bet · H401NU23 · 2017-06-12 00:00:00 — När det gäller arbetet för att motverka piratkopiering av varor kan nämnas att antog regeringens proposition om lagändringar till följd av ändringar i EU:s varumärkesförordning (prop. 2015/16:123, bet. 2015/16:NU18). Lagändringarna har gett tullen ökade möjligheter att stoppa varumärkesförfalskningar som endast ska transporteras genom EU för att släppas ut på marknaden i tredjeland. Utskottet kommer att behandla fler förslag från regeringen på varumärkesområdet och återkommer således till dessa frågor under nästa . Härutöver kan utskottet framhålla det fördjupade samarbete som inlett med där ska lämna information om i vart fall vissa tillslag av piratkopierade varor som rättighetshavare inte vill polisanmäla. Härigenom kan åklagare och polis få ett bättre helhetsgrepp och på ett bättre sätt kartlägga den immaterialrättsliga brottsligheten. Utskottet noterar också att PRV beviljades medel av Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) för arbete mot piratkopiering samt att informationsutbyte sker i myndighetsnätverket mot piratkopiering, där /, , , och ingår. Internationellt har PRV fortsatt att jobba tillsammans med observatoriet vid EUIPO och bidragit med erfarenheter och kunskap i de arbetsgrupper och möten som observatoriet arrangerat. EUIPO har beviljat PRV medel för att arbeta mot piratkopiering även . Med det anförda avstyrker utskottet motion 2016/17:3151 (M) i berörda delar. Utskottet är vidare inte berett att ställa sig bakom något uttalande om en reform på patentområdet så som föreslås i motion 2016/17:1442 (C). Utskottet har tidigare (bet. 2013/14:NU21) ställt sig bakom införandet av det nya enhetliga patentsystemet, vilket innebär att en sökande enklare, snabbare och billigare kan få patentskydd med stor utbredning. En patenthavare som vill försvara sitt patent kommer i det nya systemet att kunna väcka talan i en enda domstol i stället för att som behöva göra det i olika länder. För patenthavarna innebär det en ökad förutsebarhet och minskade kostnader. Utskottet kan även konstatera att det i pågår ett arbete med att ta fram en ny moderniserad patentlag. Anpassningen kommer bl.a. att underlätta för aktörer på patentområdet som ofta arbetar på en internationell marknad. Med hänvisning till det anförda förordar utskottet att avslår samtliga här behandlade motionsyrkanden. Streamning från olovlig källa Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som rör streamning från olovlig källa. Utskottet hänvisar bl.a. till EU-regler på området. Jämför reservation 2 (M, C, L, KD) och 3 (SD). I kommittémotion 2016/17:3123 av (M, C, L, KD) framhålls att en fungerande immaterialrätt är viktig för landets växande och välfärdsskapande företag. I motionen anförs att regeringen bör utreda upphovsrättslagstiftningen för att skapa en teknikneutral lagstiftning som förtydligar vad som gäller vid bl.a. streamning. Detta anges vara en åtgärd för att dels stärka äganderätten till skyddade verk, dels öka möjligheterna för upphovsmän att tillgodogöra sig värdet av sitt skapande, dels stoppa illegal spridning av upphovsrättsskyddat material (yrkande 13). I motion 2016/17:1945 anför (M) att en viktig åtgärd för att stärka äganderätten till skyddade verk och öka möjligheterna för upphovsmän att tillgodogöra sig värdet av sitt skapande är att regeringen utreder upphovsrättslagstiftningen för att skapa en teknikneutral lagstiftning som bl.a. förtydligar att även streamning av upphovsrättsskyddat material från olovliga källor ska vara förbjuden. Det kan enligt motionären bidra till att stoppa illegal spridning av upphovsrättsskyddat material. I kommittémotion 2016/17:1768 framför m.fl. (SD) att man ser allvarligt på piratkopiering men att enskilda fildelare dock inte bör jagas. Motionärerna menar att resurser i stället bör läggas på att stänga illegala streamnings- och nedladdningssidor. Regeringen bör enligt motionen verka för detta genom internationella avtal. Främst bör dock arbetet vara inriktat på att skapa incitament till att förbättra lagliga streamningstjänster för att på så sätt låta marknaden vara delaktig i att piratkopieringen upphör (yrkande 1). Streamning från olovlig källa När det gäller streamning från olovlig källa kan följande nämnas. Det är klarlagt att det inte är tillåtet att tillhandahålla upphovsrättsskyddat material för streamning utan tillstånd. har det också, genom en dom från (Stichting Brein mot , även under namnet ”Filmspeler”, mål nr C 527/15) klargjorts att det under vissa förutsättningar inte är tillåtet att streama upphovsrättsligt skyddat material som olovligen lagts ut på nätet. Till grund för prövning ligger en bestämmelse i Infosocdirektivet som också har genomförts i svensk rätt. Enligt uppgifter från är bedömningen därför att svensk rätt kan tillämpas på det sätt som i detta fall har gjort. Det kan därmed konstateras att den svenska upphovsrättslagen ger upphovsmännen det skydd mot streamning från olovlig källa som kräver. uppger vidare att en lagändring så att upphovsrättslagen inte längre överensstämmer med direktivet skulle kunna strida mot och riskera att begränsa möjligheterna för svenska domstolar att beakta praxis från . Blockering av vissa webbplatser I ett mål (mål nr PMT 11706-15) om vitesföreläggande enligt 53 b § upphovsrättslagen gjorde ett antal film- och musikbolag gällande att en internetleverantör, genom att ge sina kunder tillgång till tjänsterna The och Swefilmer via den internetuppkoppling som bolaget tillhandahåller, medverkar till upphovsrättsintrång. Bolagen yrkade att internetleverantören vid vite ska förbjudas att medverka till intrången. Patent- och marknadsöverdomstolen konstaterade i sitt avgörande att det genom praxis står klart att Infosocdirektivet innebär att det ska vara möjligt med ett föreläggande mot en internetleverantör vars tjänster utnyttjas för att begå upphovsrättsintrång även om internetleverantören enbart tillhandahåller sina kunder internetanslutning. Patent- och marknadsöverdomstolen konstaterade också att den svenska upphovsrättslagen ska tolkas i ljuset av och att det innebär att upphovsrättslagen ska tolkas på så sätt att det inte krävs någon medverkan i straffrättslig mening för att domstolen ska besluta om ett föreläggande. Patent- och marknadsöverdomstolen gjorde också en proportionalitetsbedömning och kom fram till att det även i övrigt finns förutsättningar att meddela ett föreläggande. Patent- och marknadsöverdomstolen beslutade därför att internetleverantören ska förbjudas att medverka till intrången på så sätt att bolaget åläggs att genom tekniska blockeringsåtgärder hindra bolagets abonnenters tillgång till tjänsterna The och Swefilmer via specifikt listade domännamn och webbadresser. Föreläggandet begränsades till att gälla . I ett svar på en skriftlig fråga (fr. 2016/17:886) av (S) om huruvida regeringen tänker ta några initiativ för att förändra lagstiftningen eller vidta några andra åtgärder, bl.a. mot bakgrund av ovannämnda dom, anförde justitie- och migrationsminister följande: Den centrala frågan i den dom som hänvisar till är om det är möjligt att ge en internetleverantör, som bara tillhandahåller internetanslutning till sina kunder, ett föreläggande att spärra kundernas tillgång till två sajter där upphovsrättsintrång begåtts. Domstolen bedömde att det var möjligt i det aktuella fallet. är orolig för att domen leder till en oönskad utveckling, bl.a. att internetleverantörerna själva hålls ansvariga för andras intrång, att de självmant måste kontrollera innehållet på alla möjliga sajter och att de riskerar att spärra tillgången till sajter för att eventuella brott kan begås där. Domen innebär dock inte att domstolen tar ställning till att internetleverantören straffrättsligt har medverkat som gärningsman eller medhjälpare till de aktuella intrången. Konsekvenserna av domen blir alltså inte att internetleverantörer löper en större risk att hållas ansvariga för brott eller att de självmant måste kontrollera innehållet på olika sajter. Det är viktigt. Internetleverantörer ska som utgångspunkt inte heller i fortsättningen tvingas granska trafiken eller blockera den på eget bevåg. För att ett föreläggande ska meddelas mot en internetleverantör krävs dessutom att det bedöms vara proportionerligt. Att domstolen i det aktuella fallet anser att det är proportionerligt beror bl.a. på att det material som fanns tillgängligt via tjänsterna i princip uteslutande var upphovsrättsligt skyddat material som gjorts tillgängligt olovligen. Liknande förelägganden har meddelats i ett flertal andra EU-medlemsstater, bl.a. , , och . Det har inte framkommit att detta fått några sådana negativa konsekvenser som är oroad över att den svenska domen kan leda till. I motionerna 2016/17:1945 (M) och 2016/17:3123 (M, C, L, KD) förordas tillkännagivanden om att upphovsrättslagstiftningen bör utredas med syfte att skapa teknikneutrala regler som förtydligar att streamning av upphovsrättsskyddat material från olovliga källor ska vara förbjuden. Även i motion 2016/17:1768 (SD) föreslås olika åtgärder för att minska streamning från olovlig källa. Här vill utskottet först framhålla att det, som redovisats, är klarlagt att det inte är tillåtet att tillhandahålla upphovsrättsskyddat material för streamning utan tillstånd. Därutöver kan utskottet konstatera att den svenska upphovsrättslagstiftningen på detta område grundar sig på ett EU-direktiv. Utskottet noterar att det kommit domstolsavgöranden som förtydligar hur i vissa fall ska tolkas när det gäller streamning från olovlig källa. Som framgår av det föregående skulle en lagändring så att upphovsrättslagen inte längre överensstämmer med EU-direktivet kunna strida mot och därmed även riskera att begränsa möjligheterna för svenska domstolar att beakta praxis från . Vidare noterar utskottet att internetleverantörer under vissa förutsättningar kan åläggas att blockera internetsajter som olovligen tillhandahåller upphovsrättsskyddat material samt att arbetar aktivt inom EU för att komma till rätta med problematiken som rör streamning från olovlig källa. Utskottet vill avslutningsvis understryka vikten av ett gott företagsklimat som bidrar till att marknaden för lagliga streamningstjänster ska kunna växa. Utskottet är därmed inte berett att förorda några tillkännagivanden i linje med vad som föreslås i de aktuella motionerna, som följaktligen avstyrks i berörda delar. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en förändring av reglerna för privatkopieringsersättning. Utskottet hänvisar dels till det pågående arbetet på EU-nivå, dels till sina tidigare ställningstagande då liknande motioner behandlats. Jämför reservation 4 (SD). I motion 2016/17:255 uttrycker (M) farhågor om att en ökad omfattning av privatkopieringsersättningen kommer att drabba en större krets av svenska företag. Motionären framför att denna s.k. kassettbandsskatt är en rest från en svunnen tid och att regeringen i samråd med upphovsmännen och branschorganisationerna därför bör se över möjligheten att ta fram ett nytt modernt system där kostnader inte läggs på lagringsmediet. I motion 2016/17:1274 framför och (båda M) åsikten att det är orimligt att artister och skådespelare inom underhållningsbranschen ska få ersättning för att människor väljer att kopiera filmer och musik som lagligt köpts eller lagligt laddats ned på nätet. Motionärerna anser att det bör göras en översyn av dels möjligheterna att avskaffa privatkopieringsersättningen, dels rimligheten i att en privat organisation som Copyswede har rätt att driva in denna typ av avgifter. I kommittémotion 2016/17:1768 framför m.fl. (SD) att reglerna om privatkopieringsersättning inte följt med den tekniska utvecklingen. Reglerna är utformade efter kopiering till de gamla kassettbanden. Motionärerna vill därför tillsätta en utredning för att uppdatera och reformera lagstiftningen på området (yrkande 2). I motion 2016/17:3277 av (SD) anförs att privatkopieringsersättningen eller den s.k. kassettskatten härrör från när mediekonsumtionen såg helt annorlunda ut. Mot denna bakgrund anser motionären att reglerna om privatkopieringsersättning bör reformeras. Syftet med privatkopieringsersättning är att kompensera upphovsrättsinnehavare för laglig kopiering för privat bruk och regleras i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen). Ersättning betalas för anordningar som är ”särskilt ägnade” för framställning av kopior för privat bruk av ljud och rörliga bilder. Någon närmare specifikation av vilka lagringsmedier som ersättning ska utgå från finns inte, och ytterst är det domstolarna som avgör vilka anordningar som ska omfattas av ersättningsskyldigheten. Rätten till ersättning är relaterad till skyddade verk som har sänts ut i ljudradio eller television eller som har getts ut på anordningar genom vilka de kan återges. Den näringsidkare som tillverkar eller importerar lagringsmediet är skyldig att betala ersättning. Ersättningen betalas till organisationen som företräder upphovsmännen. Frågan om privatkopieringsersättning är alltjämt föremål för översyn på EU-nivå. Frågan bereds i kommissionen inom ramen för arbetet med översyn av upphovsrätten. Kommissionen anger i sitt meddelande Mot en modernare och mer europeisk ram för upphovsrätten, från , att den har för avsikt att analysera behovet av åtgärder för att säkerställa att medlemsstaternas olika system för att ta ut sådana avgifter passar in i den inre marknaden och inte skapar hinder för den fria rörligheten för varor och tjänster. Några exempel på frågor som enligt kommissionen behöver behandlas är kopplingen mellan ersättning och skada för rättighetshavare, relationen mellan avtalsvillkor och fördelningen av avgifter, dubbla betalningar, öppenhet mot konsumenterna, undantag och principerna för återbetalningssystem samt icke-diskriminering mellan inhemska aktörer och aktörer från andra länder vid distribuering av avgifter som samlats in. Någon mer konkret tidsplan för arbetet anges inte i meddelandet. Enligt uppgifter från bereds frågan av kommissionen, men något förslag kan inte väntas under innevarande år. Regeringens inställning i frågan är att förslag från kommissionen bör inväntas. 2015/16:NU22) avstyrkte ett enhälligt utskott motionsyrkanden liknande de som i detta avsnitt är aktuella. Utskottet vidhöll vad man tidigare anfört om att ersättning till upphovsmän för den lagliga privatkopiering som sker ser olika ut i de olika medlemsstaterna i EU och att en lösning av konkurrensskäl bör sökas på EU-nivå. Som redovisats avstyrkte ett enhälligt utskott liknande motionsyrkanden som de som behandlas i detta avsnitt (bet. 2015/16:NU22). Utskottet anförde att ersättning till upphovsmän för den lagliga privatkopieringen ser olika ut i de olika medlemsstaterna i EU och att en lösning av konkurrensskäl bör sökas på EU-nivå. Som nämnts i det föregående är frågan föremål för översyn på EU-nivå och en del av kommissionens arbete för att modernisera det upphovsrättsliga ramverket. Utskottet ser inga skäl att frångå sin uppfattning att gemensamma regler för privatkopieringsersättning bör utarbetas på EU-nivå. Utskottet avser därmed inte att förorda några tillkännagivanden på området. Därmed avstyrks motionerna 2016/17:255 (M), 2016/17:1274 (M), 2016/17:1768 (SD) och 2016/17:3277 (SD) i berörda delar. Övriga frågor på immaterialrättens område Utskottets förslag i korthet avslår en motion om PRV:s handläggningstider för ansökningar om patent och en motion om att riva upp lagen om civilrättsliga sanktioner på immaterialrättens område. Utskottet hänvisar bl.a. till tidigare ställningstaganden på områdena. (M) framför i motion 2016/17:228 att enligt PRV:s information till patentsökare ska besked om huruvida ansökan beviljas eller inte lämnas . Motionären anför att en så lång handläggningstid är ett hinder för många innovationer att bli verklighet och att därmed kan hamna på efterkälken i förhållande till andra länder. I motion 2016/17:2389 anför (SD) att lagen om civilrättsliga sanktioner på immaterialrättens område kortfattat innebär att företag och organisationer kan bedriva brottsbekämpning. I motionen anförs att detta ger bolag en form av myndighetsutövning gentemot privata intressen och att det inte är rimligt att eventuella mål som dessa hanteras som civilmål där den enskilda medborgaren själv får stå för alla rättegångskostnader. Enligt motionären bör därför regeringen arbeta på EU-nivå för att riva upp lagen om civilrättsliga sanktioner på immaterialrättens område. PRV:s handläggningstider för ansökningar om patent Angående handläggningstider för ansökningar om patent uppger att om de viktigaste formella kraven på en patentansökan är uppfyllda kommer det att dröja ungefär från ingivningsdagen till dess att ett besked kan lämnas. Denna tid är satt för att det inte ska uppstå hinder i det fortsatta innovationsarbetet. Tillgången till relevant information i handläggningen måste säkerställas så att myndigheten inte meddelar patent som inte skulle hålla för en prövning i domstol. En fullgod granskning av en patentansökan kan därför inte genomföras förrän cirka efter ansökans inlämnande. För att en patentansökan ska beviljas ska uppfinningen vara ny och ha s.k. uppfinningshöjd, dvs. skilja sig väsentligt från befintlig teknik och vara industriellt tillämpbar. Det innebär att all teknik som publicerats eller funnits tillgänglig före ansökans inlämnande kan utgöra hinder mot patenterbarheten. För att säkerställa att ny teknik hinner publiceras samt att databaser och andra informationskällor är uppdaterade bedömer PRV att fem månaders karenstid, från att ansökan lämnas in till dess att den handläggs, är lämplig. Myndigheten har därefter på sig att granska och bedöma ansökan innan den levereras till den sökande . Vid granskningen och bedömningen jämförs uppfinningen med all i världen känd teknik, oavsett publiceringssätt och språk. I de allra flesta fall erhåller sökanden ett besked om patenterbarhet från ansökningsdagen. En liknande motion (mot. 2015/16:704 [M]) som den här aktuella om PRV:s handläggningstider avstyrktes av utskottet . Då framhöll ett enigt utskott att handläggningstiderna är internationellt konkurrenskraftiga och att det därför inte finns något behov av ett riksdagsuttalande om en översyn av handläggningstiderna hos PRV. Det civilrättsliga sanktionsdirektivet (även kallat Ipreddirektivet) syftar till att närma medlemsstaternas lagstiftning till varandra när det gäller att säkerställa skyddet för immateriella rättigheter, för att på så sätt uppnå en hög, likvärdig och enhetlig skyddsnivå för immateriella rättigheter på den inre marknaden. beslutade (prop. 2008/09:67, bet. 2008/09:NU11) att anta de lagändringar som följer av direktivet. Lagändringarna trädde i kraft och innebär bl.a. att domstolarna har fått möjlighet att ålägga vissa aktörer att ge rättighetshavaren information om intrångsgörande varors och tjänsters ursprung och distributionsnät (s.k. informationsföreläggande). Genom att man införde ett informationsföreläggande skapades en möjlighet för domstolarna att ålägga en internetleverantör att ge rättighetshavaren information om vem som har det abonnemang som har använts för att begå ett intrång via internet. Vid genomförandet av Ipreddirektivet aviserade regeringen en utvärdering av regelverket. Utvärderingen blev föremål för ett tillkännagivande till regeringen om inriktningen på och redovisningen av densamma. gav regeringen en särskild utredare (dåvarande kammarrättslagmannen ) i uppdrag att redovisa och utvärdera tillämpningen av bestämmelserna om skyddet av immateriella rättigheter på internet (dir. 2009:68). Uppdraget redovisades i betänkandet Utvärdering av IPRED-lagstiftningen (SOU 2012:51). I samband med propositionen Kollektiv förvaltning av upphovsrätt (prop. 2015/16:181 s. 135) redovisade regeringen resultatet av utvärderingen. Ett likalydande motionsyrkande som det här aktuella (mot. 2016/17:2389 [SD]) avstyrktes av ett enhälligt utskott (bet. 2015/16:NU22). Utskottet anförde bl.a. att det inte finns något skäl till ett riksdagsuttalande eftersom frågan är föremål för en översyn på EU-nivå. Utskottets ställningstagande redovisas under följande rubriker: – PRV:s handläggningstider för ansökningar om patent – Det civilrättsliga sanktionsdirektivet. PRV:s handläggningstider för ansökningar om patent I motion 2016/17:228 (M) framförs att PRV:s handläggningstider för ansökningar om patent är alltför långa. Som redovisats har utskottet avstyrkt identiska motionsyrkanden, bl.a. med hänvisning till att handläggningstiderna i detta avseende är internationellt konkurrenskraftiga. Handläggningstiden är satt för att det inte ska uppstå hinder i det fortsatta innovationsarbetet. Tillgången till relevant information i handläggningen måste säkerställas så att myndigheten inte meddelar patent som inte skulle hålla för en prövning i domstol. Utskottet har därmed ingen anledning att ompröva tidigare ställningstaganden i frågan och avstyrker därmed den aktuella motionen. När det gäller frågan om att riva upp det civilrättsliga sanktionsdirektivet (Ipredlagstiftningen), vilket föreslås i motion 2016/17:2389 (SD), vill utskottet påminna om att ett likalydande motionsyrkande avstyrktes av ett enhälligt utskott (bet. 2015/16:NU22). Utskottet framhöll då bl.a. att frågan är föremål för en översyn på EU-nivå och att utskottet därför inte anser att det finns något skäl till ett riksdagsuttalande. Utskottet har ingen annan uppfattning än då och avstyrker härmed den aktuella motionen. Åtgärder för att stärka immateriella rättigheter, punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3150 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2016/17:3151 av m.fl. (M) yrkandena 1–4 och 2016/17:1442 av och (båda C) och 2016/17:1967 av (M). Inledningsvis vill vi understryka att stärkta förutsättningar för att värna immateriella rättigheter är avgörande för växande och välfärdsskapande företag. De olika delarna i immaterialrätten har stor betydelse för en mängd företag. Här kan t.ex. nämnas att ett patent eller en varumärkesregistrering ger rättslig trygghet åt upphovsmannen som investerat tid och skaparkraft i sin idé och att upphovsrätten är grundläggande för att stimulera kreativt skapande. En väl fungerande immaterialrätt är nödvändig för att stimulera forskning, uppmuntra till innovationsverksamhet, produktutveckling och kulturellt skapande. Det finns alltså goda skäl för att arbeta för att stärka det immaterialrättsliga skyddet. Vi menar att detta först och främst är frågor som bör drivas inom EU. En ökad harmonisering gynnar ett litet handelsberoende land som . EU har enats om gemensamma hållningar när det gäller varumärken, designskydd och patent. Det har dock visat sig svårare på det upphovsrättsliga området. vet vi att piratkopiering och olovlig spridning av upphovsrättsskyddade verk påverkar upphovsmännen och de kreativa näringarna negativt. Till exempel visar Mediavisions senaste rapport att piratkopieringen av film och tv i har ökat med sedan förra mätningen . piratkopierades ca 290 miljoner filmer och tv-avsnitt, att jämföras med 220 miljoner 2014. Förutom att utvecklingen går åt fel håll innebär mängden piratkopior stora förluster för upphovsmännen, företagen och staten. Den svenska strategin har varit att försöka komma överens på vissa områden i stället för om helheten. På så sätt driver åtminstone frågan i rätt riktning. är risken att andra ekonomier ökar sin konkurrenskraft på EU:s bekostnad. Därför bör öka engagemanget för att stärka skyddet för immateriella tillgångar inom hela EU. När det gäller arbetet på nationell nivå så menar vi att bör följa efter de länder som tagit fram en nationell strategi för att främja investeringar i immateriella tillgångar. , och är exempel på länder som tagit fram sådana planer.