bet · H401MJU23 · 2017-06-12 00:00:00 — Utredningen konstaterar dock att två områden där det finns ett behov av en sådan översyn är rådighetsinskränkningar i samband med inrättandet av vattenskyddsområden och rådighetsinskränkningar med stöd av artskyddsförordningen. Även i betänkande En trygg dricksvattenförsörjning (SOU 2016:32) tas ersättningsfrågan upp som ett kritiskt moment vid inrättande av vattenskyddsområden. De oklarheter som föreligger när det gäller möjlighet till ersättning riskerar att försvåra processen. lyfter fram förhållandet att vissa rådighetsinskränkningar till följd av bildande av vattenskyddsområden kan berättiga till ersättning. Vidare nämns att frågan utreds i särskild ordning. anger särskilt att det inte ingår i uppdraget att se över fastighetsägarens rätt till ersättning på grund av beslut som innebär att mark tas i anspråk eller att pågående markanvändning inom berörd del av en fastighet avsevärt försvåras (dir. 2014:73, s. 5). Utredningen går därför inte närmare in på frågan om grunderna för rätt till ersättning och lägger inte heller några förslag i den delen. Däremot bedömer utredningen att det är viktigt att belysa frågor relaterade till ersättning och hur frågor om ersättning påverkar förutsättningarna för och processen vid inrättande av vattenskyddsområden. Betänkandet En trygg dricksvattenförsörjning (SOU 2016:32) har remitterats och är nu under beredning inom . Enligt pågår det inte något arbete när det gäller ersättningsfrågan. När det gäller dialog mellan myndigheter och markägare framgår av 24 § i förordningen (1998:1252) om områdesskydd att , eller kommunen, innan den fattar ett beslut enligt 7 kap. 21 § att förklara ett område som vattenskyddsområde, ska förelägga ägare och innehavare av särskild rätt till marken att yttra sig över förslaget. Tiden får inte sättas kortare än en månad, och föreläggandet ska delges. I om vattenskyddsområde (2010:5, ) framhålls att det för att arbetet med vattenskyddsområden ska bli framgångsrikt är angeläget att arbetet inriktas mot öppenhet och dialog med medborgarna samt att god information ges t.ex. i samband med inledande samtal, remiss, kungörelse och andra skeden där markägare, närboende, organisationer m.fl. kan göra sina röster hörda. Kontakterna bör genomföras med respekt för vars och ens särintressen. Verket framhåller att kontakten med markägaren är särskilt viktig. För den enskilde markägaren kan föreskrifterna innebära ett stort ingrepp i äganderätten eller rådigheten över egendomen. Det formella krav som finns på kommunikation mellan beslutande myndighet och berörda fastighetsägare och rättighetsinnehavare i processen att fastställa ett vattenskyddsområde finns i 24 § förordningen (1998:1252) om områdesskydd enligt m.m. Verket framhåller i handboken att för att åstadkomma ett ändamålsenligt skydd som är lätt att efterleva bör emellertid kommunikationen med dem som kommer att beröras av vattenskyddsområdet och dess bestämmelser påbörjas tidigare än en månad. Utskottet har behandlat frågor om ersättning och dialog vid bildande av vattenskyddsområden tidigare (se bet. 2016/17:MJU10 Vattenvård). Utskottet anförde då följande: I förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön finns ett krav på att samråd ska ske med berörda. Vattenmyndigheterna ska planera sitt arbete så att alla som berörs av förvaltningen av kvaliteten på vattenmiljön får möjlighet och uppmuntras att delta. Vid samverkan inom ett avrinningsområde är vattenråden viktiga forum. Utskottet konstaterar att det finns en reglerad samrådsskyldighet och att ett antal vägledningsdokument finns att tillgå som stöd för samverkansarbetet. Som framgår ovan finns en rätt till ersättning för berörda fastighetsägare i vissa fall när det gäller vattenskyddsområden. I andra fall saknas en sådan rätt. Utredningen om ersättning vid rådighetsinskränkningar ansåg att det fanns ett behov av en översyn när det gäller ersättning vid inrättandet av vattenskyddsområden, men att en sådan omfattande granskning som skulle krävas troligen görs bäst i samband med en allmän översyn av regelverket. har belyst frågan, men det pågår inte något arbete när det gäller ersättningsfrågan. Utskottet ser inte nu skäl att vidta någon åtgärd. Miljökvalitetsnormer för vatten är bestämmelser om kvaliteten på miljön i en vattenförekomst. Dessa fastställs med stöd av 5 kap. , enligt vattenförvaltningsförordningen och Havs- och vattenmyndighetens föreskrift HVMFS 2013:19 samt HVMFS 2015:4. Normerna är ett rättsligt verktyg och ställer krav på vattnets kvalitet . Av vattenmyndigheternas skrift Verktyg för bättre vatten – Miljökvalitetsnormer (dnr 537-1645-2016) framgår att miljökvalitetsnormerna för vatten omfattar ytvatten (sjöar, vattendrag och kustvatten) och grundvatten. För att normerna ska vara satta på likvärdigt sätt över hela landet finns generella utgångspunkter för detta i föreskrifter från Havs- och vattenmyndigheten och geologiska undersökning. Dessutom utgår de fem vattenmyndigheterna från gemensamma principer för hur normerna ska beslutas, för att det inte ska finnas omotiverade skillnader i miljökvalitetsnormerna mellan vattendistrikten. Vattenmyndigheternas handledning för kartläggning och analys förtydligar hur länsstyrelsernas arbete med statusklassificering, påverkan, miljöproblem, riskbedömning och framtagande av förslag till miljökvalitetsnormer ska göras. Vattendelegationerna vid vattenmyndigheterna fastställer vilka miljökvalitetsnormer som ska gälla för vattenförekomsterna i respektive distrikt. Normerna gäller allmänt och beslutas i form av föreskrifter från den länsstyrelse som är vattenmyndighet i respektive distrikt. Miljökvalitetsnormerna är ett av de verktyg som arbetet med att förvalta och förbättra vatten baseras på. De andra är vattenmyndigheternas förvaltningsplan, åtgärdsprogram och övervakningsprogram som arbetas fram efter samråd med myndigheter, kommuner, vattenråd, vattenvårdsförbund och andra berörda. avkunnade dom i mål C-461/13, den s.k. Weserdomen. Avgörandet från har bl.a. klargjort vilka skyldigheter vattendirektivet medför för medlemsstaterna vid tillståndsprövningar av enskilda verksamheter eller projekt och om hur begreppet försämring av status ska tolkas. Domstolen konstaterar att artikel 4 i vattendirektivet inte enbart innehåller principiella skyldigheter utan även avser enskilda projekt. Medlemsstaterna är därför skyldiga att inte lämna tillstånd till ett projekt om detta kan orsaka en försämring av en ytvattenförekomsts status eller när projektet äventyrar uppnående av god status, god potential eller god kemisk ytvattenstatus hos en ytvattenförekomst. Vidare konstaterar domstolen att begreppet försämring för att vara ändamålsenlig ska tolkas i förhållande till en kvalitetsfaktor eller ett ämne eftersom det då omfattar varje förändring som skulle kunna äventyra genomförandet av målet med vattendirektivet. Så snart statusen hos minst en kvalitetsfaktor försämras med en klass, exempelvis från god till måttlig eller från måttlig till otillfredsställande, ska detta därför bedömas som försämring av statusen. Enligt Miljö- och pågår inom ett arbete med framtagande av en promemoria med förslag till ändrade bestämmelser för miljökvalitetsnormernas genomslag i prövningar och ärenden. Ändringarna föreslås dels för genomförande av de ändringar som behövs med anledning av Weserdomen, dels för att bemöta den kritik som kommissionen riktat mot inom ramen för ett överträdelseärende när det gäller genomförandet av vattendirektivet. Den kritiken består i att kommissionen anser att det saknas tillräckliga verktyg för att ska hinna åtgärda de verksamheter vars nuvarande miljöpåverkan gör att berörda vatten inte nått rätt status eller som äventyrar att rätt status nås. Vidare pågår det också inom , enligt Miljö- och , ett arbete med att ta fram direktiv för en utredning som ska se över organisationen av vattenförvaltningen. Att en sådan utredning bör tillsättas har tidigare föreslagits av bl.a. Miljömålsberedningen. Utskottet noterar att regeringen har slutfört prövningen av åtgärdsprogrammen inom ramen för vattendirektivet. I sin prövning har regeringen anfört att beslutade åtgärder ska kunna genomföras kostnadseffektivt. Vidare har regeringen betonat vikten av att åtgärderna ska ske inom ramen för landsbygdsprogrammet för att bidra till ett konkurrenskraftigt jordbruk. Vattenmyndigheterna har reviderat och fastställt åtgärdsprogrammen i enlighet med regeringens förslag. Utskottet ser nu fram emot genomförandet av åtgärdsprogrammen, vilket kommer att bidra till att flera miljömål kan nås. Vidare vidhåller utskottet sin bedömning att det inte finns en målkonflikt mellan ökad livsmedelsproduktion och en god vattenkvalitet, utan snarare att en god vattenkvalitet är en förutsättning och grund för ett levande lantbruk och en stark livsmedelsförsörjning. Utskottet anser att motionerna 2016/17:1111 (M), 2016/17:2446 (SD) yrkande 29 och 2016/17:3614 (SD) yrkande 8 i allt väsentligt är tillgodosedda. Som framgår av redovisningen ovan finns i vissa fall en rätt till ersättning för fastighetsägare vid bildande av vattenskyddsområden. Utskottet noterar att utredningen om ersättningar vid rådighetsinskränkningar bl.a. anser att det finns ett behov av en översyn när det gäller ersättningar i samband med inrättande av vattenskyddsområden. Även bedömer att det är viktigt att dessa frågor belyses. Det pågår inget arbete när det gäller ersättningsfrågan. Utskottet vidhåller sin tidigare bedömning och ser inte nu skäl att vidta någon åtgärd med anledning av motion 2016/17:3618 (C) yrkande 14. Utskottet konstaterar att det är reglerat att ägare och innehavare av särskild rätt till marken ska konsulteras innan ett vattenskyddsområde inrättas och att vägledningsdokument betonar vikten av en bra dialog. Utskottet vill särskilt uppmärksamma att det av om vattenskydds-område framgår att kontakten med markägare är särskilt viktig, och för att arbetet med vattenskyddsområden ska bli framgångsrikt är det angeläget med öppenhet och dialog med allmänheten och markägare. Med hänvisning till det anförda anser utskottet att motionerna 2016/17:2023 (C) yrkande 9 och 2016/17:3618 (C) yrkande 33 kan lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet konstaterar att det pågår arbete inom när det gäller miljökvalitetsnormerna för vatten; bl.a. bereds direktiv för en utredning som ska se över organisationen av vattenförvaltningen och förslag till ändrade bestämmelser för miljökvalitetsnormernas genomslag i prövningar och ärenden. I avvaktan på det pågående arbetet anser utskottet att motion 2016/17:3618 (C) yrkande 44 kan lämnas utan vidare åtgärd. Agenda 2030 samt generationsmålet och miljömålen Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om Agenda 2030 samt generationsmålet och miljömålen. Jämför reservation 89 (C, L) och 90 (C). I propositionen redovisas att den globala livsmedelsproduktionen står inför stora utmaningar. Flera av FN:s globala utvecklingsmål (Agenda 2030) har starka kopplingar till jordbruket och livsmedelsproduktionen, inte minst målet om tryggad livsmedelsförsörjning. Därutöver arbetar med att politiska och ekonomiska åtgärder ska utformas på ett sätt som främjar en rättvis och hållbar utveckling i världen (den s.k. politiken för global utveckling, PGU). Globalt behöver jordbruksproduktionen öka och konsumtionsmönstren ändras för att trygga livsmedelsförsörjningen i världen. Produktionen behöver vara hållbar och ske i områden där miljöpåverkan kan minimeras. I finns goda förutsättningar för hållbar produktion med begränsad miljöpåverkan. Regeringen anser därför att bör bidra till en hållbar ökning av livsmedelsproduktionen. Det svenska jordbruket är resurseffektivt och har en viktig roll i utvecklingen mot ett hållbart samhälle. Att uppnå ett fossilfritt och en cirkulär och biobaserad ekonomi är utmanande men innebär också möjligheter för de gröna näringarna och landsbygden. En konkurrenskraftig, hållbar och resurseffektiv livsmedelssektor har också potential att bidra till att uppnå FN:s mål för hållbar utveckling. Regeringen bedömer att har goda förutsättningar för att bidra till en globaliserad och klimatsmart livsmedelsproduktion. Utgångspunkten för livsmedelsstrategin är en hållbar produktion av livsmedel. Stärkt konkurrenskraft och ökad produktion ska gå hand i hand med arbetet att nå miljömålen. Ett jordbruk som kan hävda sig i konkurrensen från omgivande konkurrentländer och finnas kvar, är en förutsättning för att jordbruket ska kunna bidra i miljöarbetet. Livsmedelsstrategin förutsätter ett kontinuerligt miljöarbete i jordbruket. Strategin kan bidra ytterligare till jordbrukets miljöarbete genom att främja en stärkt konkurrenskraft och förbättringar av resurseffektivitet. För att skapa tillväxt och sysselsättning på ett hållbart sätt krävs väl avvägda åtgärder som beaktar hur miljömålen påverkas. (och utveckling) arbete och rekommendationer för grön tillväxt för jordbruk och livsmedel kan ge vägledning för hur man kan arbeta med målsättningar för både tillväxt och hållbarhet. I detta sammanhang är det viktigt att följa utvecklingen av sysselsättning och ekonomisk tillväxt tillsammans med utvecklingens påverkan på miljön. Regeringen anför att morgondagens produktion måste ha en mer utvecklad hållbarhet än dagens. Forskning och kompetensutveckling när det gäller nya produktionsmetoder, nya växtsorter, hållbara och hälsosamma livsmedel etc. är av stor vikt för en konkurrenskraftig och hållbar livsmedelskedja. Regeringen framhåller i propositionen att en ökad produktion måste vara långsiktigt hållbar. Regeringen betonade också i budgetpropositionen att ökningen av produktionen ska ske som relevanta miljökvalitetsmål nås. Svensk livsmedelsproduktion kännetecknas av en hög standard inom miljö- och klimatområdet. En ökad produktion av livsmedel har förutsättningar att bidra till att flera av miljökvalitetsmålen kan nås. Livsmedelsproduktionen bidrar med både positiv och negativ miljöpåverkan under förutsättning att tillväxten sker på ett hållbart och resurseffektivt sätt. Regeringen anser att det övergripande målet för livsmedelsstrategin ska vara en konkurrenskraftig livsmedelskedja där den totala livsmedelsproduktionen ökar, som relevanta nationella miljömål nås, i syfte att skapa tillväxt och sysselsättning och bidra till hållbar utveckling i hela landet. Vidare framgår att livsmedel inte kan produceras utan att miljön påverkas. Livsmedelsproduktionen är beroende av en god miljö och ekosystemtjänster som vattenreglering, jordmånsbildning och pollinering. Hållbar jordbruksproduktion måste relateras till hur väl olika resurser används, till produktivitet, jordbrukslandskapets positiva bidrag till skapandet av ekosystemtjänster, god livsmiljö och rekreationsmöjligheter, men också till hur väl produktionen står sig när det gäller negativa effekter på miljön. När det gäller de svenska miljökvalitetsmålen är livsmedelsproduktionen genom jordbruket kopplade till flera av dem, exempelvis Ett rikt odlingslandskap, Ingen övergödning, Begränsad klimatpåverkan, Levande sjöar och vattendrag, Grundvatten av god kvalitet, Myllrande våtmarker och Giftfri miljö. Dessutom är generationsmålets övergripande mål, att lämna över ett samhälle till nästa generation där de stora miljöproblemen är lösta utan att exportera miljöproblem till omvärlden, av fundamental betydelse för jordbrukets miljöarbete. De effekter som uppstår i omvärlden måste därför beaktas, inte minst när det gäller globala miljöproblem som utsläpp av växthusgaser, där en minskning av de totala globala utsläppen är målet. I kommittémotion 2016/17:3616 av m.fl. (L) yrkande 8 framhålls att strategin ska bidra till att uppnå Agenda 2030-målen. Enligt motionärerna kan och bör den svenska livsmedelskedjan bidra till att uppnå Agenda 2030-målet, och detta bör vara en målsättning för alla delar i kedjan. Motionärerna anför att det är en möjlighet för som matnation och med livsmedel av hög kvalitet, säkerhet, djurskydd och miljöhänsyn att exportera produkter och kunskap till andra länder. Vidare anför de att svenska livsmedel kan bidra till att trygga den inhemska livsmedelsförsörjningen liksom den globala. På liknande sätt anförs i kommittémotion 2016/17:3618 av m.fl. (C) yrkande 9 att strategin ska bidra till att uppnå Agenda 2030-målen. och FN:s resterande medlemsländer har ett ansvar utifrån Agenda 2030-målen att verka för att de globala målen nås, och det är respektive regerings ansvar att de nås i det egna landet. Detta är något som uttryckligen är beskrivet för de globala målen, men trots det har regeringen i hög grad utelämnat Agenda 2030-målen från den egna livsmedelsstrategin . Alla 17 mål är relevanta för livsmedelskedjan, men framför allt målet om att avskaffa hunger, uppnå tryggad livsmedelsförsörjning och förbättrad nutrition samt främja ett hållbart jordbruk. Enligt motionärerna bör Agenda 2030-målen därför inkluderas och arbetas för i livsmedelsstrategin. Enligt kommittémotion 2016/17:3618 av m.fl. (C) yrkande 45 ser motionärerna ett behov av att berörda myndigheter ska arbeta för både miljömål och generationsmål så att kan behålla ett hållbart lantbruk utan att vår miljöpåverkan exporteras till andra länder. Ett liknande yrkande finns i kommittémotion 2016/17:2023 av och (båda C) yrkande 16. Regeringen anför i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 23) att åtgärder inom politiken för areella näringar, landsbygd och livsmedel ska bidra till att nå regeringens mål för jämställdhetspolitiken samt till Agenda 2030 och politiken för global utveckling. Vidare framgår (prop. 2016/17:1 utg.omr. 20) att regeringen anser att miljömålen, som utgör miljödimensionen av hållbar utveckling, ytterligare aktualiseras med anledning av Agenda 2030 och de globala målen för hållbar utveckling. Agenda 2030 förenar ansvaret för klimat och miljö med social och ekonomisk utveckling. I det nationella genomförandet och uppföljningen av Agenda 2030 kommer de nationella miljömålen att vara en av flera viktiga utgångspunkter. gav regeringen 86 statliga myndigheter i uppdrag att bidra med underlag för genomförande av FN:s Agenda 2030. I redovisningarna har myndigheterna gjort bedömningar av vilka mål och delmål deras verksamhet har störst inverkan på, nationellt och internationellt. De innehåller också en bedömning av om myndighetens verksamhet på området är tillräcklig. Underlaget som myndigheterna har redovisat kommer att bidra till att utveckla regeringens styrning inom de politikområden som berörs av Agenda 2030 och kommer även att användas som ett stöd till Agenda 2030-delegationen som bl.a. ska ta fram förslag på en övergripande handlingsplan för genomförande av Agenda 2030. tillsatte regeringen en delegation för genomförande av Agenda 2030 (dir. 2016:18). Delegationens syfte är att verka för och underlätta och stimulera arbetet med genomförandet av Agenda 2030. I uppdraget ingår bl.a. att göra en kartläggning och bedömning av i vilken utsträckning uppfyller agendans mål och delmål, lämna förslag till en övergripande handlingsplan för genomförande samt sprida information om goda exempel på området social, ekonomisk och miljömässigt hållbar utveckling och verka för att dessa ges uppmärksamhet. ska delegationen lämna ett förslag till handlingsplan för genomförande av agendan. ska delegationen lämna förslag till kompletterande åtgärder samt föreslå former för det fortsatta arbetet med att genomföra agendan. I redovisningen ska framgå i vilken utsträckning uppfyller agendans mål samt inom vilka områden ytterligare åtgärder krävs. Delegationens uppdrag gäller till då en slutredovisning ska ske med förslag på hur arbetet ska bedrivas i fortsättningen. Av budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 20) framgår att miljöpolitiken utgår från de nationella miljökvalitetsmål och det generationsmål för miljöarbetet som beslutats av . Målen är styrande för allt miljöarbete som bedriver nationellt, inom EU och internationellt. Dessutom har 26 nationella myndigheter och länsstyrelserna i sin instruktion ett utpekat ansvar för att verka för att nå miljökvalitetsmålen och generationsmålet. Åtta av dessa myndigheter har även ett utpekat ansvar för att samordna uppföljning och utvärdering av ett eller flera miljökvalitetsmål. Det framgår t.ex. i 1 § förordningen (2012:989) med instruktion för att ska verka för att det generationsmål för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål som har fastställt nås och vid behov föreslå åtgärder för miljöarbetets utveckling. ska främja en hållbar utveckling med utgångspunkt i generationsmålet och miljökvalitetsmålen. I 4 § förordningen (2009:1464) med instruktion för anges att myndigheten ska verka för att det generationsmål för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål som har fastställt nås och vid behov föreslå åtgärder för miljöarbetets utveckling. Vidare ska samordna uppföljning, utvärdering och rapportering i fråga om miljökvalitetsmålet Ett rikt odlingslandskap. När det gäller Kemikalieinspektionen framgår av 2 § förordningen (2009:947) med instruktion för Kemikalieinspektionen att myndigheten ska verka för att det generationsmål för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål som har fastställt nås och vid behov föreslå åtgärder för miljöarbetets utveckling samt samordna uppföljning, utvärdering och rapportering i fråga om miljökvalitetsmålet Giftfri miljö. Utskottet noterar att flera av FN:s globala utvecklingsmål har starka kopplingar till jordbruket och livsmedelsproduktionen, inte minst målet om tryggad livsmedelsförsörjning. Jordbruksproduktionen behöver öka globalt och vara hållbar samt konsumtionsmönstren ändras för att trygga livsmedelsförsörjningen i världen. Utskottet anser att livsmedelsstrategins målsättning med en konkurrenskraftig, hållbar och resurseffektiv livsmedelssektor är en förutsättning för att kunna uppnå FN:s mål för hållbar utveckling. Utgångspunkten för livsmedelsstrategin är en hållbar produktion av livsmedel. I likhet med regeringen anser utskottet att har goda förutsättningar för att bidra till en globaliserad och klimatsmart livsmedelsproduktion. Vidare anser utskottet i likhet med vad som anförs i propositionen att arbetet för en ökad livsmedelsproduktion och konkurrenskraft ska ske i enlighet med Agenda 2030-målen. Utskottet anser att motionerna 2016/17:3616 (L) yrkande 8 och 2016/17:3618 (C) yrkande 9 är tillgodosedda med det anförda. Utskottet noterar att livsmedelsstrategins övergripande mål är en konkurrenskraftig livsmedelkedja där den totala livsmedelsproduktionen ökar, som relevanta nationella miljömål uppnås. Utskottet konstaterar även att det framgår i 26 berörda myndigheters och länsstyrelsers instruktioner att de ska arbeta för att det generationsmål för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål som har fastställt nås och att åtta av dessa har ett utpekat ansvar för att samordna uppföljning och utvärdering av ett eller flera miljökvalitetsmål. Utskottet anser att motionerna 2016/17:2023 (C) yrkande 16 och 2016/17:3618 (C) yrkande 45 är tillgodosedda med det anförda. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om långsiktigt hållbara och stabila villkor för biodrivmedel, om grön omställning i lantbruket och om en nationell biogasstrategi. Jämför reservation 91 (C). Ett effektivt nyttjande av de produkter som jordbruket producerar är också en nyckelfaktor för ett hållbart samhälle. Svinnet måste minska längs hela livsmedelskedjan – från producent till konsument. Restprodukter bör också utnyttjas genom nya smarta lösningar som kan säkerställa kretsloppen och utgöra en resurs i en växande cirkulär och biobaserad ekonomi. Inom jordbruket finns det stor potential att bidra till en biobaserad och cirkulär ekonomi. Användning av jordbruksråvaror för produktion av biodrivmedel kan ge en betydande minskning av växthusgasutsläppen. ligger i framkant när det gäller produktion av biodrivmedel med hög klimatprestanda.