bet · H401KU11 · 2017-01-18 00:00:00 — I det andra beslutet fick en rektor kritik för att han hade agerat i strid med förbudet mot spridningshinder i 1 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen genom att inte tillåta en elev att dela ut flygblad på skolan och genom att uttala att han skulle förhandsgranska information som elever ville dela ut. I sammanhanget hänvisar till ett betänkande (SOU 2016:4) som bereds i . JO redovisar sina iakttagelser inom ansvarsområde 4, som omfattar polis-, åklagar- och tullärenden, utlännings- och arbetsmarknads-ärenden samt vissa frågor som rör och verksamhet. När det gäller polis- och åklagarväsendena redogör inledningsvis för resultatet av en inspektionsserie med inriktning på hur beslut om kontaktförbud motiveras. Hennes granskning visade att besluten i stort var välgrundade i sak, men att det i 30–av dem inte tydligt framgick vilka skäl kontaktförbudet grundades på. anger att har tagit frågan på stort allvar och har vidtagit åtgärder med anledning av det som kom fram. Hon lyfter sedan fram två beslut rörande polisens deltagande i sociala medier. har granskat inlägg på polisens Facebooksidor som hon ansett varit tveksamma med hänsyn till polisens grundläggande uppgifter. Hon anför att ett av inläggen som avsåg ett utdraget polisingripande var särskilt betänkligt då det enligt hennes mening kunde undergräva enskildas förtroende för polisen. Polismannen kritiserades för inlägget. Härefter noterar att tre beslut i årets ämbetsberättelse behandlar frågor om tillgång till försvarare. anmärker att en fråga som har uppmärksammats under en rad år är de långa häktningstider, ofta med restriktioner, som förekommer i . Hon anför att det är av stor betydelse att åklagarna fortlöpande prövar om restriktioner ska kvarstå och om det är möjligt att bevilja något slag av lättnad eller undantag. I sammanhanget hänvisar hon till ett beslut i vilket hon riktade kritik mot en åklagare för att en häktad person inte hade beviljats lättnader i restriktioner i tillräcklig omfattning, vilket medförde att restriktionerna blev oproportionerligt ingripande. redovisar även ett beslut där hon kritiserade två åklagare för att en 15-åring anhölls trots att det inte fanns tillräckliga förutsättningar för ett anhållande och för att anhållningsbeslutet inte hävdes tidigare än vad som kom att ske. Slutligen nämner två beslut som rör behovet av skydd för uppgifter om målsägande i ett förundersökningsprotokoll och förhållandet till rätten för den misstänkte att få ta del av underlaget för beslut om åtal. I det ena beslutet anförde hon att i en situation när målsägandens identitet redan är känd för den misstänkte finns det inte skäl för honom eller henne att få kännedom om det nya namn som målsäganden i förekommande fall har bytt till under utredningen. Hon överlämnade sitt beslut till då hon ansåg att det skulle övervägas om den nuvarande regleringen borde ändras på denna punkt. I det andra beslutet riktade hon kritik mot en åklagare för att känsliga uppgifter om målsäganden från en mobiltelefontömning hade delgetts den misstänkte trots att de saknade betydelse för brottsutredningen. På arbetsmarknadsområdet har återkommande behandlat de brister som finns vid Arbetsförmedlingen när det gäller rutiner för dokumentation, kommunicering av handlingar och uppgifter samt motivering av beslut. Hon hänvisar till ett beslut som avsåg kritik mot Arbetsförmedlingen på grund av brister i kommunicerings- och motiveringsskyldigheten. anger att ärendet illustrerar behovet inom myndigheten av utbildning och utveckling på det förvaltningsrättsliga området och att det arbete som pågår är angeläget. När det gäller utlänningsrättens område konstaterar , liksom i föregående verksamhetsårs ämbetsberättelse, att handläggningstiderna vid , liksom brister i service och tillgänglighet, har fortsatt att vara föremål för ett stort antal anmälningar trots tidigare kritik från JO i dessa avseenden. Den kraftigt ökande migrationen innebar betydande utmaningar för . I ett beslut uttalade bl.a. att handläggningstiden i vissa tillståndsärenden hade ökat och att orsakerna till att situationen inte hade förbättrats låg utanför kontroll. Med hänsyn till att det yttersta ansvaret för att har möjlighet att fatta beslut inom rimlig tid ligger hos regering och riksdag överlämnade hon beslutet till . Vidare anger att ett speciellt bekymmer inom ansvarsområde rör verkställighetsärendena. har huvudansvaret för att beslut om utvisning verkställs, men kan lämna över ett ärende till om den som ska utvisas inte kan hittas eller om det kan antas att tvång kommer att behövas. har vid granskningen av tre ärenden identifierat brister i lagstiftningen när det gäller polisens rätt att använda våld och tvång vid verkställighet av verkets avvisnings- och utvisningsbeslut. Bristerna har avsett dels avsaknad av lagstöd för ingripande, dels oklarheter i lagtext och förarbeten om polisens befogenheter. I syfte att få till stånd ett klargörande av lagstiftningen har överlämnat även dessa tre beslut till . I ett avsnitt som rör saklighet och opartiskhet lyfter avslutningsvis fram två beslut som illustrerar svårigheten att upprätthålla kraven på saklighet och opartiskhet i förhållande till det starka skydd för yttrandefriheten som gäller i förhållande till det allmänna. I det ena beslutet riktade hon kritik mot en kommun som, i strid med objektivitetsprincipen och skyddet för yttrandefriheten enligt regeringsformen, avbokade en musikgrupp från ett kulturevenemang med hänvisning till åsikter som gruppmedlemmarna hade uttryckt. konstaterar att enskildas fri- och rättigheter måste respekteras av det allmänna och att åtgärder med karaktär av sanktioner för att någon utnyttjat rätten att uttrycka sina åsikter inte får vidtas. Det innebär att företrädare för det allmänna som utgångspunkt får acceptera att uttalanden som de inte delar eller t.o.m. finner olämpliga har gjorts av artister som uppträder på kommunala arrangemang. Det andra beslutet gällde kritik mot en uthyrningen av ett biblioteks hörsal hanterats på ett sätt som stod i strid med objektivitetsprincipen. fann anledning att framhålla att de grundlagsfästa principerna om objektivitet och yttrandefrihet kan urholkas om myndigheter faller undan för tillfälliga eller varaktiga opinioner och låter innehållet i ett framförande påverka beslut om att t.ex. hyra ut en lokal. Opcat-verksamhet och internationellt samarbete I redogörelsen redovisas även JO:s Opcat-verksamhet. Under de fem verksamhetsår som JO har fullgjort uppgiften som nationellt besöksorgan har 134 Opcat-inspektioner genomförts och ombudsmännen har beslutat att inleda 27 initiativärenden. När det gäller det gångna verksamhetsåret har 18 inspektioner genomförts. Dessa har avsett häkten, en kvinnoanstalt, psykiatriska kliniker, arrester och ett förvar. Opcat-enheten arbetar med att utveckla metoder för att genomföra och följa upp det förebyggande arbetet och är fortsatt inriktad på att arbeta tematiskt. är enhetens tematiska fokus information om rättigheter till frihetsberövade personer. Opcat-enheten har genomfört flera utåtriktade aktiviteter och har även haft internationella kontakter med bl.a. ombudsmannainstitutionerna i , och som, liksom JO, fullgör uppdraget som nationellt besöksorgan. Redogörelsens allmänna del avslutas med en kortare beskrivning av det internationella samarbetet. Ett av JO:s övergripande mål för verksamheten är att främja den internationella spridningen av idén om rättslig kontroll genom oberoende ombudsmannainstitutioner. I redogörelsen anges bl.a. att JO har tagit emot 20 besök i samband med vilka JO informerat om sin verksamhet och att justitieombudsmännen och tjänstemän hos JO aktivt har deltagit i utländska konferenser och seminarier. Utskottet har vid behandlingen av JO:s ämbetsberättelse uppmärksammat frågan om ordinarie tillsyn inom olika områden. För en utförlig redogörelse av utskottets behandling av dessa frågor hänvisas till betänkande 2014/15:KU11 s. 12 f. och betänkande 2015/16:KU7 s. 12 f. I betänkandena (2014/15:KU11 s. 15 och 2015/16:KU7 s. 17) konstaterade utskottet att flera av de uppmärksammade frågorna som rörde behovet av en utökad ordinarie tillsyn var föremål för överväganden. Utskottet uttalade att resultatet av dessa utredningar inte skulle föregripas, varför inte borde ta något initiativ till åtgärder. När det gäller långa häktningstider, ofta i kombination med restriktioner, konstaterade utskottet med tillfredsställelse i betänkande 2015/16:KU7 (s. 17) att en särskild utredare hade fått i uppdrag att lämna förslag som syftar till att minska användningen av häktning och restriktioner (dir. 2015:80). I betänkande 2014/15:KU11 föreslog utskottet att skulle göra ett tillkännagivande till regeringen om att låta utreda frågan om möjliga åtgärder för att, med bibehållen respekt för offentlighetsprincipen, möta de utmaningar som kan uppstå vid mycket frekventa och omfattande framställningar att få ta del av allmänna handlingar. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:127). Frågan berördes av utskottet även vid behandlingen av motionsyrkanden från den allmänna motionstiden (bet. 2014/15:KU15 s. 21–23). I betänkandet 2015/16:KU7 (s. 16 f.) välkomnade utskottet ett frågesvar från justitie- och migrationsministern enligt vilket avsikten var att ge en utredare i uppdrag att undersöka förekomsten av eventuellt missbruk av offentlighetsprincipen och analysera behovet av åtgärder. Utskottet betonade även vikten av att den kommunala ärendehanteringen håller en god förvaltningsrättslig standard. I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1, utgiftsområde 4) anför regeringen att Polisens och Kriminalvårdens långtgående befogenheter att ingripa i enskildas liv förutsätter en effektiv och kontinuerlig tillsyn av myndigheternas verksamhet, såväl intern som extern. Regeringen konstaterar att delar av den statliga tillsynen behandlas av Tillitsdelegationen (dir. 2016:51) och i ett uppdrag till Statskontoret (Fi2015/00132/SFÖ). Statskontorets uppdrag omfattar att kartlägga, analysera och i vissa delar lämna förslag som gäller statens styrning av statlig respektive verksamhet. Vidare aviserar regeringen att den därutöver kommer att i särskild ordning, i samband med en bred översyn, analysera hur tillsynen inom rättsväsendet bäst kan bedrivas. Regeringen avsätter, i avvaktan på en samlad bedömning av tillsynens utformning, medel för att förstärka såväl den interna som den externa tillsynen. Vid , Säkerhetspolisen och Kriminalvården inrättas tillsynsorgan direkt under myndighetsledningen. Vidare ges Justitiekanslern möjlighet att utöka sin extraordinära tillsyn, vilket kommer att kunna innebära att tillsynen över bl.a. polisen och Kriminalvården ökar. En särskild utredare har haft i uppdrag att utreda behovet av en reguljär tillsynsfunktion inom socialförsäkringens område. Betänkandet Skapa tilltro – Generell tillsyn, enskildas klagomål och det allmänna ombudet inom socialförsäkringen (SOU 2015:46), som överlämnades , innehåller tre större förslag. Ett förslag gäller införande av en klagomålshantering hos Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) dit enskilda kan vända sig med sina klagomål inom socialförsäkringens område. Ett annat förslag tar sikte på att vidga ISF:s uppdrag så att myndigheten får utöva generell tillsyn och inte endast systemtillsyn. Det tredje förslaget rör det allmänna ombudet för socialförsäkringen och hur ombudet kan stärkas på olika sätt för att få fram fler vägledande domstolsavgöranden. Med anledning av den remisskritik som förslaget om införande av en klagomålshantering hos ISF har mött från olika remissinstanser, bl.a. från JO, gör regeringen bedömningen att det inte föreligger ett behov av ytterligare en klagomålshantering (prop. 2016/17:1, utgiftsområde 10). Regeringen avser därför inte att gå vidare med detta förslag. Beträffande de förslag som har lämnats för att stärka det allmänna ombudet anför regeringen att det redan har vidtagits ett antal åtgärder och lyfter dessa. Förslaget att vidga ISF:s uppdrag bereds fortfarande i . redovisade slutbetänkandet Fråga patienten – Nya perspektiv i klagomål och tillsyn (SOU 2015:102). Utredningens uppdrag var att se över den nuvarande hanteringen av klagomål mot hälso- och sjukvården och föreslå hur hanteringen kan bli enklare, mer ändamålsenlig och effektivare (dir. 2014:88). Utredningens kartläggning visar bl.a. att de olika funktionerna i dagens klagomålssystem är otydliga för patienterna och att det finns brister och stor variation i vårdens bemötande av patienter som klagar. För att skapa ett ändamålsenligt klagomålssystem konstaterar utredningen att det krävs tre typer av åtgärder: förändrad och förtydligad ansvarsfördelning, förändrad resursfördelning samt kultur-förändringar för en mer patientcentrerad vård. Utredningen föreslår en ny lag om stöd vid klagomål mot hälso- och sjukvården, nya och ändrade bestämmelser om IVO:s tillsyn och om vårdgivarens respektive IVO:s klagomålshantering i patientsäkerhetslagen (2010:659) samt ett antal följdändringar i annan lagstiftning. Betänkandet bereds i . Häktes- och restriktionsutredningen lämnade betänkandet Färre i häkte och minskad isolering (SOU 2016:52). Betänkandet innehåller förslag som syftar till att minska användningen av häktning och restriktioner. Utredningen föreslår bl.a. att man ska inrätta två nya alternativ till häktning: hemarrest och områdesarrest. Vidare föreslår utredningen att häktningstiderna begränsas genom tidsfrister. En misstänkt ska kunna vara häktad högst före det att åtal väcks. Undantag kan göras om det finns synnerliga skäl. Om den häktade är ska tidsfristen i stället vara och undantag ska tillåtas endast om det är absolut nödvändigt. Ytterligare ett förslag innebär att domstolarnas restriktionsprövning ska bli mer omfattande. Betänkandet bereds i . Som en följd av utskottets förslag om tillkännagivande i betänkandet 2014/15:KU11 och beslut i enlighet med det förslaget (rskr. 2014/15:127) beslutade justitie- och migrationsministern att uppdra åt en utredare att biträda med att utreda och föreslå åtgärder i fråga om förekomsten av frekventa och omfattande ärenden om utlämnande av allmän handling hos myndigheterna (Ju2016/03164/LP). Uppdraget ska redovisas . Frågan om hur skolan ska förhålla sig när det gäller politisk information har behandlats av en särskild utredare i betänkandet Politisk information i skolan – ett led i demokratiuppdraget (SOU 2016:4). I betänkandet, som lämnades , föreslås att det i skollagen (2010:800) införs en reglering om att en skola ska ha möjlighet att begränsa antalet partier som bjuds in efter vissa objektiva grunder. Utredaren föreslår också att om politiska partier har bjudits in, ska eleverna som ett led i utbildningen ges möjlighet att få del av information också från andra politiska partier som har anmält intresse för att medverka. Betänkandet bereds i . Under verksamhetsåret har en av justitieombudsmännen gjort en framställning med stöd av 4 § första stycket instruktionen. I framställningen framhålls behovet av att det i lagstiftningen tydliggörs vilken myndighet som ansvarar för transporter av frihetsberövade. Framställningen behandlas av regeringen i propositionen Transporter av frihetsberövade (prop. 2016/17:57). Justitieombudsmännen har sänt ett flertal beslut för kännedom till berört departement. Vad gäller de beslut som justitieombudsmännen särskilt uppmärksammat i ämbetsberättelsens allmänna del, har information inhämtats från berörda enheter på departementen om huruvida ombudsmännens iakttagelser har föranlett någon åtgärd. I flertalet av fallen har åtgärder vidtagits eller är planerade och i övriga fall övervägs behovet av åtgärder. Utskottet noterar inledningsvis att ombudsmännen även under detta verksamhetsår har uppmärksammat brister och oklarheter i såväl lagstiftning som i myndigheters regelverk och rutiner inom flera olika rättsområden. Framställningar och iakttagelser från JO bör vara ett angeläget inslag i arbetet med att förbättra lagstiftning, andra föreskrifter och rutiner. Utskottet anser därför att det är mycket värdefullt att ombudsmännen informerar om sina iakttagelser och påtalar de behov av författningsändringar eller andra åtgärder som har identifierats genom ombudsmännens tillsynsarbete. Utskottet ser med tillfredsställelse på att åtgärder enligt uppgift från berörda departement har vidtagits eller övervägs med anledning av flera av ombudsmännens beslut. Utskottet ser särskilt allvarligt på brister i lagstiftning och rutiner som rör grundlagsskyddade fri- och rättigheter gällande den kroppsliga integriteten och rörelsefriheten. Exempelvis oklarheter om polisens befogenheter vid verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut är naturligtvis oacceptabelt ur rättssäkerhetssynpunkt. Vidare konstaterar utskottet att det är anmärkningsvärt om det saknas erforderliga kontrollsystem för att säkerställa att grunden för ett frihetsberövande består. Det är en central fråga i en rättsstat att ingen sitter frihetsberövad utan laglig grund. Utskottet förutsätter att regeringen noggrant överväger i vad mån det behövs lagändringar eller andra åtgärder med anledning av ombudsmännens iakttagelser. Utskottet konstaterar att ombudsmännen även i denna ämbetsberättelse tar upp frågor om såväl brister i kommunernas ärendehantering som ett fortsatt behov av kompetensutveckling inom den kommunala sektorn, bl.a. när det gäller ärenden enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Utskottet anser det otillfredsställande att det även framkommit brister bl.a. när det gäller tillämpningen av centrala förvaltningsrättsliga regler. Det åligger kommunerna i deras roll som arbetsgivare, att tillse att kommunalanställda besitter nödvändig kompetens för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter och för att verksamheten ska hålla en god förvaltningsrättslig standard. Vidare anger ombudsmännen i ämbetsberättelsen att tillämpningen av bestämmelserna om utlämnande av allmänna handlingar fortfarande vållar bekymmer på många håll. Mot bakgrund av den centrala ställning och betydelse som offentlighetsprincipen har i den svenska rättsordningen understryker utskottet vikten av att myndigheter och kommuner fullgör sina skyldigheter enligt offentlighetsprincipen på ett korrekt sätt och i överensstämmelse med gällande regelverk. Utskottet noterar att ombudsmännen även har pekat på svagheter i vissa ordinarie tillsynsmyndigheters verksamhet. I ämbetsberättelsen anförs bl.a. att Inspektionen för vård och omsorg har en ansträngd arbetssituation. Som utskottet tidigare framhållit är den ordinarie tillsynen en förutsättning för att JO ska kunna utföra sin extraordinära tillsyn på ett tillfredsställande sätt. I ämbetsberättelsen framhålls även att ett återkommande problem är att det är kö till de hem som drivs av . Utskottet anser att det är allvarligt om unga som ska bli föremål för tvångsvård eller behandling inte kan tillförsäkras lämplig vård. Slutligen konstaterar utskottet med tillfredsställelse att en utredare har fått i uppdrag att biträda med att utreda och föreslå åtgärder i fråga om förekomsten hos myndigheterna av frekventa och omfattande ärenden om utlämnande av allmän handling. Med detta föreslår utskottet att lägger ämbetsberättelsen till handlingarna. Översyn av vissa frågor som rör ombudsmän Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en översyn av vissa frågor som rör ombudsmän. Jämför reservation (SD). I motion 2016/17:3536 framhåller och (båda SD) att av redogörelsen framgår bl.a. att antalet klagomålsärenden har ökat kraftigt under verksamhetsåret, att antalet inspektioner samt övriga granskningar på JO:s eget initiativ alltjämt är färre än vad JO anser önskvärt och att andelen tillsynsärenden som resulterar i någon form av erinran eller annan kritik förefaller sjunka . Motionärerna konstaterar att JO enligt äldre uttalanden i förarbetena till lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän har att prioritera klagomålsprövningen från enskilda i förhållande till andra arbetsuppgifter. Enligt motionärerna finns det emellertid nu skäl att analysera och se över JO:s prioritering av klagomålsärendena liksom hur roll som huvudman för JO fungerar och kan utvecklas. Motionärerna anser att en parlamentariskt sammansatt utredning bör ges i uppdrag att se över dessa frågor. Utredningen skulle även kunna se över bl.a. om det bör inrättas en MR-institution inom JO. Motionärerna föreslår därför att ställer sig bakom det som anförs i motionen om en översyn av vissa frågor som rör ombudsmän och tillkännager detta för riksdagsstyrelsen. Gällande ordning och tidigare översyn JO:s verksamhet regleras genom bestämmelser i 13 kap. 6 § regeringsformen, 9 och 13 kap. riksdagsordningen, lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän och genom JO:s arbetsordning. Den senaste större översynen av genomfördes av JO-utredning. Utredningen redovisade sitt betänkande – En översyn (SOU 1985:26) . I betänkandet finns bl.a. en närmare redogörelse för utveckling och för de reformer som genomförts beträffande JO. Efter ett tillkännagivande från (bet. 2009/10:KU24, rskr. 2009/10:174–175) beslutade riksdagsstyrelsen att tillsätta en utredning om en översyn av instruktionen för ombudsmän. avlämnade utredaren rapporten inom – Betänkande års JO-utredning. Riksdagsstyrelsen överlämnade lagförslagen om ändring i lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän till (framst. 2009/10:RS5). antog lagförslagen, som innebar i huvudsak att det infördes en möjlighet för ombudsmän att delegera befogenheten att med vissa begränsningar avgöra klagoärenden till anställda handläggare på JO-expeditionen (bet. 2010/11:KU7, rskr. 2010/11:149-150 och 174). Lagändringarna trädde i kraft . I betänkandet 2015/16:KU7 uttalade utskottet att JO även i fortsättningen bör prioritera klagomålsprövningen från enskilda och hänvisade till KU 1975/76:22 s. 51, rskr. 1975/76:27 och KU 1986/87:2 s. 1 och 19, rskr. 1986/87:3, men framhöll att inspektioner självfallet också är en viktig del av ombudsmännens verksamhet. I betänkandet fanns ett särskilt yttrande (SD). Utskottet konstaterar att det kan finnas skäl att utreda frågor som rör ombudsmän. Utskottet anser dock att den förestående utredningen om , som utskottet tagit initiativ till, bör genomföras innan frågan om en översyn av ombudsmän prövas. Utskottet avstyrker därför motionen. Översyn av vissa frågor som rör ombudsmän, punkt 2 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3536 av och (båda SD). Av ämbetsberättelsen framgår bl.a. att antalet klagomålsärenden har ökat kraftigt under verksamhetsåret, att antalet inspektioner samt övriga granskningar på JO:s eget initiativ alltjämt är färre än vad JO anser önskvärt och att andelen tillsynsärenden som resulterar i någon form av erinran eller annan kritik förefaller sjunka . En anledning till att JO inte kan genomföra så många inspektioner och granskningar på eget initiativ som JO anser önskvärt är att JO enligt äldre uttalanden i förarbetena till lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän har att prioritera klagomålsprövningen från enskilda i förhållande till andra arbetsuppgifter. Utvecklingen har emellertid inneburit ett ökat inflöde av klagomålsärenden till myndigheten och en minskad andel ärenden som resulterar i erinran eller kritik. JO har också skärpt kraven för vad som ska anses utgöra ett klagomål. Att styr sin myndighet genom instruktion i lag medför en ökad och kanske inte alltid önskvärd tröghet i styrningen. Andra med god insyn i verksamheten, såsom tidigare JO , har uttryckligen påtalat att en förstärkning av huvudmannaskap för bättre styrning och uppföljning av sina myndigheter med fördel kan utsträckas till att gälla även . Mot bakgrund av dessa omständigheter anser vi att det nu finns skäl att analysera och se över bl.a.