bet · H401AU9 · 2017-04-21 00:00:00 — Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till ändringar i lagen om utstationering av arbetstagare (utstationeringslagen) och i lagen om medbestämmande i arbetslivet (medbestämmandelagen). Förslaget innebär dels att reglerna om stridsåtgärder enligt den s.k. lex ändras, dels att det s.k. tillämpningsdirektivet genomförs i svensk rätt. När det gäller lex innebär ändringarna att arbetstagarorganisationers rätt att vidta stridsåtgärder inte längre begränsas på den grunden att den utstationerande arbetsgivaren kan visa att de utstationerade arbetstagarna har lön och villkor som i allt väsentligt är minst lika förmånliga som minimivillkoren i ett centralt kollektivavtal i . I stället införs ett system där kollektivavtalens rättsverkningar begränsas i förhållande till utstationerande arbetsgivare om kollektivavtalet har slutits som en följd av stridsåtgärder eller varsel om stridsåtgärder. Vissa följdändringar görs också i medbestämmandelagen. När det gäller tillämpningsdirektivets genomförande föreslås nya regler i utstationeringslagen om bl.a. ökade kontrollbefogenheter och en skyldighet för utstationerande arbetsgivare att utse en företrädare med behörighet att förhandla om och sluta kollektivavtal. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet anser att bör avslå samtliga motionsyrkanden. I betänkandet finns två reservationer (M, C, V, L, KD). Proposition 2016/17:107 Nya utstationeringsregler. Sex yrkanden i följdmotioner. Fem yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /17. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning 1.Nya utstationeringsregler (M, C, L, KD) 2.Nya utstationeringsregler (V) Nya utstationeringsregler (SD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /17 Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare, 2. lag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Därmed bifaller proposition 2016/17:107 punkterna 1 och 2 samt avslår motionerna 2016/17:1196 av m.fl. (V) yrkande 7, 2016/17:1868 av (S) delyrkande 1, 2016/17:2505 av m.fl. (M, C, L, KD), 2016/17:2677 av och (båda S) delyrkande 1, 2016/17:3349 av m.fl. (KD) yrkande 19, 2016/17:3630 av m.fl. (V) yrkandena 1–4 och 2016/17:3632 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkandena 1 och 2. Reservation 1 (M, C, L, KD) Reservation 2 (V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (S), (M), (S), (SD), (M), (S), (C), (MP), (M), (S), (SD), (L), (KD), (S), (M) och (V). Ärendet och dess beredning antogs och rådets direktiv /71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster (utstationeringsdirektivet). Regeringen beslutade att ge en parlamentarisk kommitté i uppdrag att utvärdera de ändringar som gjordes i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare (utstationeringslagen) med anledning av Lavaldomen (dir. 2012:92). Genom tilläggsdirektiv som beslutades justerades uppdraget och gavs förlängd tid (dir. 2014:149). Kommittén antog namnet (A 2012:03). Kommittén överlämnade betänkandet Översyn av lex (SOU 2015:83) till regeringen. Betänkandet har remissbehandlats. och Europeiska unionens råd antog direktiv /67/EU om tillämpning av direktiv /71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informationssystemet för den inre marknaden (IMI-förordningen), nedan benämnt tillämpningsdirektivet. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att föreslå hur tillämpningsdirektivet ska genomföras i svensk rätt (dir. 2014:81). Genom tilläggsdirektiv som beslutades utvidgades uppdraget och gavs förlängd tid (dir. 2014:150). Utredningen antog namnet Utredningen om nya utstationeringsregler (A 2014:04). Utredningen överlämnade delbetänkandet Tillämpningsdirektivet till utstationeringsdirektivet – del I (SOU 2015:13) till regeringen. överlämnade utredningen slutbetänkandet Tillämpningsdirektivet till utstationeringsdirektivet – del II (SOU 2015:38). De båda betänkandena har remissbehandlats. Inom utarbetades därefter departementspromemorian Entreprenörsansvar och svenska kollektivavtalsvillkor vid utstationering (Ds 2016:6). I promemorian gjordes vissa kompletterande överväganden och lämnades delvis avvikande förslag jämfört med de två betänkanden som Utredningen om nya utstationeringsregler överlämnat till regeringen. Promemorian har remissbehandlats. Regeringen behandlar i den proposition som utskottet nu har att bereda (prop. 2016/17:107 Nya utstationeringsregler) de lagförslag som lämnas i de tre betänkandena och i departementspromemorian, dock inte de förslag som rör entreprenörsansvar. I propositionen behandlas inte heller tillämpningsdirektivets bestämmelser om gränsöverskridande verkställighet av administrativa sanktionsavgifter, som har behandlats i särskild ordning (se prop. 2016/17:26, bet. 2016/17:SkU12, rskr. 2016/17:88). Regeringen har inhämtat Lagrådets yttrande över förslagen. Yttrandet finns som bilaga till propositionen. Utöver regeringens proposition 2016/17:107 Nya utstationeringsregler behandlar utskottet i detta betänkande sex yrkanden i följdmotioner och fem motionsyrkanden från allmänna motionstiden /17 som innehåller förslag om nya utstationeringsregler. Regeringens förslag till riksdagsbeslut och förslagen i motionerna finns i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. I propositionen föreslår regeringen ändringar i utstationeringslagen. Ändringarna innebär i huvudsak att möjligheterna att uppnå kollektivavtal som reglerar villkoren för utstationerade arbetstagare, ytterst med stöd av stridsåtgärder, utvidgas genom att det införs ett system med kollektivavtal med begränsade villkor och verkningar för utstationerade arbetstagare. Regeringen föreslår också bestämmelser som syftar till att öka transparensen och förutsebarheten vid utstationering. Ett kollektivavtal för utstationerade arbetstagare ska ge kontrollbefogenheter för den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, och en utstationerande arbetsgivare ska vara skyldig att på begäran utse en förhandlingsbehörig företrädare. Även utanförstående utstationerade arbetstagare, dvs. arbetstagare som inte är medlemmar i den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, ska ha rätt till vissa kollektivavtalsvillkor. Det föreslås också ett skydd mot repressalier för utstationerade arbetstagare. Enligt förslaget tydliggörs det vilka omständigheter som ska beaktas för att fastställa vad som är en faktisk utstationering. Regler om ett administrativt samarbete mellan myndigheter i och utländska myndigheter föreslås också. Enligt förslaget ska vidare en utstationerande arbetsgivare betala skadestånd för brott mot flera av de nämnda bestämmelserna. Förslaget innebär även att nya rättegångsbestämmelser införs i utstationeringslagen. Regeringen föreslår även följdändringar i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (medbestämmandelagen). Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag och avslår samtliga motionsyrkanden. Jämför reservation 1 (M, C, L, KD) och 2 (V) samt det särskilda yttrandet (SD). Motiven till direktivet och huvudreglerna framgår av dess ingress. Där sägs bl.a. att det för att främja tillhandahållandet av tjänster över gränserna krävs lojal konkurrens och åtgärder som garanterar att arbetstagarnas rättigheter respekteras. Där framgår också att det bör ske en samordning mellan medlemsstaternas regler så att en kärna av tydligt definierade skyddsregler kan fastställas. Syftet med direktivet är att samordna reglerna i medlemsländerna på så sätt att man pekar ut vilka tvingande regler i värdlandet ett företag måste iaktta när det utstationerar arbetstagare. De centrala bestämmelserna i utstationeringsdirektivet finns i artikel 3. Medlemsstaterna ska enligt artikel 3.1 se till att de utstationerande företagen garanterar de utstationerade arbetstagarna de arbets- och anställningsvillkor i värdlandet som är fastställda i lag eller allmängiltigförklarade kollektivavtal eller skiljedomar på följande områden (den hårda kärnan): längsta arbetstid och kortaste vilotid minsta antal betalda semesterdagar villkor för att ställa arbetstagare till förfogande säkerhet, hälsa och hygien på arbetsplatsen skyddsåtgärder med hänsyn till arbets- och anställningsvillkor för gravida kvinnor och kvinnor som fött barn samt för barn och unga lika behandling av kvinnor och män samt andra bestämmelser om icke-diskriminerande behandling. Av artikel 3.7 följer att direktivets bestämmelser inte får förhindra tillämpning av arbets- och anställningsvillkor som är förmånligare för arbetstagarna. Om en medlemsstat inte har något system för allmängiltigförklaring av kollektivavtal eller skiljedomar kan den staten i stället enligt artikel 3.8 andra stycket, under vissa förutsättningar, utgå från kollektivavtal som gäller allmänt för alla likartade företag inom den aktuella sektorn eller det aktuella arbetet och inom det aktuella geografiska området (första strecksatsen). Medlemsstaterna kan också utgå från kollektivavtal som har ingåtts av de mest representativa arbetsmarknadsorganisationerna på nationell nivå och som gäller inom hela det nationella territoriet (andra strecksatsen). Även andra metoder för fastställande av villkor än sådana som avses i artikel 3.1 eller 3.8 kan användas så länge metoderna inte strider mot principen om fri rörlighet för tjänster. Medlemsstaterna får också ålägga utstationerande företag att tillämpa villkor på andra områden än de som omfattas av den hårda kärnan, om bestämmelserna rör s.k. ordre public (första strecksatsen i artikel 3.10). När det gäller uthyrningssituationer får medlemsstaterna fastställa att ut-hyrda arbetstagare som utstationeras inom medlemsstatens territorium ska garanteras samma villkor som tillämpas på tillfälligt anställda arbetstagare i den medlemsstat inom vars territorium arbetet utförs (artikel 3.9). Utstationeringsdirektivet har genomförts i svensk rätt främst genom utstationeringslagen, som trädde i kraft . Utstationeringslagen har ett vidare tillämpningsområde än utstationeringsdirektivet eftersom lagen gäller även för arbetsgivare från länder utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Efter Lavaldomen 2007 ändrades ett antal bestämmelser i utstationeringslagen (lex ). I korthet innebär utstationeringslagen i dess gällande lydelse följande. Arbetsgivare från andra länder, oavsett vilken lag som annars gäller för anställningsförhållandet, ska tillämpa svensk lag för utstationerade arbetstagare på de områden som ingår i utstationeringsdirektivets hårda kärna, förutom i fråga om minimilön som inte regleras i lag (5 § utstationeringslagen). Om det finns bestämmelser i om minimilön finns dessa i kollektivavtal. För att det i ska finnas en rätt till viss minimilön för arbetstagare är således kollektivavtal en förutsättning. En svensk arbetstagarorganisation får enligt 5 a § utstationeringslagen under vissa förutsättningar kräva minimivillkor enligt svenska kollektivavtal på de områden som ingår i den hårda kärnan, ytterst med stöd av stridsåtgärder. En sådan stridsåtgärd får dock inte vidtas om arbetsgivaren visar att arbetstagarna redan har villkor som är minst lika förmånliga som minimivillkoren i ett svenskt, centralt branschavtal (den s.k. bevisregeln). För utstationerade uthyrda arbetstagare är de villkor som får krävas inte begränsade till minimilön och minimivillkor utan kan, inom den hårda kärnan, avse samma villkor som de som tillämpas inom den svenska uthyrningsbranschen (5 b § utstationeringslagen). En stridsåtgärd som vidtas trots att förutsättningarna inte är uppfyllda anses olovlig enligt medbestämmandelagen. När det gäller information om de villkor som kan bli tillämpliga vid en utstationering i föreskrivs i 9 a § utstationeringslagen en skyldighet för arbetstagarorganisationer att ge in sådana kollektivavtalsvillkor till som organisationen kan komma att kräva med stöd av stridsåtgärder. ska enligt 9 § samma lag hjälpa till med information om sådana kollektivavtalsvillkor. Utstationeringslagen innehåller vidare bl.a. regler om att en arbetsgivare senast när en utstationerad arbetstagare påbörjar arbetet i ska anmäla utstationeringen och ha anmält en kontaktperson till (10–11 §§). Kontaktpersonen ska bl.a. kunna tillhandahålla sådana handlingar som visar att kraven i utstationeringslagen är uppfyllda. Dessa regler kompletteras av förordningen (2013:352) om anmälningsskyldighet vid utstationering av arbetstagare. Syftet med direktivet är att fastställa en gemensam ram med en uppsättning bestämmelser, åtgärder och kontrollmekanismer som syftar till att förbättra och öka enhetligheten, genomförandet, tillämpningen och efterlevnaden av utstationeringsdirektivet. Direktivet innehåller åtgärder för att förhindra att regler missbrukas eller kringgås. Tillämpningsdirektivet skulle ha varit genomfört i medlemsstaterna . Ett nytt system med kollektivavtal med begränsade villkor och verkningar vid utstationering Regeringen föreslår att möjligheten att uppnå ett kollektivavtal som reglerar villkoren för utstationerade arbetstagare ska utvidgas. Detta åstadkoms genom en möjlighet att vid utstationering ingå ett kollektivavtal med begränsade villkor och verkningar, med stöd av stridsåtgärder (5 a och 5 b §§). Förslaget medför att den s.k. bevisregeln tas bort. Regeringen föreslår vidare ett förtydligande i lagtexten om att de krävda arbets- och anställningsvillkoren inte får innefatta ett hinder för den utstationerande arbetsgivaren att tillämpa villkor som är förmånligare för de utstationerade arbetstagarna. Enligt regeringens förslag (5 b §) begränsas kollektivavtalsverkningarna när avtalet slutits som en följd av stridsåtgärder eller varsel om sådana åtgärder. Ett kollektivavtal som reglerar villkoren för utstationerade arbetstagare och som slutits som en följd av en stridsåtgärd eller ett varsel om stridsåtgärd ska alltså inte medföra sådana skyldigheter för en arbetsgivare som gäller på grund av kollektivavtalsförhållande enligt någon annan lag än utstationeringslagen i förhållande till en arbetstagarorganisation, dess förtroendemän eller det allmänna. Ett sådant kollektivavtal ska inte heller beaktas vid tillämpningen av bestämmelserna om turordning vid uppsägning av arbetstagare på grund av arbetsbrist och företrädesrätt till återanställning enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd. Vid frivilligt slutna avtal ska begränsningen av ett kollektivavtals rättsverkningar inte gälla. Regeringen föreslår vidare att begränsningen av rätten att vidta stridsåtgärder i 5 a §, liksom begränsningen av kollektivavtalsverkningarna i 5 b §, endast ska gälla i förhållande till utstationerande arbetsgivare som är etablerade inom EES eller (1 a §). Förbättrad tillgång till information För att förtydliga informationsuppdrag föreslår regeringen att det införs en bestämmelse i utstationeringslagen som upplyser om att regeringen kan meddela föreskrifter om innehållet i och utformningen av den information som ska tillhandahålla och hjälpa till med enligt utstationeringslagen (9 § tredje stycket). Regeringen anser vidare att informationen om villkor i kollektivavtal måste bli bättre. Regeringen föreslår en justering av 9 a § så att det klart framgår att sådana kollektivavtalsvillkor som får krävas med stöd av stridsåtgärder vid utstationering i ska ges in till . En arbetstagarorganisation ska ge in sådana arbets- och anställningsvillkor till oberoende av om arbetstagarorganisationen i fråga avser att vidta några stridsåtgärder i det enskilda fallet eller inte. Regeringen föreslår även att det införs en skyldighet för berörda arbetstagar- och arbetsgivarorganisationer att anmäla var sin kontaktfunktion till (9 a § andra stycket). Genom kontaktfunktionen ska information om sådana arbets- och anställningsvillkor som får krävas med stöd av stridsåtgärder vid utstationering kunna lämnas. ska hjälpa till med information om sådana kontaktfunktioner (9 § första stycket 2). Kontroll av efterlevnaden av direktivens skyldigheter Regeringen föreslår att ett kollektivavtal för utstationerade arbetstagare ska ge kontrollbefogenheter för den arbetstagarorganisation som slutit avtalet. Enligt regeringens förslag (5 d §) ska en arbetsgivare som är bunden av ett kollektivavtal som reglerar villkoren för utstationerade arbetstagare i förhållande till en svensk arbetstagarorganisation på begäran av organisationen tillhandahålla – handlingar i form av anställningsavtal, lönespecifikationer, tidrapporter och intyg över gjorda löneutbetalningar – översättning av handlingarna till svenska eller, om arbetsgivaren föredrar det, till engelska om de är skrivna på ett annat språk. Handlingarna och översättningen av dem ska tillhandahållas i den utsträckning det behövs för att organisationen ska kunna bedöma om kollektivavtalet följts i fråga om minimivillkor inom den hårda kärnan eller, när det gäller uthyrda utstationerade, villkor inom den hårda kärnan. Skyldigheten att tillhandahålla handlingar och översättning ska fullgöras från begäran och gäller som den arbetstagare som handlingarna rör är utstationerad här i landet och därefter. Till följd av den föreslagna kontrollbefogenheten i 5 d § föreslår regeringen en ändring av 11 §. Ändringen innebär att det tydliggörs att skyldigheten för en kontaktperson att tillhandahålla handlingar som visar att kraven i utstationeringslagen är uppfyllda gäller i förhållande till myndigheter och arbetstagarorganisationer, samt att skyldigheten enligt 11 § tredje stycket är begränsad på så sätt att den inte gäller i förhållande till en arbetstagarorganisation som kan begära handlingarna enligt 5 d §. Regeringen föreslår vidare att det införs en skyldighet för en utstationerande arbetsgivare att på begäran av en svensk arbetstagarorganisation utse en företrädare som har behörighet att för arbetsgivarens räkning förhandla om och sluta kollektivavtal. begäran ska innehålla uppgift om att organisationen önskar sluta kollektivavtal och kontaktuppgifter till en företrädare som har behörighet att för organisationens räkning förhandla om och sluta kollektivavtal. Arbetsgivaren ska från begäran utse företrädaren och meddela organisationen vem som utsetts och dennes kontaktuppgifter (21 §). Regeringen föreslår att det införs en rättighet för utanförstående utstationerade arbetstagare, dvs. arbetstagare som inte är medlemmar i den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, att åberopa arbets- och anställningsvillkor inom den s.k. hårda kärnan i kollektivavtal som deras arbetsgivare är bunden av i förhållande till en svensk arbetstagarorganisation (5 c §). Detta ska gälla för den tid som en utstationering pågår eller har pågått och för sådant arbete som kollektivavtalet är tillämpligt på. Ett avtal ska vara ogiltigt i den utsträckning det upphäver eller inskränker en utstationerad arbetstagares rätt till sådana kollektivavtalsvillkor. Vidare föreslår regeringen att det införs ett repressalieförbud i utstationeringssituationer (22 §). Enligt förslaget ska en arbetsgivare inte få utsätta en arbetstagare som är utstationerad till för repressalier på grund av att arbetstagaren har inlett rättsliga eller administrativa förfaranden om arbets- och anställningsvillkor enligt sådana lagbestämmelser som gäller vid utstationering eller enligt kollektivavtal, om förfarandet kan anses innefatta sådana kollektivavtalsvillkor som får krävas med stöd av stridsåtgärder vid utstationering. Regeringen föreslår vidare en särskild bevisregel när det gäller repressalieförbudet (23 §). Om den som anser sig ha blivit utsatt för repressalier som strider mot repressalieförbudet visar omständigheter som ger anledning att anta att så är fallet, är det arbetsgivaren som ska visa att sådana repressalier inte har vidtagits. Fastställande av faktisk utstationering Regeringen föreslår att utstationeringslagen kompletteras med anvisningar för bedömningen av om det rör sig om en faktisk utstationering. Regeringen föreslår att det i 1 § införs ett nytt andra stycke där det framgår att när man ska bedöma om en arbetsgivare är etablerad i ett annat land än ska man beakta de omständigheter som rör arbetsgivarens verksamhet i det andra landet och, vid behov, arbetsgivarens verksamhet i . Vidare föreslås ett nytt stycke i 4 § om att man vid bedömningen av om en arbetstagare utför arbete i ska beakta de omständigheter som kännetecknar arbetet och arbetstagarens situation. Administrativt samarbete mellan myndigheter Regeringen föreslår att det ska införas bestämmelser i utstationeringslagen om administrativt samarbete mellan myndigheter. föreslås vara behörig myndighet vid bistånd enligt utstationeringslagen. Regeringen föreslår också att den ska kunna utse ytterligare myndigheter till att vara behöriga myndigheter (9 b §). Vidare förslår regeringen att det i utstationeringslagen införs en bestämmelse om att en behörig myndighet i på begäran av en behörig myndighet i ett annat land inom EES ska lämna bistånd åt den utländska myndigheten (9 c § första stycket). En bestämmelse om möjligheter för en behörig myndighet i att begära sådant bistånd av en utländsk myndighet föreslås också (9 c § andra stycket). En begäran om bistånd får särskilt avse information samt utförande av kontroller, inspektioner och utredningar när det gäller utstationering av arbetstagare (9 c § tredje stycket). Regeringen föreslår dessutom att det ska framgå av utstationeringslagen att regeringen kan meddela närmare föreskrifter om hur en behörig myndighet ska lämna eller begära bistånd (9 d §). Regeringen föreslår att brott mot vissa bestämmelser i utstationeringslagen skadeståndssanktioneras. Enligt regeringens förslag (24 §) ska arbetsgivare betala skadestånd till – den avtalsslutande arbetstagarorganisationen vid brott mot ett kollektivavtal som har slutits som en följd av en stridsåtgärd eller ett varsel om en sådan åtgärd – den arbetstagarorganisation som gjort begäran vid brott mot skyldigheten att tillhandahålla handlingar och översättning – den arbetstagarorganisation som gjort begäran vid brott mot skyldigheten att utse en förhandlingsbehörig företrädare – den utstationerade arbetstagaren vid brott mot repressalieförbudet. Skadeståndet ska innefatta ersättning för den förlust som uppkommit och för den kränkning som har inträffat. Om det är skäligt ska skadeståndet kunna sättas ned eller helt falla bort. Regeringen föreslår att ändringarna i utstationeringslagen och i medbestämmandelagen ska träda i kraft . Bestämmelserna om begränsade kollektivavtalsverkningar i vissa fall och bestämmelserna om utstationerande arbetsgivares skyldighet att tillhandahålla handlingar och översättning ska inte tillämpas när det gäller kollektivavtal som har slutits före ikraftträdandet. Bestämmelserna om skadeståndsskyldighet vid brott mot ett kollektivavtal som har slutits som en följd av en stridsåtgärd eller varsel om en sådan åtgärd, och bestämmelserna om skadeståndsskyldighet vid brott mot skyldigheten att tillhandahålla handlingar och översättning ska inte heller tillämpas när det gäller kollektivavtal som har slutits före ikraftträdandet. Bestämmelserna om utanförstående utstationerade arbetstagares rätt till vissa kollektivavtalsvillkor ska tillämpas även när det gäller kollektivavtal som har slutits före ikraftträdandet men bara för rättigheter som avser tiden efter ikraftträdandet. Bestämmelserna om administrativt samarbete mellan myndigheter ska, i förhållande till det EES-land eller de EES-länder utanför EU som kan komma att ansluta sig till samarbetet, tillämpas från den tidpunkt då staten ansluter sig till samarbetet. , , och yrkar i följdmotion 2016/17:3632 av m.fl. att ska avslå regeringens förslag i de delar som gäller 1 a, 5 a och 5 b §§ utstationeringslagen och följdändringarna i medbestämmandelagen (yrkande 1).