bet · H401MJU23 · 2017-06-12 00:00:00 — Dessa riktlinjer kommer att färdigställas och offentliggöras . Det kan även nämnas att intresset för matsvinnsproblematiken har intensifierats och att många företag, kommuner och storköp arbetar aktivt med frågan. I fråga om återvinning av matavfall konstaterar regeringen i budgetpropositionen att den biologiska återvinningen av matavfall ökar men att målet inte nås när det gäller etappmålet för ökad resurshushållning i livsmedelskedjan. Regeringen gör i propositionen bedömningen att ytterligare insatser krävs för att målet ska nås . Utskottet delar regeringens bedömning. Även här bör man uppmärksamma regeringens ambition att ta ett helhetsgrepp på avfallsområdet för att öka materialåtervinningen och skapa insamlingssystem som är enkla att förstå och lättillgängliga för medborgarna. och rådets förordning (EU) nr 1169/2011 av om tillhandahållande av livsmedelsinformation till konsumenterna, den s.k. informationsförordningen, reglerar datummärkning av livsmedel och förvaringsanvisningar. De flesta färdigförpackade livsmedel ska vara märkta med bästföredag eller i vissa fall sista förbrukningsdag. Vissa undantag finns, t.ex. för färsk frukt och färska grönsaker, ättika och vinäger, koksalt och socker i fast form. Det är alltid den som är ansvarig för livsmedelsinformationen som ska avgöra vilken märkning som är lämplig att använda sig av. En produkts hållbarhet beror på många faktorer, som hur och av vad produkten är tillverkad och hur den har förpackats och förvarats. Med minsta hållbarhet menas den dag fram till vilken ett livsmedel som förvarats på lämpligt sätt har kvar de särskilda egenskaper som det normalt förknippas med. Datum för minsta hållbarhet ska anges med uttrycket bäst före. Livsmedel märkta med bästföredag ska hålla ytterligare efter datumet om de förvaras på rätt sätt och i obruten förpackning. Det är säljarens ansvar att produkten är av fullgod kvalitet. Om det behövs ska datum för minsta hållbarhet åtföljas av en anvisning om förvaring som ska följas för att livsmedlet ska hålla sig . För livsmedel som mikrobiologiskt är mycket lättfördärvliga och därför kan antas utgöra en omedelbar fara för människors hälsa ska datum för minsta hållbarhet ersättas med sista förbrukningsdag. Märkningen sista förbrukningsdag handlar om hur länge ett livsmedel är säkert att äta. Sista förbrukningsdag ska användas för livsmedel som lätt förstörs av mikroorganismer och där lagringstiden kan bidra till att ett livsmedel kan bli hälsoskadligt trots att det förvaras enligt förpackningens anvisning. Livsmedel som är märkta med sista förbrukningsdag anses alltså inte vara säkra att äta efter att sista förbrukningsdag har passerat. Därför får sådana livsmedel efter det datumet varken säljas eller ges bort. Om ett livsmedel kräver särskilda förvarings- eller användningsvillkor ska dessa anges, t.ex. förvaringstemperaturer. En förvaringsanvisning ska således finnas om uppgiften är nödvändig för att konsumenten ska kunna förvara livsmedlet på rätt sätt. För livsmedel märkta med sista förbrukningsdag är förvaringsanvisning obligatorisk. Märkning av ägg producerade av hönor av arten (dvs. vanliga ägg) regleras av kommissionens förordning (EG) nr 589/2008 av om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1234/2007 om handelsnormer för ägg. För andra ägg gäller allmänna märkningsbestämmelser. Vanliga klass A-ägg ska enligt förordningen klassificeras, märkas och packas senast efter värpdagen. Märkning med bästföredatum ska göras vid förpackningstillfället. Bästföredag får inte vara senare än efter värpning. Äggen måste även ha levererats till konsument inom från värpning. Äggen får således inte saluhållas senare än före bästföredagen. Som redovisats ovan har utskottet tidigare behandlat frågor om matsvinn och återvinning av matavfall. Som utskottet även då konstaterade är FN:s globala mål för hållbar utveckling i fråga om matsvinn att till 2030 halvera det globala matsvinnet per person i butik och i konsumentledet och att minska matsvinnet längs hela livsmedelskedjan, även förlusterna efter skörd. Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande att i och med detta även har ett nationellt mål för minskning av matsvinn. Utskottet delar även regeringens bedömning att det bör tas ett samlat och systematiskt grepp för att ska kunna leva upp till FN:s globala hållbarhetsmål. Vidare konstaterar utskottet att initiativ har tagits och att arbete pågår på området såväl nationellt som inom EU och internationellt. Utskottet uppmärksammar särskilt det uppdrag som fått att, tillsammans med och , arbeta vidare med olika identifierade åtgärder för att minska matsvinnet i hela livsmedelskedjan från producent till konsument –2019. Sammanfattningsvis välkomnar utskottet de åtgärder som vidtagits och förutsätter att regeringen fortsätter att verka både för ett minskat matsvinn och för att etappmålet för ökad resurshushållning i livsmedelskedjan ska nås. Mot bakgrund av vad som redovisats ovan anser utskottet att motionerna 2016/17:2010 (C) yrkande 12, 2016/17:3616 (L) yrkande 14, 2016/17:3618 (C) yrkandena 53, 54 och 57 kan lämnas utan vidare åtgärd. Vidare konstaterar utskottet att regelverket för märkning av livsmedel med datum för minsta hållbarhet är harmoniserat. Utskottet är inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motionerna 2016/17:2010 (C) yrkande 15, 2016/17:3168 (M) yrkande 4 och 2016/17:3618 (C) yrkande 55. Även motion 2016/17:2447 (SD) yrkande 6 lämnas utan vidare åtgärd. Hållbar produktion och produktionsresurser Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om användningen av fossila insatsvaror i livsmedelskedjan och det cirkulära systemet, om kretsloppssystemet av näringsämnen, om avfallshantering inom jordbruket och om en strategi för en långsiktigt hållbar användning av mark. Jämför reservation 31 (SD) och 32 (C). Regeringen bedömer att förutsättningar i form av naturgivna resurser innebär goda möjligheter för en hållbar livsmedelsproduktion som kan både möta den globala efterfrågan på livsmedel och bidra till att möta klimat- och miljöutmaningar. För att minska produktionens globala klimatpåverkan bör möjligheterna att producera där förutsättningarna är goda tas till vara. Enligt regeringen är förutsättningarna för att producera livsmedel hållbart goda i och bör därför utnyttjas. Möjligheterna medför behov av utvecklings- och anpassningsåtgärder, t.ex. inom teknik och produktionssystem och genom insatser för ökad hållbarhet. Ett sådant utvecklingsarbete ska också bidra till att stärka ekosystemtjänsterna och successivt förbättra mark- och jordkvaliteten, vilket fastslås i FN:s globala hållbarhetsmål, Agenda 2030. I propositionen framhålls att det svenska jordbruket är resurseffektivt och har en viktig roll i att bidra till utvecklingen mot ett hållbart samhälle. Att uppnå ett fossilfritt och en cirkulär och biobaserad ekonomi är utmanande men innebär också möjligheter för de gröna näringarna och landsbygden. En konkurrenskraftig, hållbar och resurseffektiv livsmedelssektor har också potential att bidra till att uppnå FN:s mål för hållbar utveckling. Regeringen bedömer att har goda förutsättningar för att bidra till en globaliserad och klimatsmart livsmedelsproduktion. Vidare framhålls att en nyckelfaktor för ett hållbart samhälle är ett effektivt nyttjande av de produkter som jordbruket producerar. Svinnet måste minska längs hela livsmedelskedjan – från producent till konsument. Restprodukter bör också utnyttjas genom nya smarta lösningar som kan säkerställa kretsloppen och utgöra en resurs i en växande cirkulär och biobaserad ekonomi. Enligt regeringen finns det inom jordbruket stor potential att bidra till en biobaserad och cirkulär ekonomi. Användning av jordbruksråvaror för produktion av biodrivmedel kan ge en betydande minskning av växthusgasutsläppen. ligger i framkant när det gäller produktion av biodrivmedel med hög klimatprestanda. Regeringen anser att fortsatta insatser behövs för att ytterligare tillvarata de gröna näringarnas möjligheter i klimatarbetet och för att göra jordbruksproduktionen mer klimateffektiv. När det gäller produktionsresurser förutsätter en ökad livsmedelsproduktion i , inklusive den ekologiska produktionen, att företagen har tillgång till produktiva mark- och vattenresurser. Enligt regeringens bedömning behöver hänsyn tas till jordbruksproduktionen tillsammans med andra samhällsintressen i den fysiska planeringen. Vidare bör jordbruksmarkens bördighet behållas och utvecklas samt kompetensen om markavvattning och hanteringen av vatten i ett landskapsperspektiv stärkas. En förutsättning för att livsmedels- och jordbruksföretag ska kunna växa är att det finns produktiva mark- och vattenresurser att använda för livsmedelsproduktion. Enligt regeringen bör utgångspunkten vara att där har bra produktionsresurser för jordbruk bör dessa bevaras, brukas och utvecklas för att ta till vara möjligheten till resurseffektivt brukande och god produktivitet. har i flera avseenden goda förutsättningar för ett hållbart och konkurrenskraftigt jordbruk. Även om markresursen i sig inte är begränsad bör en god hushållning av produktiv jordbruksmark eftersträvas av både hållbarhets- och konkurrenskraftsskäl. Regeringen instämmer i bedömning att en framtida tillväxt förutsätter fortsatta produktivitetsförbättringar. Regeringen anser, liksom , att det finns ett behov av att utveckla metoder och arbetssätt för att optimera nyttjandet av arealen. Av propositionen framgår att ca 600–jordbruksmark exploateras för bebyggelse och anläggningar i , och exploateringen beräknas fortsätta . Hushållningsbestämmelserna i 3 kap. utgör en viktig grund för hur olika markrelaterade värden ska beaktas vid planläggning och beslut om tillstånd om markanvändning, och enligt 3 kap. 4 § får brukningsvärd jordbruksmark tas i anspråk för bebyggelse eller anläggningar endast om det behövs för att tillgodose väsentliga samhällsintressen och detta behov inte kan tillgodoses på ett från allmän synpunkt tillfredsställande sätt genom att annan mark tas i anspråk. har utvärderat hur bestämmelsen tillämpas och konstaterar att tillämpningen brister och att skyddet för marken därför inte fungerar som avsett. Många kommuner bedömer att de har lägre kapacitet att bedöma värdet av jordbruksrelaterade intressen jämfört med andra intressen och att det saknas underlag och kompetens kring jordbruksmarken och jordbruksproduktionen. Regeringen anser att det är otillfredsställande att lagstiftningen inte tillämpas på avsett sätt och att det behöver säkerställas att hänsyn tas till jordbruksmarken i den fysiska planeringen. har sett över hushållningsbestämmelserna, och i slutbetänkandet presenteras utredningens förslag på ändringar (SOU 2015:99). För att kunna ta hänsyn till både jordbrukets och närboendes intressen i den fysiska planeringen är det nödvändigt att myndigheter och kommuner har goda kunskaper om såväl jordbruksproduktionens behov och värden som den påverkan som den medför. I översiktsplanen kan det tydligare behöva framgå var jordbruksverksamhet bedrivs och att verksamheten kan påverka närliggande områden. För att undvika inskränkningar som hindrar en rationell jordbruksdrift, och för att undvika olägenheter för boende, bör bostäder inte placeras där de riskerar att störas av jordbruksproduktionen. Sammantaget anser regeringen att det behöver säkerställas att hänsyn tas till jordbruksproduktionen, jämte andra samhällsintressen, i den fysiska planeringen. I de fall som jordbruksmark exploateras är det viktigt att minimera fragmentering och den andel av marken som tas i anspråk. Regeringen bedömer även att det behövs ökad kunskap om jordbruksmarken och jordbruksproduktionen vid planläggning. Cirkulär och biobaserad ekonomi Enligt kommittémotion 2016/17:3618 av m.fl. (C) bygger dagens samhälle i alltför hög grad på ett linjärt system där resurser tas i anspråk, används och sedan kastas. I längden kommer detta att bli kostsamt för både miljö och företag, och att arbeta mer cirkulärt när det gäller resursanvändning blir därför allt viktigare framöver. Att i ökad utsträckning ta till vara restprodukter från livsmedelssektorn, även matsvinn, t.ex. genom ökad biogasproduktion, ger dubbel miljönytta eftersom det både minskar avfall och ersätter fossila bränslen i transportsektorn. Arbetet för minskad användning av fossila insatsvaror handlar om hela livsmedelskedjan, allt från fossila drivmedel i primärproduktion till varutransporter såväl som råvaruval vid tillverkning av förpackningar. För att ytterligare stärka hållbarhetsarbetet och stärka konkurrenskraften är det viktigt att livsmedelskedjans beroende av fossila råvaror minskar och att kretsloppet sluts i livsmedelskedjan. Detta bör enligt motionärerna bli ett prioriterat område för att arbeta med (yrkande 43). För att sluta det cirkulära systemet inom livsmedelsproduktionen är det angeläget att säkerställa att det sker en cirkulation av växtnäring mellan land och stad. Det är inte hållbart att växtnäringsämnen förs via livsmedel in till städer och tätorter utan att de sedan återförs till åkrarna (yrkande 46). Vidare bör en bättre avfallshantering inom lantbruket främjas enligt yrkande 50. Hållbar användning av jordbruksmark Enligt kommittémotion 2016/17:3614 av m.fl. (SD) försvinner svensk till förmån för nya vägar, köpcentrum och bostäder. Det är naturligtvis sunt att städer och byar utvecklas, men bebyggd är inte lätt att återställa, och bebyggelse kan oftast förläggas till andra platser än till förstklassig . Enligt motionärerna bör en nationell strategi för en långsiktigt hållbar användning av tas fram där särskilt värdefull ska kunna skyddas för framtiden (yrkande 7). behandling och kompletterande uppgifter Cirkulär och biobaserad ekonomi I den parlamentariska landsbygdskommitténs slutbetänkande För landsbygder – en sammanhållen politik för arbete, hållbar tillväxt och välfärd (SOU 2017:1) föreslås att , i samråd med , och , ges i uppdrag att identifiera hur kommande landsbygdsprogram kan bidra till omställningen till en biobaserad samhällsekonomi i linje med målen i Agenda och målen om ett fossilfritt samhälle. Insatser i landsbygdsprogrammet ska även syfta till att stärka sambanden och utbytet mellan stad och land. Vidare anför kommittén att det behövs genomtänkta och sammanhängande stimulansåtgärder för att ta till vara landsbygdens möjligheter. Det krävs förnyelse och innovationer inom tjänste- och produktutveckling för att ställa om till fossilfria produktionsformer. Det finns många goda exempel på företagens egna ansträngningar i en klimatanpassad riktning, exempelvis gårdar som ställt om sin maskinpark till fossilfria bränslen. Landsbygdsprogrammet bör vara ett av de viktigaste verktygen för sådana genomtänkta och sammanhängande stimulansåtgärder. För att öka produktionen på ett klimatanpassat sätt ställs det emellertid stora krav på näringarnas innovationsförmåga. Det kan exempelvis handla om att utveckla effektiva cirkulära och slutna produktionssystem med minimalt miljöbelastande läckage eller fossilfria fordon och maskiner. Den parlamentariska landsbygdskommitténs betänkande har varit ute på remiss, och regeringen avser att lämna en proposition om en sammanhållen landsbygdspolitik till . I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 20) framhåller regeringen att klimat och miljö, som är en av regeringens övergripande politiska prioriteringar, ska genomsyra hela regeringens politik. Arbete har inletts för att ska bli ett av världens första fossilfria välfärdsländer, och flera skatteförslag som bidrar till resurseffektivitet och en cirkulär ekonomi har lagts fram av regeringen. Regeringen vill att grunden läggs för en cirkulär och biobaserad ekonomi för att kunna möta de globala utmaningarna med klimathot och minskad biologisk mångfald. Genom en sådan utveckling ökar resurseffektiviteten och minskar miljö-, klimat- och hälsopåverkan som det gynnar näringslivsutvecklingen och nya jobb såväl i städer som på landsbygden. En förutsättning för detta är en hållbar råvaruproduktion och giftfria materialströmmar. Avfall ska ses som en resurs i ett giftfritt kretslopp. Vidare framhäver regeringen att steg tas mot en cirkulär och biobaserad ekonomi nationellt, bl.a. genom att en agenda för biobaserad näringslivs-utveckling håller på att tas fram och genom samverkansprogrammet för cirkulär och biobaserad ekonomi. Samverkansprogrammet är grunden för att tillsammans med näringsliv, offentlig sektor, akademi och organisationer kraftsamla och fokusera för att göra rätt prioriteringar och finna smarta lösningar för att ta de viktiga steg mot en omställning till cirkulär och biobaserad ekonomi som behövs för en hållbar utveckling och ett fossilfritt . På området cirkulär och biobaserad ekonomi behövs forskning om våra produktionssystem till lands och till havs och hur dessa kan utvecklas för att bidra till minskad klimatpåverkan, öka upptag av koldioxid, bidra till klimatanpassning, säkra en resurseffektiv bränsle- och livsmedelsförsörjning och utveckla nya avancerade produkter och material. Finansieringen av regeringens samverkansprogram Cirkulär och biobaserad ekonomi delas mellan utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård och 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel. För detta ändamål beräknar regeringen att anslaget 2:2 för miljö, areella näringar och samhällsbyggande: Forskning ökas med 2018, 2019 och 2020 jämfört med anslagsnivån 2016. Inom utgiftsområde 23 föreslår regeringen att motsvarande summa tillförs. hölls ett andra möte inom samverkansprogrammet för cirkulär ekonomi. Sex arbetsgrupper bildades för att identifiera och prioritera de åtgärder som behöver vidtas för att ta steg mot en cirkulär och biobaserad ekonomi. Exempel på identifierade behov är – kunskapsuppbyggnad, kommunikation och information – tillgång till bioråvara – att se avfall och biprodukter som en resurs. Till samverkansgruppens möte ska prioriterade åtgärder inom varje samverkansområde ha identifierats. Syftet med mötet är att gemensamt ta fram en färdplan för att omsätta de prioriterade åtgärderna i praktiken. När det gäller cirkulär ekonomi på EU-nivå beslutade EU:s miljöministrar om rådsslutsatser om kommissionens förslag till handlingsplan för cirkulär ekonomi. Kommissionen har också presenterat förslag på ett avfallspaket där EU-förhandlingar nu fortsätter. Regeringen anser att kommissionens handlingsplan för cirkulär ekonomi är en viktig utgångspunkt för det fortsatta arbetet inom EU och nationellt (prop. 2016/17:1 utg.omr. Även inom jordbruket finns stor potential att bidra till en biobaserad och cirkulär ekonomi. Användning av jordbruksråvaror för produktion av biodrivmedel kan ge en betydande minskning av växthusgasutsläppen. ligger i framkant när det gäller produktion av biodrivmedel med hög klimatprestanda och är ledande i den utvecklingen. Metanreduceringsersättningen verkar som katalysator för att utnyttja jordbrukets restprodukter till att producera förnybar energi. I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 23) anför regeringen att de gröna näringarna har en nyckelroll i arbetet med klimatomställningen, en cirkulär och biobaserad ekonomi och ett hållbart samhälle där de nationella miljömålen nås bl.a. genom ökad produktion av förnybara råvaror och förädlade produkter. Regeringen värnar därför goda och långsiktiga villkor för produktionen inom de gröna näringarna samt fortsatta forsknings- och innovationsinsatser som är nödvändiga för att möta framtida klimatförändringar och stärka konkurrenskraften. Dessutom behövs ett fungerande innovations- och kunskapssystem för såväl landsbygdens som olika sektorers framtida utveckling, välfärd och konkurrenskraft. De areella näringarna spelar en viktig roll för att möta de globala utmaningarna och för utvecklingen av en biobaserad samhällsekonomi. När det gäller avfall vill regeringen enligt Miljö- och ta ett helhetsgrepp på avfallsområdet för att öka materialåtervinningen och skapa insamlingssystem som är enkla att förstå och lättillgängliga för medborgarna. Miljöminister har hållit två rundabordssamtal om hur insamlingen av avfall bör förändras med företrädare för avfallsbranschen och flertalet riksdagspartier. Just nu pågår ett arbete inom med att föreslå åtgärder för en bättre avfallshantering. När det gäller att sluta kretsloppet mellan stad och land och minska mängden farliga ämnen i avloppssystemen finns det certifieringssystem som arbetar med detta. Revaq är ett certifieringssystem med syfte att minska flödet av farliga ämnen till reningsverk, skapa en hållbar återföring av växtnäring och hantera riskerna på vägen dit. Certifieringen kvalitetssäkrar reningsverkens arbete med uppströmsarbete och återföring av näringsämnen i slammet till jordbruk. Genom arbete med certifieringssystemet har slammet gjorts säkrare för spridning på . Hälften av landets avloppsvatten renas nu i reningsverk som är certifierade. Revaq startade som ett utvecklingsprojekt och drivs av Svenskt Vatten, , Livsmedelsföretagen och Svensk Dagligvaruhandel i samarbete med . Frågan om ett kretsloppstänkande kring näringsämnen har behandlats av utskottet tidigare (bet. 2016/17:MJU15 Avfall och kretslopp). I utskottets ställningstagande anförs följande: När det gäller frågan om växtnäring vill utskottet framhålla att ett långsiktigt hållbart samhälle förutsätter ett kretslopp och en återföring av växtnäring till jordbruket, dock utan risk för hälsa eller miljö. I fråga om användningen av avloppsslam noterar utskottet att arbetet med certifieringssystem har gjort slammet säkrare för spridning på . Hälften av landets avloppsvatten renas i reningsverk som är certifierade, och större delen av det svenska slammet klarar gällande kvalitetskrav. När det gäller att främja avfallshanteringen utlyser inom ramen för landsbygdsprogrammet för pilot- och samarbetsprojekt inom områden där det finns prioriterade behov av att utveckla metoder, teknik och processer för att jordbruket ska kunna fortsätta utvecklas på ett hållbart sätt. Medel kan sökas för projekt som är inriktade på något av följande områden: – Effektivisera energianvändningen inom jordbruk och livsmedelsförädling – Främja tillgången till och användningen av energi från förnybara källor – Främja en samhällsekonomi som bygger på användning av biprodukter, avfall, restprodukter och andra förnybara biologiska resurser som inte är avsedda för livsmedel. En outnyttjad potential är jordbrukets restprodukter som kan användas både som fasta bränslen och för biogasframställning. har också en viktig roll för utvecklingen av annan förnybar energi än bioenergi. För att jordbruket och landsbygdens företag ska kunna utveckla en mer klimatsmart verksamhet och bidra till en ökad produktion och användning av småskalig förnybar energi finns behov av utveckling. Myndigheter och forskare i , , och samarbetar i en undersökning för att kartlägga matsvinnet i primärproduktionen och ta fram konkreta åtgärder som kan minska produktionssvinnet. En viktig del i arbetet har varit att ta reda på hur stort svinnet är inom frukt och grönt, spannmål, mjölk, kött, fisk och ägg och vad det beror på. I rapporten av matsvinnet i primärproduktionen (, Tema Nord 2013:581) anförs att miljökonsekvenserna av svinnet är stora. Klimatgasutsläppen för produktion av produktionssvinnet i är ca /år. Den negativa påverkan är större för mjölk och griskött även om andelen produktionssvinn är högre för morötter, lök och potatis. Genom fallstudierna kan konstateras att det finns potential att minska mängden produktionssvinn, bl.a. genom att begränsa växtsjukdomar och växtskadegörare ytterligare, vidta ännu större försiktighet vid skörd och hantering, öka kunskapsutbytet mellan producenter för att minska svinnet samt förbättra djurhälsan. I regeringens handlingsplan för livsmedelsstrategin framgår att regeringen har för avsikt att bereda förslag, som även inkluderar förslag som rör jordbruksmark. har remitterats, och remisstiden gick ut .