. Vidare noterar utskottet att regeringen verkar för att krav på varors hållbarhet utifrån direktivet om ekodesign ska ställas på fler produktgrupper. Även utredningen ekonomi har lämnat sitt betänkande. Utredningens huvuduppdrag har varit att analysera och föreslå styrmedel för att främja ökad nyttjandegrad och ökad återanvändning av produkter för att därmed förebygga uppkomsten av avfall. Med hänsyn till pågående arbete på området finner utskottet inte skäl att nu föreslå något initiativ från med anledning av motion 2016/17:169 (V) yrkande 2. Motionen avstyrks i denna del. har utrett retursystemet för dryckesförpackningar. Av framgår att den svenska återvinningsgraden för dryckesförpackningar är hög, vilket är positivt. Utskottet vill även lyfta fram det frivilliga åtagandet från branschen att utvidga retursystemet för dryckesförpackningar till att även omfatta saftflaskor. föreslår att det görs förtydliganden i fråga om vilka aktörer som omfattas av retursystemet och att undantaget för vissa produkter att ingå i retursystemet tas bort. Utskottet noterar att har remitterats och bereds inom . Vidare noterar utskottet regeringens avsikt, som nämnts ovan, att ta ett helhetsgrepp på avfallsområdet för att öka materialåtervinningen och skapa insamlingssystem som är enkla att förstå och lättillgängliga för medborgarna. Med hänsyn till det anförda föreslår utskottet att motion 2016/17:169 (V) yrkande 4 lämnas utan vidare åtgärd. I fråga om pantsystem för mobiltelefoner har utskottet tidigare behandlat frågan i betänkande 2014/15:MJU8. Utskottet anförde att det var angeläget att motverka att elavfall och miljöfarligt avfall hamnar i soptunnan eller på annan inte avsedd plats och ansåg att en pant för t.ex. mobiltelefoner skulle kunna motverka detta. Utskottet var dock inte berett att föreslå att ett pantsystem för elprodukter skulle införas. Med hänsyn till det arbete som pågår vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning och avstyrker därmed motion 2016/17:1295 (MP). Matsvinn och källsortering av matavfall Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en nationell strategi samt ett nationellt mål och ett etappmål för att minska matsvinn, om uppdrag till om matsvinn, om förbud mot att slänga livsmedel inom livsmedelshandeln, om butiker som vill bli foderleverantörer, om reklamationer av frukt och grönt i butik och om källsortering av matavfall. Jämför reservation 6 (M, L), 7 (C), 8 (V) och 9 (KD). I kommittémotion 2016/17:2010 av m.fl. (C) yrkande 13 anförs att det bör införas ett nationellt mål för minskning av matavfall och matsvinn. Enligt yrkande 14 bör även ett etappmål för att minska matsvinnet införas. Motionärerna nämner det förslag som har tagit fram och som innebär att matavfallet ska minska jämfört med , sammantaget för hela livsmedelskedjan utom primärproduktionen. (S) framhåller i motion 2016/17:638 att regeringen bör utveckla en nationell strategi för att få butiker, restauranger, storkök och livsmedelsindustri att minska matsvinnet. Enligt kommittémotion 2016/17:3168 av m.fl. (M) yrkande 3 bör regeringen ge ett permanent uppdrag att sprida kunskap om matsvinn och den stora miljöpåverkan. I motionen påtalas även att det behövs fler informationsinsatser med ett positivt budskap och mer information om hur bäst-före-datumet påverkar olika livsmedel och hur livsmedel ska förvaras. Enligt kommittémotion 2016/17:169 av m.fl. (V) yrkande 3 bör regeringen utreda hur ett förbud mot att slänga livsmedel inom livsmedelshandel kan utformas. I motionen anförs att matsvinnet är ett slöseri med våra resurser. Vidare anges i kommittémotion 2016/17:2010 av m.fl. (C) yrkande 16 att man bör underlätta för butiker att bli foderleverantörer. behöver butiker registrera sig som foderleverantörer för att få lämna överbliven mat till foder. I motionen påtalas dock att det är viktigt att olika livsmedel inte blandas eller innehåller ämnen som kan vara skadliga för djuren. Enligt yrkande 17 i samma motion bör reklamation av frukt och grönt i butik begränsas. I kommittémotion 2016/17:3393 av m.fl. (KD) yrkande 12 anförs slutligen att regeringen ska verka för att arbetet med källsortering av matavfall i kommunerna snabbas på och därmed öka möjligheten för större produktion av biogas. Enligt motionärerna står flera kommuner i startgroparna för att starta insamling av matavfall, men arbetet i stort har gått långsamt. behandling och kompletterande uppgifter , och hade –2015 ett regeringsuppdrag om att genomföra insatser som bidrar till att minska det onödiga matsvinnet i alla led i livsmedelskedjan. Uppdragets slutrapport överlämnades till regeringen . I rapporten betonas att arbetet inom regeringsuppdraget är en bra början men att det finns ett behov av en svensk strategi för ett långsiktigt matsvinnsarbete. Av rapporten framgår vidare att myndigheterna tagit fram och spridit en samlad lista över åtgärder som kan genomföras i olika led av livsmedelskedjan för att minska matsvinnet. har även i dialog med aktörer sett över vägledningsdokument inom livsmedelshantering för att göra det möjligt att följa reglerna utan att onödigt matsvinn uppstår. Utifrån resultat av konsumentundersökningar har medvetandegörande informationsinsatser till konsumenter genomförts på flera olika sätt. I rapporten anges att arbetet inom regeringsuppdraget har haft ett bra genomslag i medierna, både när det gäller ämnet i stort, konsumentkampanjen och lanseringar av olika rapporter. Av rapporten framgår även att myndigheterna har fört en tät dialog med aktörer inom för minskat matavfall (Samma). Samverkansgruppen är ett nätverk för myndigheter, forskare, intresseorganisationer och livsmedelsbranschen, med aktörer i olika delar av livsmedelskedjan. Syftet med samverkansgruppen är att genom att vara kontaktyta och informationssamlare verka för ett minskat matsvinn, och därigenom även minskat matavfall. Myndigheterna har också fört en dialog med matsvinnsaktörer i andra länder och medverkat i svinnförebyggande arbete inom EU och internationellt. har t.ex. initierat en internationell arbetsgrupp kring handelsnormernas inverkan på matsvinn. Goda exempel har vidare spridits till aktörer i olika led av livsmedelskedjan och till kommuner och landsting via myndigheternas webbplatser, via , via webbinarium samt vid konferenser och möten. Ett annat huvudområde för uppdraget var att stimulera till produktion av biogas och utnyttjande av rötresten från det matavfall som inte går att undvika. Av rapporten framgår att ett webbmaterial om bättre utnyttjande av oundvikligt matavfall har tagits fram och spridits. FN:s globala mål för hållbar utveckling, Agenda 2030, antogs . Av de 17 globala målen handlar ett, mål 12, om att främja hållbara konsumtions- och produktionsmönster. En hållbar konsumtion och produktion innebär en effektiv användning av resurser, hänsyn till ekosystemtjänster som är nödvändiga för försörjningen samt minskad påverkan från farliga kemikalier. Ett delmål för mål 12 är att till 2030 halvera det globala matsvinnet per person i butik och i konsumentledet och att minska matsvinnet längs hela livsmedelskedjan, även förlusterna efter skörd. Av budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 20) framgår att regeringens bedömning är att i och med det ovan nämnda delmålet om att minska matsvinnet även har ett nationellt mål för minskning av matsvinn. Vidare konstateras att det finns en samsyn mellan branschaktörer, organisationer och myndigheter att regeringsuppdraget om minskat matsvinn –2015 har inneburit en bra start för ett långsiktigt nationellt matsvinnsarbete. I propositionen En livsmedelsstrategi för − fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet (prop. 2016/17:104), som överlämnades till , är regeringens bedömning att det bör tas ett samlat och systematiskt grepp för att ska kunna leva upp till FN:s globala hållbarhetsmål om att till 2030 halvera det globala matsvinnet per person. Regeringen beslutade att ge i uppdrag att, tillsammans med och och utifrån erfarenheter och kunskaper från tidigare regeringsuppdrag, arbeta vidare med olika identifierade svinnreducerande åtgärder för att minska matsvinnet i hela livsmedelskedjan från producent till konsument –2019. Uppdraget är en del av regeringens första åtgärdspaket för att stärka den svenska livsmedelskedjan i linje med målen i den nationella livsmedelsstrategin. Av uppdraget framgår att i ett första steg ska en handlingsplan för hur långsiktigt ska arbeta med matsvinnsreducerande åtgärder tas fram. Handlingsplanen ska vara vägledande för resterande arbete inom uppdraget. Åtgärderna ska bidra till att det globala hållbarhetsmålet om matsvinn uppfylls men även bidra till regeringens arbete med att ställa om till en hållbar konsumtion och produktion, en cirkulär ekonomi samt till EU:s arbete i enlighet med handlingsplan för en cirkulär ekonomi. En delredovisning av uppdraget ska lämnas och en slutredovisning ska lämnas . Myndigheterna får för uppdragets genomförande använda högst –2019. I propositionen En livsmedelsstrategi för − fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet anges att intresset för matsvinnsproblematiken har intensifierats och att många företag, kommuner och storköp arbetar aktivt med frågan.