bet · H401UU5 · 2017-02-20 00:00:00 — Vi tror inte att vi av tidsskäl kommer att kunna ge fler deltagare möjlighet att ställa frågor. Därmed ger jag ordet till ministern för internationellt utvecklingssamarbete och klimat samt vice statsministern . Statsrådet (MP): Fru ordförande! Det är roligt att se så många här på denna viktiga nystart för politiken för global utveckling. Jag är väldigt glad att utrikesutskottet och skatteutskottet har samorganiserat den här utfrågningen. Det visar på den bredd i nystarten för politik för global utveckling som vi verkligen vill se. Politiken för global utveckling, PGU, spänner över alla politikområden, inte minst när det handlar om finansiella frågor och skattefrågor, som är helt centrala. Därför är jag också glad att statssekreteraren från är här , och jag är också mycket glad att se representanter för civilsamhällets organisationer som både talare och åhörare. PGU handlar inte bara om att få med alla politikområden utan också om att få med hela samhället för en samstämmig och rättvis global politik. Det är en mycket lämplig tid att ha en nystart för politiken för global utveckling. Den har på nacken i , men den har just en helt ny aktualitet i den nya, globala hållbarhetsera som världen trädde in i förra året. var ett unikt år i det globala samfundets historia. FN:s generalsekreterare har sagt att the stars are aligned for setting the world in a new agenda. De tre överenskommelser som slöts är i sanning helt banbrytande. Den första var Action Agenda, som satte ramverket för finansieringen av en hållbar agenda, som är Agenda 2030, där världen gifter samman den sociala, ekonomiska och miljömässiga hållbarheten i en och samma agenda. Det är en agenda som tar vid där milleniemålen lämnar över. Vissa av milleniemålen fortsätter in i den nya agendan, men det är en mycket bredare agenda. Den framförhandlades , och det började vid . Det var en mycket brett konsultations- och förhandlingsprocess som ledde fram till den här agendan, där man inte tar den miljömässiga hållbarheten i ett separat stuprör och den ekonomiska och sociala i ett annat stuprör, utan nu sitter de ihop. i var givetvis en stor framgång och var även en förutsättning för att Agenda 2030 ska kunna leverera. Om vi inte klarar av klimatutmaningen, att bromsa klimatförändringarna, kommer det att bli oerhört mycket mer kostsamt och mycket svårare att uppnå en hållbar värld. Jag vill alltid gärna visa bilden av de 17 globala hållbarhetsmålen, som ni ser , för jag tycker att det är värt att vi påminner oss om vilka de 17 nya utvecklingsmålen är. Det är en mycket bred agenda, alltifrån att få ett slut på hunger och fattigdom till minskad ojämlikhet mellan och inom länder. Vi ska ha tillgång till anständiga arbetsvillkor och arbeten. Det handlar om hållbar konsumtion och produktion och hållbar industrialisering. Det är bara några mål som har direkt med ekonomiska faktorer att göra. Vi har naturligtvis också hållbara hav och hållbara ekosystem på jorden. Mål 17 handlar om vilka partnerskap vi behöver upprätta för att uppnå alla dessa mål. Här är frågan om skatter och skatteuppbörd helt central, liksom att vi ska jobba med politik för global utveckling, alltså en samstämmig politik, för att ha möjlighet att komma i mål med hela denna fantastiska och mycket ambitiösa Agenda 2030. I gick fram tillsammans med många andra länder med ett initiativ som heter , som handlar om att vi nu åtar oss att stärka utvecklingssamarbetet vad gäller skattefrågor. Vi kommer att dubblera det skatterelaterade utvecklingssamarbetet till 2020. och en rad andra länder har åtagit sig att göra det. Vi har naturligtvis mycket höga ambitioner beträffande många av de här målen, som anständiga arbetsvillkor och klimatmålet, där har satt som mål att bli ett av världens första fossilfria välfärdsländer. Vi ser politiken för global utveckling som ett nyckelinstrument för regeringen men också för EU, för att kunna uppnå den nya globala agendan. Vi ser att vi har ett klart försprång med politiken för global utveckling. Precis som nämnde redovisas detta med jämna mellanrum till riksdag. ser PGU-skrivelsen radikalt annorlunda ut, eftersom den nu är utformad efter de nya globala hållbarhetsmålen. Under varje hållbarhetsmål har vi valt några exempel på tematiska områden under de 17 globala målen, utifrån de handlingsplaner som alla departement har lämnat in. Nystarten var också ett svar på bland annat Statskontorets utvärdering av hur vi har levererat i fråga om politiken för global utveckling . Statskontoret lyfte upp att departementen skulle ta ett större eget ansvar och ta egna initiativ och sätta upp operativa mål för politiken för global utveckling. Det arbetet har pågått , och delar av de operativa målen och de handlingsplaner som departementen har lagt fram finns nu i PGU-skrivelsen. Under globalt mål 2 om hunger har vi till exempel lyft fram tryggad livsmedelsförsörjning. Under mål 3 om hälsa har vi lyft från antibiotikaresistens. Under mål 8 om anständiga arbetsvillkor och ekonomisk tillväxt har internationella arbetsmarknadsfrågor och regeringens satsning på global deal lyfts fram. Vi har också lyft fram några områden som regeringen har uttalat en särskild ambition för –2016. Här redovisar vi potentiella mål och intressekonflikter där det finns risk för brist på samstämmighet. Syftet är att identifiera och hantera motsättningar mellan regeringens mål inom olika politikområden och målet om en rättvis och hållbar global utveckling. Det är också bra att påminna sig om vad PGU står för och var man kan hitta dessa intressemotsättningar. Politiken ska baseras på solidaritet med fattiga och utsatta människor i andra länder och insikten om det gemensamma ansvaret för världens framtid. Det är precis det som Agenda 2030 baseras på. När det gäller de fattiga länderna och fattiga, utsatta människor i andra länder och deras framtid är det inte bara ministern för internationellt utvecklingssamarbete som har ansvar för det, utan det är hela regeringen som har det ansvaret. Vi har lämnat fram skrivelsen Politiken för global utveckling i genomförandet av Agenda 2030. De fem teman som vi har fördjupat kring potentiella mål- och intressekonflikter är hållbart företagande, kapital och skatteflykt, hållbar energi, hållbar konsumtion och produktion samt säkerhet och utveckling. Jag har ett exempel som jag vill lyfta i fråga om hållbar konsumtion och produktion. Produktion och konsumtion av varor och tjänster påverkar rättvis och hållbar global utveckling. Exempelvis när det gäller miljö, klimat och hälsa uppstår det en påverkan lokalt och globalt, både före och efter det att konsumenter köper och använder en vara eller tjänst. Det handlar om råvaruutvinning, tillverkning, transport, användning av produkter och hantering av avfallet. Särskilt utvecklingsländer påverkas i hög grad av denna miljöpåverkan, vilket innebär ökad fattigdom och minskad välfärd. Detta är ett område som kräver stor samstämmighet mellan politikområden för att man ska kunna hantera det. Från svensk horisont ser vi också att det ekologiska fotavtrycket för svenskars konsumtion ökar, tvärtemot vad vi önskar. Några exempel är elektronik- och textilimport, ökande konsumtion av importerat kött samt resor med flyg. Vi ser att produktmärkning, till exempel energimärkning och frivillig miljömärkning är viktiga verktyg för att underlätta för konsumenter att göra hållbara val. Det är viktigt att framväxten av olika märkningssystem inte blir handelshinder för företag och exportörer, särskilt i utvecklingsländer. Vi måste också se till att samhällsstrukturer och ekonomiska incitament underlättar för företag och hushåll att agera hållbart. Regeringen har tagit flera initiativ till sådana åtgärder. En strategi för hållbar konsumtion tas just nu fram. Där identifierar vi vilka produktgrupper som har mest miljö- och klimatpåverkan samt vilka viktigaste handelspartner för just dessa varugrupper är. Eftersom hållbar upphandling kan vara ett kraftfullt medel för att nå de globala målen har regeringen även tagit fram en nationell strategi för upphandling som lyfter fram miljöhänsyn och sociala hänsyn. driver även vikten av en modern och hållbar upphandling internationellt, inom FN-systemet och inom de internationella finansiella institutionerna. Kapital och skatteflykt kommer min kollega att tala mer om strax. Det är naturligtvis en oerhört viktig fråga för att nå alla de globala målen. Vi jobbar förstås också inom EU för att få genomslag för samstämmigheten. Det är en även i EU-arbetet för Agenda 2030. Jag vill också nämna att regeringen har tillsatt en delegation för Agenda 2030 som ska lägga fram förslag till regeringens arbete på området men också vara kommunikatörer och ha en dialog med hela det svenska samhället kring genomförandet av den globala hållbarhetsagendan. Det finns naturligtvis mycket arbete kvar som vi ska göra. Vi ska följa upp de operativa målen i handlingsplanerna och se till att de blir verklighet samt fördjupa kunskapen och ägarskapet inom i fråga om de globala perspektiven och målen. Det har vi sett ett stort behov av. har det arbetats mer på tjänstemannanivå med de här frågorna. Vi har lyft det till ett politiskt ägarskap inom alla departement, och det är helt avgörande för att arbetet ska få den skjuts och kraft som det behöver. I linje med Agenda 2030 behöver också hela samhället bli engagerat i de här frågorna, och den här utfrågningen är ett utmärkt led i den debatten. Den bild jag visar , med rubriken ”Biståndets mervärde?”, vill jag alltid få med. Den visar på storleksordningen i biståndets roll i den globala finansieringen av hållbar utveckling. Man kan se den svarta linjen längst ned, , Official Development Aid. Det är långt mycket mindre än den röda linjen, som är direktinvesteringar från privatsektorn. Det är fem, sex eller sju gånger mer. Remittances är vad migranter skickar tillbaka till sina länder, och det är också större. Utlåning till länderna är också mycket större. Skatteuppbörd är naturligtvis helt avgörande för att länderna ska få en hållbar utveckling och också kunna planera utan att vara beroende av bistånd i det långa loppet. Därför är det helt avgörande att vi också hjälper till med att bygga upp skattemyndigheter och ser till att våra företag uppträder ansvarsfullt i det här sammanhanget. Vi är den första generation som kan utrota fattigdomen och den sista generation som kan bromsa klimatförändringarna. Det är som har sagt det. Det är vår möjlighet och också vårt ansvar. , : Det är viktiga frågor som vi diskuterar här . Skatteflykt och skatteundandragande drar undan resurser från vår gemensamma välfärd. Skattefusk och skatteundandragande skadar också en fri och rättvis konkurrens, som är själva fundamentet i marknadsekonomin. Internationella uppskattningar av skatteundandragandet tyder på att mycket stora belopp går förlorade för världens länder. Till exempel talar en försiktig bedömning från om ett globalt skatteundandragande inom företagsbeskattningen på 100–. har varit ett av de mest aktiva länderna vad gäller att stärka det internationella ramverket mot skatteflykt och skatteundandragande och för att möjliggöra informationsutbyte på skatteområdet. Utvecklingsländerna är bland de hårdast drabbade av det internationella skatteundandragandet. För att möjliggöra för utvecklingsländer att upptäcka och motverka skatteflykt och få in de skatter som ska betalas i enlighet med deras skattelagstiftning räcker inte ett utvecklat informationsutbyte. Regeringen arbetar därför även med att bidra till att bygga upp ett gott skatteförfarande och en effektiv skatteförvaltning i utvecklingsländer. På det sättet kan de här länderna stärka nödvändiga verktyg för att motverka internationell skatteflykt och skatteundandragande. För att kunna dra nytta av , G20:s och FN:s arbete för att motverka skatteflykt är en av nyckelfrågorna för utvecklingsländerna kapacitetsuppbyggnad och tekniskt bistånd i form av konkret hjälp med att utforma lagstiftning och få strukturer och processer på plats. Det här arbetet drivs av såväl olika internationella organisationer som olika länder. Det är av central betydelse. Jag kommer att beskriva kort hur bidrar. För utvecklingsländerna handlar det dock inte bara om kapitalflykt och skatteflykt utan även om att börja från början, om att bygga upp ett skatteförfarande och en skatteförvaltning. Det är mycket viktigt för utvecklingsländerna att få hjälp med stärkt inhemsk resursmobilisering, som kan utveckla ländernas långsiktiga resurser för utveckling. Det är även en viktig källa för skatteintäkter. Det är i första hand som är aktivt, genom särskild expertis, när vi ska bidra på plats. har bedrivit verksamhet, som är finansierad av Sida, i , , , , , och och . Därutöver har ett tidigare Sidafinansierat projekt i , som avslutades , fortsatt med full finansiering från . Jag ska berätta lite kort om några exempel. I har en insats pågått . Den sträcker sig . har en långtidsexpert stationerad på plats. Fokus för arbetet är riskvärdering, attitydförändringar och stöd till uppbyggnad av effektiva och ändamålsenliga datalagar. I avslutades som sagt ett samarbete 2014. Det finansierades till lika delar av Sida och finansministeriet i . Därefter fortsatte samarbetet mellan och skatteadministration med full finansiering från . Det övergripande syftet med samarbetet har varit att stödja i arbetet med att utveckla en modern skatteförvaltning och öka skatteintäkterna. Områden som har ingått är bland annat e tjänster och datalagar. Samarbetet med har inletts och omfattar områdena kontroll inom kontantsektorn, service till skattebetalarna och utveckling av ramverket för inkomstbeskattning av privatpersoner. inleds även ett projekt i . Det kommer i huvudsak att handla om utveckling av revisionskunnandet, inklusive digitalisering av kontroller och revisioner, så kallad e-audit. Det arbete som genomför avseende kapacitetsutbyggnad och tekniskt bistånd är betydelsefullt. Regeringen kommer att dubblera kapacitetsstödet inom skatteområdet. Det är i enlighet med det internationella initiativ som lanserades vid konferensen om utvecklingsfinansiering i , det så kallade . Det är också viktigt att det internationella skattearbetet gällande kapital- och skatteflykt är inkluderande och att alla berörda länder ges möjlighet att påverka. verkar för att länder med svagare röst inkluderas och att deras intressen tillgodoses i de internationella processerna gällande kapital- och skatteflykt. är en permanent kommitté under Ecosoc. Deltagarna nomineras av ländernas regeringar och utses av generalsekreteraren. Antalet deltagare är 25, av vilka 10 representerar utvecklade länder – däribland – och 15 är utvecklingsländer och övergångsekonomier. Kommittén arbetar med undergrupper, subcommittees och workinggroups, som fortlöpande tar fram underlag för diskussionerna vid kommitténs reguljära möten. De har en central roll i verksamheten. Den nuvarande strukturen i skattekommittén gör det möjligt att uppnå resultat på ett snabbt och effektivt sätt, som man tillvaratar utvecklingsländernas intressen. Utvecklingsländerna har stort inflytande på arbetet, eftersom de är i majoritet i kommittén och resolutioner fattas med majoritetsbeslut. Det finns också god möjlighet för fler utvecklingsländer att delta, just eftersom undergrupperna finns. Där kan också andra länder medverka i arbetet. är den viktigaste internationella . Det är också utvecklingsländernas behov som står i fokus för kommitténs arbete. kommer för utvecklingsländerna viktiga förändringar att genomföras i FN:s modell för skatteavtal mellan utvecklingsländer och utvecklade länder. Andra stora och viktiga förändringar som gynnar utvecklingsländerna görs i manualer för internprissättning. Fokus för arbetet är att förhindra att utvecklingsländernas skattebaser eroderas genom aggressiv skatteplanering. Det är centralt att arbetet ligger i linje med det arbete som bedrivs inom . Men det är också viktigt att vidareutveckla OECD-arbetet så att de nya verktygen går att tillämpa i praktiken för utvecklingsländerna. I FN-arbetet pågår till exempel arbete med att ta fram konkreta exempel på hur de nya riktlinjerna inom internprissättningsområdet ska tillämpas i enskilda fall. Detta är särskilt viktigt eftersom utvecklingsländerna anser att internprissättningsfrågorna är de viktigaste frågorna när det gäller skattebaserodering. Vidare bedrivs arbete med specifika skattefrågor, som utvinning av naturresurser. Arbetet bedrivs som sagt i undergrupper. På det sättet kan särskilt de fattigaste utvecklingsländernas intressen tillvaratas när intressekonflikter uppstår. Annat viktigt arbete som bedrivs är informationsutbyte, kapacitetsutbyggnad och tekniskt bistånd. Vid konferensen om utvecklingsfinansiering i togs beslut om att stärka , både avseende resurser och antal möten. Det håller nu på att omsättas i praktiken. bidrar bland annat genom att verka för att förstärks med mer personal. När det gäller att stärka det internationella ramverket mot skatteflykt och skatteundandragande har varit ett av de mest aktiva länderna i det gemensamma projektet mellan G20 och – Base Erosion and Profit Shifting, BEPS. BEPS-paketet har publicerats och godkändes av G20:s stats- och regeringschefer . Deltagarna i projektet har enats om ett ramverk för genomförande och övervakning som bättre ska involvera ytterligare intresserade länder, inklusive finansiella centrum och utvecklingsländer. Automatiskt informationsutbyte mellan skattemyndigheter i olika länder är viktigt för att upptäcka och förebygga skatteundandraganden. Det gäller även för utvecklingsländer. Det anses dessutom ha en korruptionsförebyggande effekt. 101 länder har anslutit sig till den globala standarden för automatiskt informationsutbyte om finansiella konton. Utvecklingsländerna är naturligtvis välkomna att ansluta sig till den globala standarden. Det förutsätter dock att de kan leva upp till de krav som ställs i standarderna, dels när det gäller att samla in och överföra information till andra länder, dels när det gäller att ha förfaranden – system och it-lösningar – för att kunna skydda den information som tas emot. Många utvecklingsländer väntas ha svårt att i närtid ha kapacitet för att införa de globala standarderna. Därför är arbete med kapacitetsuppbyggnad i utvecklingsländer viktigt. Det är också ett bra sätt för att bidra till att automatiskt informationsutbyte kan spridas till fler länder. har även lämnat ett bidrag från sitt förvaltningsanslag på till för finansiering av utvecklingen av den it-lösning, den så kallade common transmission system, som ska användas av alla länder för själva dataöverföringen i det automatiska informationsutbytet. lämnade ett förslag om ändring i direktivet om administrativt samarbete på skatteområdet. Det innebär att ett obligatoriskt automatiskt utbyte av land-för-land-rapporter införs inom EU. Det brukar benämnas Dac 4. Förslaget innebär ett informationsutbyte mellan skattemyndigheterna och inte en öppen land-för-land-rapportering. fattade beslut om att införa Dac 4 i EU. Kommissionen presenterade också ett förslag om ändringar i redovisningsdirektivet. Förslaget innebär en skyldighet för företag att under vissa villkor lämna en öppen land-för-land-rapport. Det finns likheter med det som har arbetats fram inom och EU i form av Dac 4. Det är multinationella företag med en omsättning som omfattas. Det är delvis samma uppgifter som ska redovisas. Men jämfört med och Dac 4 är det något färre uppgifter som ska redovisas. Det finns dock stora skillnader mellan detta förslag och det som tidigare diskuterats inom och EU. Enligt det här förslaget ska informationen redovisas öppet. Företagen ska alltså själva publicera information på sina hemsidor, och informationen ska vara tillgänglig . Enligt OECD-standard och Dac 4 får uppgifterna bara användas av skattemyndigheterna och för vissa angivna syften, och uppgifterna skyddas då av sekretess. Kommissionens förslag om öppen land-för-land-rapportering innehåller också delegering till kommissionen att upprätta en lista över jurisdiktioner som inte gör vad de ska, till exempel när det gäller utbyte av information och tillämpningen av vissa internationella standarder. Förslaget gäller en ändring av redovisningsdirektivet. Huvudansvaret ligger därför på , och det behandlas i rådsarbetsgruppen för bolagsrätt. Sedan har vi frågan om skatteavtal. Skatteavtal syftar till att undanröja de hinder mot gränsöverskridande handel och investeringar som internationell dubbelbeskattning innebär. Genom undanröjande av de hindren främjas handel och investeringar mellan de avtalsslutande staterna. Skatteavtal innehåller även bestämmelser för att förhindra skatteflykt. Härigenom bidrar skatteavtalen till resursmobilisering i utvecklingsländer. Från ett svenskt perspektiv finns ett intresse av att skapa affärsmöjligheter för svenska företag och bidra till svenska företags internationella konkurrenskraft. Genom att skatteavtal minskar risken för dubbelbeskattning bidrar de till att göra handel med och investeringar i andra avtalsslutande stater mer attraktivt. Det gynnar såklart även motparten som är mottagare av nämnda handel och investeringar. Ett stort problem i såväl som andra skandaler i fråga om internationellt skattefusk har varit användningen av så kallade målvakter eller brevlådeföretag. och andra EU-länder ska upprätta register med information om verkliga huvudmän . kommer att arbeta för ett globalt införande av denna typ av register. Där ska det framgå information om bland annat bolags och trusters verkliga huvudmän, det vill säga personer som genom ägande eller på annat sätt utövar den yttersta kontrollen i en juridisk person eller konstruktion. För att länderna ska kunna dra nytta av register över verkliga huvudmän fullt ut måste det finnas ett utbyte av information mellan länder, som möjliggör genomlysning av ägar- och kontrollstrukturer. har anslutit sig till G5-ländernas initiativ till framtagande av en global standard för ett automatiskt informationsutbyte. Och uppmanar alla andra länder att ansluta sig till initiativet och arbeta för att standarden ska bli global. Jag ska säga något kort om de internationella institutionerna. På konferensen om utvecklingsfinansiering i 2015 fastslogs att de internationella finansiella institutionerna har en viktig roll när det gäller finansiering av den globala utvecklingsagendan. Utvecklingsbankerna förväntas exempelvis bidra till inhemsk resursmobilisering. För att undvika att företag som institutionerna finansierar inte betalar skatt i sina verksamhetsländer eller ägnar sig åt penningtvätt eller finansiering av terrorism har flera institutioner infört regelverk. Riktlinjerna anger att jurisdiktionerna måste leva upp till den internationella standarden för öppenhet och informationsutbyte på skatteområdet, som har utformats av . Regeringen betonar vikten av att standard efterföljs och att möjligheter att göra undantag från regelverket ska vara högst begränsade. Som jag har beskrivit är arbetet med kapacitetsuppbyggnad av central betydelse. Arbetet bedrivs av såväl olika internationella organisationer som olika länder. För att insatserna ska kunna bedrivas så effektivt som möjligt är det viktigt att förbättra koordineringen av de olika åtgärder som vidtas av olika intressenter och länder. kommer därför att erbjuda sig att stå värd för en internationell konferens om kapacitetsuppbyggnad på skatteområdet . initiativ är ett komplement till de internationella institutionernas initiativ för att belysa utvecklingsländernas behov och för att mer tydligt se vad de utvecklade länderna kan bistå med i samarbetet med varandra och de internationella institutionerna. Regeringen ska ha verkat för en rad åtgärder i utvecklingsländer för att stärka inflytandet för länder med en svagare röst på den internationella dagordningen.