bet · H401AU5 · 2017-02-17 00:00:00 — Enligt partiet behövs bl.a. en större kunskap om de allvarliga inskränkningar som hedersrelaterade strukturer innebär för i synnerhet kvinnors frihet. anför i motion 2016/17:3554 av m.fl. att bör ges i uppdrag att återkommande göra kartläggningar av omfattningen av hedersrelaterat våld och förtryck (yrkande 7). (M) anför i motion 2016/17:1482 att regeringen skyndsamt bör agera för att säkerställa att ansvariga myndigheter får de verktyg och direktiv som krävs för att kunna garantera alla kvinnors vardagliga frihet (yrkande 1). Motionären framhåller också att regeringen bör ta initiativ till uppsökande verksamhet där man säkerställer att ingen begränsas i sin frihet att delta i samhället fullt ut (yrkande 2). Vidare betonar motionären att det bör vidtas kraftåtgärder mot dem som utövar hedersförtryck eller annat frihetsbegränsande förtryck (yrkande 4). och (båda M) anför i motion 2016/17:2272 att regeringen bör överväga att se över möjligheten till mer förebyggande arbete mot förtryck, diskriminering och våld i hederns namn. (L) anför i motion 2016/17:2012 att förnekande av hedersrelaterat våld och förtryck innebär en form av rasism (yrkande 1). Enligt motionären bör man kartlägga hur många ungdomar i som är drabbade av hedersrelaterat våld och förtryck (yrkande 2). Vidare anser motionären att det bör utredas hur kunskap om hedersrelaterat våld och förtryck kan göras till ett obligatoriskt inslag i grundutbildningarna för ett antal yrkesgrupper (yrkande 4). (KD) anför i motion 2016/17:3162 att samhället tydligt måste markera mot alla former av hederskultur. Motionären nämner könssegregering på badhus och gymnastiklektioner som exempel på vad som måste motverkas. I ett antal motionsyrkanden framförs önskemål om en samlad nationell strategi för arbetet mot mäns våld mot kvinnor. Behovet av effektivare arbete mot hedersrelaterat våld och förtryck är något som lyfts fram i många motioner. Behovet av att stärka det våldsförebyggande arbetet på bred front är betydande enligt utskottet, och det är med stor tillfredsställelse som utskottet kan välkomna regeringens breda och gedigna strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor och det riktade åtgärdsprogram som regeringen presenterar för att bidra till att nå målen i strategin. Utskottet uppmärksammar att strategin inbegriper arbete mot hedersrelaterat våld och förtryck och mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Våld och andra former av övergrepp mot flickor och kvinnor är ett allvarligt hinder mot jämställdhet och flickors och kvinnors fulla åtnjutande av mänskliga rättigheter. Det är den yttersta konsekvensen av den maktobalans som råder mellan kvinnor och män. har det vuxit fram både ideell och offentlig verksamhet som arbetar med att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. Men detta till trots är våldet fortfarande omfattande, och samhället måste därför enligt utskottet kraftsamla och sätta in åtgärder som verkligen ger effekt. För att förhindra både att våld utövas och att våld upprepas krävs, precis som regeringen anför i skrivelsen, ett brett och konstruktivt engagemang av män och pojkar samt en uppgörelse med normer som rättfärdigar våld och begränsningar av kvinnors och flickors handlingsutrymme och livsval. Samhällets arbete har hitintills haft en tendens att hantera våldets konsekvenser snarare än dess orsaker, och det är med tillfredsställelse som utskottet konstaterar att regeringen genom den nationella strategin lägger tydligare fokus på förebyggande arbete och särskilt betonar behovet av ett bredare och mer konstruktivt engagemang av män och pojkar . Samhället behöver också bli bättre på att upptäcka våld, kunskapen om våldets utbredning behöver öka och fungerande arbetssätt måste utvecklas. Det är också viktigt att arbetet mot våld är samordnat mellan olika aktörer. Utskottet delar regeringens bedömning att det finns behov av att stärka styrningen, samordningen och uppföljningen av det arbete som bedrivs på området. Genom strategin mot mäns våld mot kvinnor och det riktade åtgärdsprogram som är kopplat till strategin anser utskottet att regeringen lägger en välkommen grund för ett mer målinriktat och samordnat arbete för att nå det jämställdhetspolitiska delmålet att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Bland annat , , och har var för sig motionsyrkanden som handlar om våld och förtryck i hederns namn och om att arbetet med denna problematik måste förstärkas i olika avseenden. Utskottet är väl medvetet om att det krävs fortsatta och intensifierade insatser för att förebygga och bekämpa våld och förtryck i hederns namn. Hedersproblematiken är ytterst allvarlig och en fråga som samhället samlat måste ta krafttag mot och verkligen se. Som regeringen skriver är det i genomförandet av strategin nödvändigt att genomgående beakta den betydelse som hedersnormer kan ha för såväl våldsutövare som våldsutsatta. Utskottet menar att regeringens strategi och åtgärdsprogram är konkreta och ändamålsenliga och har rätt inriktning. I några motioner talas det om det civila samhällets roll i det våldsförebyggande arbetet. Utskottet vill understryka den stora betydelse som det civila samhället har på området, och hänvisar med gillande till regeringens satsning i budgeten på att stödja de lokala kvinnojourernas arbete. I skrivelsen lyfter regeringen också fram bl.a. idrottens roll i arbetet för jämställdhet, och utskottet ser mycket positivt på det som regeringen anför om att den i sitt stöd till det civila samhällets våldsförebyggande arbete avser att inkludera idrottsledare och idrottsföreningar. Utskottet håller med om vikten av att konfrontera de bakomliggande värderingar och attityder som bidrar till våldsutövandet. Bakomliggande orsaker till våldsutövande, och möjligheterna att undvika eller bryta våldet, bör enligt utskottet genomsyra alla insatser inom strategin. Utskottet noterar därför med tillfredsställelse att regeringen betonar att en av de huvudsakliga prioriteringarna i genomförandet av strategin bör vara att lägga fokus på våldsutövarna och maskulinitetsnormers betydelse i det våldsförebyggande arbetet. anser vidare att våld i samkönade relationer samt våld mot pojkar och män osynliggörs i formuleringen av delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra, och föreslår att delmålet i stället ska benämnas som frihet från könsrelaterat våld. Utskottet har viss förståelse för kritik, men anser för sin del att delmålets ordalydelse inte bör ändras. Enligt utskottet är det av betydelse att i delmålet synliggöra att förövaren bakom det våld som kvinnor utsätts för oftast är en man. Utskottet vill även peka på att det även är män som till största delen står för det våld som andra män utsätts för. Att föreställningar om heder har konsekvenser också för hbtq-personer uppmärksammas särskilt i några motionsyrkanden, bl.a. från respektive Liberalerna. Utskottet delar denna bedömning och kan med tillfredsställelse konstatera att hbtq-personers rättigheter är en prioriterad fråga i genomförandet av strategin. Utskottet vill också understryka det regeringen skriver om att det i arbetet mot våld är grundläggande med kunskap om hbtq-personers situation och risken att utsättas för våld i nära relationer och våld eller andra kränkningar på grund av sexuell läggning, könsidentitet eller könsuttryck. Bättre underlag om utbredningen av hedersproblematiken efterfrågas i ett antal motionsyrkanden. Till exempel föreslår att får i uppdrag att återkommande kartlägga omfattningen av hedersrelaterat våld och förtryck. Utskottet noterar att justitieutskottet behandlade frågor om kartläggning, uppföljning och statistik om hedersrelaterad brottslighet i sitt betänkande 2016/17:JuU1, och att med anledning av justitieutskottets förslag i nämnda betänkande gjorde ett tillkännagivande till regeringen om kartläggning, uppföljning och statistik med innebörden att regeringen bör kartlägga omfattningen av det hedersrelaterade våldet och hur utvecklingen ser ut . uttalade att kartläggningen borde genomföras med de åtgärder som är mest ändamålsenliga för detta, t.ex. ett forskaruppdrag eller en översyn av brottskodsystemet. Regeringen uppger i skrivelsen att den avser att ge lämplig myndighet i uppdrag att genomföra särskilda kartläggningar av frågor som rör hedersrelaterat våld och förtryck, inklusive barn- och tvångsäktenskap, och att unga hbtq-personers utsatthet för hedersrelaterat våld och förtryck särskilt ska uppmärksammas. Utskottet är positivt till detta och ställer sig bakom det som justitieutskottet anför i sitt yttrande till utskottet om vikten av att det sker skyndsamt, men att det saknas skäl för att göra något ytterligare tillkännagivande i frågan. föreslår att en hederskommission tillsätts. Som redogjorts för ovan har regeringen för avsikt att låta genomföra kartläggningar av det hedersrelaterade våldet. Resultatet av detta arbete bör avvaktas, och utskottet anser därmed att det inte är aktuellt att ta initiativ till en sådan hederskommission som förespråkar. har yrkanden om bättre uppföljning av det arbete som bedrivs i län och kommuner och att det bör byggas upp en bättre struktur för utvecklingsarbete och erfarenhetsutbyte. Utskottet instämmer i detta behov men anser att regeringen bedriver ett aktivt arbete för bättre styrning och organisation på området och menar att den nya myndigheten kommer att skapa bättre förutsättningar även i det aktuella avseendet. Sammanfattningsvis välkomnar utskottet den samlade nationella strategi för perioden –2026 som regeringen presenterar i skrivelsen. Utskottet anser att den inriktning och det åtgärdsprogram som regeringen beskriver för att nå målsättningarna i strategin är ambitiöst och väl ägnat att bidra till att uppnå det jämställdhetspolitiska delmålet att mäns våld mot kvinnor ska upphöra och att kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet. Enligt utskottet har regeringen en gedigen politik på området, och det finns inte skäl för något initiativ från sida. Med hänvisning till den strategi som regeringen presenterat och med det som i övrigt anförts ovan avstyrker utskottet samtliga motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet lägger regeringens skrivelse till handlingarna. I skrivelse 2016/17:10 Makt, mål och myndighet – feministisk politik för en jämställd framtid presenterar regeringen inriktningen och en ny delmålsstruktur för jämställdhetspolitiken. Skrivelsen omfattar också åtgärder för en strategisk, sammanhållen och långsiktig styrning på jämställdhetspolitikens område. Vidare redogör regeringen i skrivelsen för sin avsikt och sina skäl för att inrätta en jämställdhetsmyndighet. Därtill presenterar regeringen i skrivelsen en tioårig nationell strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. Utskottet har behandlat skrivelsens olika delar ovan. Därmed föreslår utskottet att lägger regeringens skrivelse Makt, mål och myndighet – en feministisk politik för en jämställd framtid (skr. 2016/17:10) till handlingarna. Inriktning och mål för jämställdhetspolitiken m.m., punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3078 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2016/17:3555 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2016/17:157 av m.fl. (V), 2016/17:631 av m.fl. (S) yrkande 3, 2016/17:792 av och (båda SD), 2016/17:1260 av (M), 2016/17:1622 av (S) yrkandena 1 och 2, 2016/17:1737 av m.fl. (V) yrkande 14, 2016/17:2119 av (M) yrkande 1, 2016/17:2761 av (S), 2016/17:3037 av m.fl. (C) yrkandena 11 och 24, 2016/17:3346 av m.fl. (KD) yrkande 12, 2016/17:3551 av (C) yrkande 9, 2016/17:3553 av och (båda SD) yrkandena 2–5, 7 och 9–12, 2016/17:3554 av m.fl. (KD) yrkandena 2–4 och 2016/17:3556 av m.fl. (L) yrkandena 6–8. är ett av världens mest jämställda länder. Vi har en hög sysselsättningsgrad bland kvinnor internationellt sett. Vi har en generös föräldraförsäkring och en väl utbyggd barnomsorg som ger förutsättningar för föräldrar att ta ett stort ansvar för barn och förvärvsarbeta. Svenska kvinnor arbetar i hög grad under småbarnsåren och även männen är föräldralediga. Liksom utskottet anser vi att det återstår mycket att göra innan samhället och arbetslivet är jämställda. tjänar kvinnor mindre än män och arbetar deltid i större utsträckning. Det påverkar kvinnors inkomster och innebär lägre ersättning vid sjukdom och arbetslöshet samt lägre pension. Utrikes födda kvinnor har en särskilt svag ställning på arbetsmarknaden och fastnar i hög grad i bidragsberoende. Det finns också könsskillnader när det gäller ohälsa. Kvinnor är sjukskrivna i högre utsträckning än män och fler kvinnor än män lämnar arbetslivet . Till följd av den könssegregerade arbetsmarknaden finns det skillnader i arbetsmiljö mellan män och kvinnor, och kvinnors arbetsmiljörisker synliggörs och åtgärdas inte i tillräckligt hög grad. Till skillnad från utskottet är vi kritiska till den inriktning för jämställdhetspolitiken som regeringen presenterar i skrivelsen. I plan för ett starkare bromsas inte individens önskemål, möjligheter och förutsättningar av förutfattade meningar eller fördomar. Vi arbetar för ett där varje människa får möjlighet att vara just den han eller hon är och där alla har samma förutsättningar. arbetade av kvinnorna deltid – andelen bland män var . För både kvinnor och män är den vanligaste orsaken till deltidsarbete att ett lämpligt heltidsarbete saknas. För kvinnor är vård av barn den näst vanligaste orsaken till deltidsarbete, medan motsvarande orsak för män är studier. Kvinnors deltidsarbete ökar dessutom när de får barn, medan mäns deltidsarbete inte alls påverkas av att de blir föräldrar. Sammanboende kvinnor med små barn är den grupp som har kortast arbetstid. Färre arbetade timmar ger lägre löneinkomst, och deltidsarbete påverkar dessutom både löneutvecklingen och karriärmöjligheterna på . Den lägre inkomsten påverkar också ersättningen vid t.ex. sjukdom och föräldraledighet samt den framtida pensionen. Därför är kvinnors deltidsarbete problematiskt ur ett jämställdhetsperspektiv, i synnerhet när det gäller det ofrivilliga deltidsarbetet. Deltidsarbete är särskilt vanligt inom kvinnodominerade yrken och sektorer såsom inom kommuner och handel. Kommuner som vill vara förebilder, föregångare och attraktiva arbetsgivare bör så långt möjligt erbjuda sina anställda möjligheter till heltidsarbete. Den offentliga sektorn har stora rekryteringsbehov framöver, och ska den attrahera personal måste den kunna erbjuda bra arbetsvillkor. Ett genomsnittligt vardagsdygn jobbar kvinnor och män lika mycket, men kvinnor lägger mer på obetalt arbete, medan män ägnar mer tid åt betalt arbete, . Det mönster som leder till att kvinnor tar större ansvar för hem och barn och arbetar deltid i högre grad än män etableras i stor utsträckning under föräldraledigheten. Kvinnor är föräldralediga längre än män och stannar också oftare än män hemma från arbetet för att vårda sjuka barn. tas av alla föräldrapenningdagar och av all tillfällig föräldrapenning (vab) ut av kvinnor. Även om utvecklingen går åt rätt håll går det alldeles för långsamt. Politiken kan bidra till att underlätta livspusslet för människor och på så sätt öka möjligheterna för fler att arbeta heltid. Vi anser att regeringen i enlighet med vad vi här anfört bör vidta åtgärder för att förbättra mäns och kvinnors möjlighet att kombinera familj och arbete. Trots att regeringen valt att kalla sig feministisk ser vi en utveckling där i många avseenden backar från de framsteg som gjorts vad gäller jämställdhet. Det tar sig uttryck i att kvinnor är sjukskrivna i högre grad än män, i ett lågt arbetskraftsdeltagande bland utrikes födda kvinnor och i ett växande kvinnoförtryck i vissa områden. Vi menar att regeringens inriktning på jämställdhetspolitiken med förslag om en ny jämställdhetsmyndighet och kvotering till bolagsstyrelser inte prioriterar de stora samhällsproblemen. vill se en annan inriktning på jämställdhetspolitiken. Det handlar bl.a. om insatser för att minska utanförskap och bidragsberoende genom att göra det mer lönsamt att arbeta – i synnerhet för dem som har låga inkomster, varav många är kvinnor. Vi anser att regeringen bör ändra inriktning på jämställdhetspolitiken i enlighet med vad vi här anfört. Inriktning och mål för jämställdhetspolitiken m.m., punkt 1 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3553 av och (båda SD) yrkandena 2–4 och 9–11 samt 2016/17:3554 av m.fl. (KD) yrkandena 2 och 3, 2016/17:3553 av och (båda SD) yrkandena 5 och 12 samt 2016/17:3556 av m.fl. (L) yrkande 8 och 2016/17:157 av m.fl. (V), 2016/17:631 av m.fl. (S) yrkande 3, 2016/17:792 av och (båda SD), 2016/17:1260 av (M), 2016/17:1622 av (S) yrkandena 1 och 2, 2016/17:1737 av m.fl. (V) yrkande 14, 2016/17:2119 av (M) yrkande 1, 2016/17:2761 av (S), 2016/17:3037 av m.fl. (C) yrkandena 11 och 24, 2016/17:3078 av m.fl. (M) yrkande 2, 2016/17:3346 av m.fl. (KD) yrkande 12, 2016/17:3551 av (C) yrkande 9, 2016/17:3553 av och (båda SD) yrkande 7, 2016/17:3554 av m.fl. (KD) yrkande 4, 2016/17:3555 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2016/17:3556 av m.fl. (L) yrkandena 6 och 7. gör en annan bedömning av regeringens jämställdhetspolitik än utskottet. ser jämställdhet mellan kvinnor och män i termer av lika rättigheter och möjligheter att själva forma sina liv samt rätten till den enskildes och familjens egna livsval. Till skillnad från regeringen är vår utgångspunkt inte att dessa val med nödvändighet kommer att fördelas lika mellan kvinnor och män, och vi förkastar således politik som bygger på förväntningar eller mål om en viss fördelning. Därmed kan vi inte stå bakom stora delar av regeringens skrivelse Makt, mål och myndighet – feministisk politik för en jämställd framtid. poängterar att en rad olika orsaker vägs in då enskilda gör olika val och menar att detta bör tas hänsyn till när politiken utformas. Vi menar att såväl arv som miljö påverkar individers personlighet, och därmed deras prioriteringar. För oss är inte förekomsten av könsmässigt ojämnt fördelade val i sig något negativt, förutsatt att dessa val är följden av egna intressen och önskemål snarare än upplevda eller påtvingade begränsande faktorer. I regeringens skrivelse framkommer i stället en konsekvent syn på ojämn fördelning som något negativt, vilket återspeglas i olika förslag om kvotering och andra, mer eller mindre direkt styrande, insatser för att uppnå fördelningsmål såväl inom arbetsliv och offentlighet som inom den privata sfären. Det är dock vår mening att detta slags insatser dels bygger på en felaktig problemanalys och jämställdhetsdefinition, dels innebär en långtgående nedvärdering av individers förmåga att själva avgöra sina prioriteringar. Mot denna bakgrund anser vi att regeringen bör definiera jämställdhet mellan kvinnor och män i termer av lika rättigheter och möjligheter att själva forma sina liv och rätten till den enskildes och familjens egna livsval. Det är regeringens uttalade mål att förändra könssammansättningen i maktpositioner på myndigheter, i statliga och privata företag samt samhällslivet i övrigt. motsätter sig politiska pekpinnar, kvotering och andra diskriminerande åtgärder för att fördela maktpositioner beroende på kön eller andra egenskaper som är irrelevanta för positionen. Vi anser att regeringen bör verka för att alla former av kvotering och andra diskriminerande åtgärder på basis av kön avvecklas. vill även återinföra möjligheten för föräldrar att helt enligt egen önskan föra över föräldralediga dagar mellan varandra. Vi anser att de enskilda föräldrarna har bäst förmåga att avgöra vilket uttag av föräldraförsäkringen som passar deras familj och livssituation bäst. Med begränsade möjligheter till optimal anpassning av föräldraledighetsuttag riskerar barnen i slutändan att drabbas av en ofrivilligt förkortad första tid hemma. Vi anser att regeringen bör återkomma med förslag om att helt avkvotera föräldraförsäkringen och återge makten till föräldrarna. vill ge familjer fler möjligheter att välja den livsstil som passar dem och deras barn bäst. Olika utfall kan bero på att förutsättningarna är olika, men det kan också bero på att familjer eller par har gjort prioriteringar och val som får ekonomiska konsekvenser. I den grad politiken ska problematisera och bemöta en viss fördelning bör det ske genom ökad valfrihet snarare än styrande och begränsande styrmedel i syfte att uppnå en specifik annan fördelning. Vi anser att regeringen bör genomföra reformer för att låta familjer fatta egna vardagsbeslut baserade på deras respektive omständigheter och önskemål, snarare än idéer som politiker slagit fast om optimal fördelning mellan familjemedlemmar av olika kön. När det gäller regeringens delmål om en jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet delar vi den kritiska uppfattning som framförs av i motion 2016/17:3554. I delmålet ingår det även att titta på en jämn fördelning av hushålls- och underhållsarbete. Detta är fel väg att gå eftersom det inskränker familjers valfrihet och nedvärderar myndiga personers egna val. Hur familjemedlemmar fördelar olika former av privata ansvarsområden mellan sig är inte heller något som på ett förenklat sätt går att mäta eller värdera. Vi anser, liksom , att regeringen inte bör ha ett delmål om jämn fördelning av obetalt hem- och omsorgsarbete. Vidare instämmer vi i förslag att regeringen bör införa ett nytt delmål om att skapa goda förutsättningar för egna val när det gäller hem- och omsorgsarbete för både män och kvinnor. För är det en självklarhet att den barnomsorg som erbjuds ska sätta barnens bästa i centrum. Vi välkomnar en mångfald av pedagogiska alternativ, förutsatt att dessa bygger på erfarenhet och att en god nivå för likvärdig omsorg kan säkerställas. Grundläggande är att barn ska ges möjlighet att utvecklas i sin egen takt och forma sin person. Närvarande vuxna ska självfallet garantera säkerhet så att barnen varken skadar sig själva eller andra, men utöver detta låta dem göra fria val och testa sig fram. Mot bakgrund av ovanstående ställer vi oss kritiska till framför allt stora delar av dagens genuspedagogik, där utgångspunkten är att lärare och andra pedagoger övervakar barns beteende för att sedan styra deras val i en normbrytande riktning och problematisera varje könsnormativt uttryck. Vi anser att regeringen dels bör verka för att all förskolepedagogik som får offentligt stöd bygger på beprövad erfarenhet, dels bör fokusera på att skapa en trygg plats för barn att utvecklas till trygga ansvarstagande unga individer utan att styra deras beteendemönster. uppfattning är att svensk skolas huvudsakliga fokus samt ohotade prioritering ska vara utbildning i grundämnen tillsammans med upprätthållande av ansvar och ansvarstagande, ordning och studiero, oavsett elevers kön. Till skillnad från regeringen ser vi inget behov av att problematisera elevers aktiviteter och val, så länge dessa inte riskerar kunskapsinhämtningen. Vi anser, i likhet med partiets företrädare i utbildningsutskottet (se avvikande mening i yttr. 2016/17:UbU5y), att regeringen bör verka för en politik där svensk skolas främsta uppgift och ohotade prioritering är att efterleva skollagen och utbilda i skolans grundämnen, alldeles oavsett elevers kön eller existerande könsmönster. Vidare anser vi liksom Liberalerna att det är ett problem att pojkars kunskapsresultat länge har legat väsentligt lägre än flickors. De könsbundna föreställningar och sociala normer som leder till att pojkar hålls tillbaka i sin kunskapsutveckling måste brytas så att pojkar och unga män rustas med de förmågor och färdigheter de behöver i vuxenlivet.