bet · H401KU20 · 2017-06-13 00:00:00 — Av granskningen har framkommit att det inte gjordes några särskilda tryck- och yttrandefrihetsrättsliga överväganden inför intervjun under vilken uttalandet gjordes. Utskottet vill mot bakgrund av vad som framkommit i granskningen påminna om vad det tidigare uttalat, att när det gäller statsråds relationer med public service-företagen bör statsråden, vid sidan av det som förekommer inom ramen för formulerandet av public service-företagens uppdrag, iaktta en hög grad av försiktighet så att det inte uppstår risk för att public service-företagens självständighet och oberoende rubbas eller deras granskande uppgift påverkas. Statsråd bör i enlighet med detta alltid överväga eventuella tryck- och yttrandefrihetsrättsliga aspekter innan de uttalar sig offentligt om publicistiska beslut av t.ex. SVT. Granskningen ger i övrigt inte anledning till något uttalande av utskottet. 4.10 Justitie- och migrationsministerns uttalande om rikspolischefen I en anmälan till (dnr 33-2016/17), bilaga A4.10.1, begärs det att utskottet ska granska justitie- och migrationsminister uttalande med anledning av att rikspolischef uttalat sig negativt om och till följd av detta blivit anmäld för tjänstefel. Anmälarna hänvisar till en intervju i där statsrådet kommenterade att han tyckte det var bra att rikspolischef hade uttalat sig om . Anmälarna menar att ministern uttalat sig om en person som är under utredning och om den fråga saken gällde. Utskottet bör därför enligt anmälarna granska om uttalandet är förenligt med 12 kap. 2 § regeringsformen om förvaltningens självständighet. Anmälarna noterar att har konstaterat att statsråd bör visa viss återhållsamhet när det gäller uttalanden som rör myndighetsutövning mot enskilda eller tillämpning av lag. Utskottet bör enligt anmälarna även granska om uttalandet har brutit mot kravet på saklighet och opartiskhet i 1 kap. 9 § regeringsformen. Till grund för granskningen har bl.a. legat två promemorior upprättade inom , bilaga A4.10.2–3. Vidare har utskottet hållit en utfrågning med justitie- och migrationsminister , bilaga B7. I en utfrågning i gjorde rikspolischef följande uttalande: ”Om kräver min avgång så ser jag det som en merit. Jag gillar inte hans politik.” Vidare sa att han om skulle bli statsminister efter valet sannolikt skulle välja att avgå som rikspolischef. På frågan om det är lämpligt för en myndighetschef att ha åsikter om politik svarade att även myndighetschefer har åsikter (, , utspel mot SD: Då avgår jag). Uttalandet ledde till en polisanmälan för tjänstefel som inkom (dnr 0150-K2710-16). Någon förundersökning inleddes inte med motiveringen att det förfarande som anmälts inte är brottsligt. I åklagarens beslut anfördes följande (AM-93350-16, ): De i anmälan åsyftade uttalandena kan inte anses i sitt sammanhang ha gjorts vid myndighetsutövning och kan därför inte grunda ansvar för tjänstefel. Inte heller bedöms de på annat sätt vara sådana att de strider mot rätten att fritt uttrycka tankar och åsikter. Lämpligheten av att en myndighetschef offentligt uttalar sig på påstått sätt faller utanför åklagarens uppgift att bedöma. Rikspolischefens uttalande ledde även till anmälningar till Justitiekanslern () och ombudsmän () . Justitiekanslern beslutade att inte vidta någon åtgärd med anledning av anmälan. Inga ytterligare kommentarer lämnades i ärendet. JO beslutade att de anmälningar som inkommit i frågan inte motiverade någon åtgärd eller något uttalande. I en intervju i publicerad (Justitie-ministern försvarar ) gjorde följande uttalande med anledning av rikspolischefens kommentarer: har markerat mot värderingar, och man ska vara klar över att SD inte är vilket parti som helst. […] Det är ett parti som i sin ideologi skiljer på folk och folk, som helt enkelt tycker illa om folk som inte kommer från . Svensk polis ska stå för motsatta uppfattningar, nämligen att alla människor är lika mycket värda. […] Jag tycker det är bra att rikspolischefen markerar mot värderingar som inte är i linje med vad svensk polis ska hålla sig till. Polisen och annan svensk statsförvaltning bygger på den grundläggande uppfattningen att alla människor är lika mycket värda. Där har en annan uppfattning. Därför tycker inte jag att det är märkligt att markera på det sättet. I 12 kap. 2 § regeringsformen (RF) föreskrivs att ingen myndighet, inte heller eller en kommuns beslutande organ, får bestämma hur en förvaltningsmyndighet i ett särskilt fall ska besluta i ett ärende som rör myndighetsutövning mot en enskild eller mot en kommun eller som rör tillämpningen av lag. (När det gäller domstolarnas självständighet finns en motsvarande regel i 11 kap. 3 § regeringsformen.) Grundlagberedningen framhöll (SOU 1972:15 s. 196) att den kanske viktigaste garantin för att domstolarna och förvaltningsmyndigheterna skulle fullfölja sina uppgifter på ett sätt som var tillfredsställande för den enskildes rättstrygghet låg i att de i grundlag tillförsäkrades självständighet i sin rättstillämpande verksamhet. Av 1 kap. 9 § RF följer att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Denna s.k. objektivitetsprincip innebär att ett förvaltningsorgan i sin verksamhet inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem som det är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på hänsyn till andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende (, Allmän förvaltningsrätt, 21 uppl., 2001, s. 66). Som framgår gäller bestämmelsen inte bara för domstolar och förvaltnings-myndigheter utan även för andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen. Utformningen av bestämmelsen i denna del innebär att den även gäller för regeringen när den uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). Regeringens norm-givning omfattas inte av bestämmelsen. Den yttre ramen för objektivitetsprincipen följer av 1 kap. 9 § RF medan dess närmare innehåll fås bl.a. genom uttalanden av JO och JK samt Högsta förvaltningsdomstolens avgöranden vid dessa instansers prövning och granskning av konkreta myndighetsbeslut och myndigheters ageranden. har vid en tidigare granskning redogjort för betydelsen av saklighetskravet i 1 kap. 9 § RF (bet. 2007/08:KU6 s. 14 f.). Bland annat refererades till en studie av (, ”Objektivitets-principen”, i [red. ], Offentligrättsliga principer, 2005, s. 71 f.). I studien går igenom ett antal fall – från såväl domstolarna som JO och JK – där kravet på saklighet och opartiskhet kommit under rättslig prövning. nämner bl.a. fall som gäller uppträdanden och uttalanden. Enligt har grundlagens krav på saklighet i dessa fall medfört ett krav på hur anställda vid myndigheter uppför sig vid kontakter med allmänheten. Detta betyder enligt att saklighetskravet inte bara gäller vid handläggning av ärenden och de juridiska bedömningarna i samband med dessa, utan även vid faktiskt handlande och ren service gentemot medborgarna. förklarar denna till synes vidsträckta tillämpning av 1 kap. 9 § RF med att det ytterst handlar om att upprätthålla förtroendet för den offentliga maktapparaten. har vid ett flertal tillfällen granskat om statsråd genom uttalanden har handlat i strid med gällande ordning i fråga om formerna för regeringens styrning av myndigheterna. gjorde utskottet en översiktlig genomgång av utskottets granskning av uttalanden som gjorts av statsråd fr.o.m. /92 /06 (bet. 2006/07:KU20 s. 210 f.). Av genomgången framgår att frågan oftast har gällt om uttalandet varit ägnat att påverka förvaltningsmyndigheters grundlagsreglerade själv-ständighet, dvs. om det varit statsrådets avsikt att påverka myndighetsutövning mot en enskild eller kommun eller en myndighets tillämpning av lag eller om en myndighet har kunnat uppfatta sig som bunden av ett uttalande. Utskottet har i detta sammanhang framhållit att statsråd i likhet med alla andra medborgare har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang men att de med hänsyn till ett statsråds speciella ställning bör iaktta särskild försiktighet i vissa hänseenden, bl.a. i fråga om uttalanden som kan riskera domstolarnas och förvaltningsmyndigheternas grundlagsfästa självständighet. Utskottet har ansett att man först och främst bör kunna utgå från att ett uttalande av ett statsråd gjorts i vederbörandes egenskap som statsråd och inte som partipolitiker. Utskottet har också ansett att avsikten med ett uttalande, dvs. vilket uppsåt ett statsråd haft med ett uttalande, och hur uttalandet kunnat uppfattas av myndigheten i fråga måste tillmätas betydelse vid bedömningen av om ett uttalande kan uppfattas som en otillbörlig påverkan. granskade utskottet om närings- och innovationsminister genom ett uttalande om organisationen underlåtit att följa sina plikter i egenskap av minister och departementschef (bet. 2015/16:KU20 s. 348 f.). Utskottet konstaterade att det aktuella uttalandet inte innehöll någon information om sakförhållanden i en viss fråga eller fakta i ett ärende, och att det inte gjordes inom ramen för något regeringsärende eller riktade sig till någon myndighet eller domstol som har att avgöra ett ärende där den aktuella intresseorganisationen är part. Uttalandet innehöll inte heller något hot om sanktion eller andra åtgärder eller i övrigt något som på något annat sätt kan betraktas som ett försök till otillbörlig påverkan gentemot någon part eller något intresse. I granskningen anfördes att uttalandet gjorts inom ramen för den allmänna debatten. Granskningen gav inte anledning till något uttalande från utskottet. granskade utskottet inrikesminister uttalande om en åklagares bedömning av häktningsskäl i ett enskilt ärende (bet. 2015/16:KU20 s. 369 f.) I enlighet med utskottets tidigare uttalanden konstaterades att statsråd med hänsyn till sin speciella ställning bör visa viss återhållsamhet när det gäller uttalanden som rör myndighetsutövning mot enskilda eller tillämpning av lag. Vidare anförde utskottet följande: I det aktuella sammanhanget fanns det ett visst medieintresse av att skulle ge en kommentar. Utskottet vill framhålla att ändå hade kunnat avstå från att yttra sig om det enskilda fallet. Genom att ifrågasätta åklagarens beslut att inte göra en framställning till tingsrätten om att en person skulle häktas utan i stället försätta personen på fri fot, har uttalat sig på ett sätt som kommer i konflikt med syftet i 12 kap. 2 § regeringsformen. Vid överläggningar enades företrädare för riksdagspartierna om att en rådgivande folkomröstning i EU-frågan skulle äga rum . I propositionen om folkomröstning om EU-medlemskap (prop. 1993/94:245) lade regeringen fram förslag rörande vissa anslag som hade samband med folkomröstningen. tillstyrkte regeringens förslag till medelsfördelning för folkomröstningskostnader, kampanjkostnader och kostnader för Europainformation (bet. 1993/94:KU50). granskade utskottet regeringens handläggning av information till hushållen inför folkomröstningen om svenskt medlemskap i (bet. 1994/95:KU30 s. 128 f.). Bland annat granskades några broschyrer som hade tagits fram av . Utskottets majoritet ansåg att granskningen inte gav anledning till något uttalande från utskottet. granskade utskottet om hade lämnat vilseledande uppgifter till utskottet i samband med en tidigare granskning (bet. 2007/08:KU6 s. 12 f.) Utskottet konstaterade att berört statsråd har det yttersta ansvaret för att uppgiftslämnandet från till utskottet går rätt till. Vidare framhöll utskottet starkt att uppgifter som lämnas till ska vara korrekta och att medvetet vilseledande uppgifter aldrig kan accepteras och står i strid med saklighetskravet i regeringsformen. granskade utskottet efter en anmälan den dåvarande integrationsministerns publicering av myter rörande invandring på regeringens hemsida (bet. 2011/12:KU20 s. 154 f.). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att det får anses legitimt att regeringen använder sin och gemensamma webbplats för att informera om regeringens politik och därmed sammanhängande samhällsfrågor (s. 161). Utskottet hänvisade till objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § RF och anförde att denna princip bl.a. får anses innebära att information som utgår från det allmänna ska vara korrekt, vederhäftig och väl kontrollerad. Om informationen skulle visa sig innehålla uppgifter av oriktigt eller inaktuellt slag måste enligt utskottet åtgärder vidtas som korrigerar detta. Det sagda gällde enligt utskottet information av det slag som hade uppmärksammats i granskningen. Granskningen gav inte anledning till något ytterligare uttalande från utskottet. Genom en skrivelse till begärde utskottet svar på ett antal frågor. Utskottet fick en promemoria utarbetad inom (bilaga A4.10.2). Av promemorian framgår att pressträffen där statsrådet gjorde det aktuella uttalandet pågick –11.00 i direkt anslutning till regerings-sammanträdet , som beslutade att inte inleda någon förundersökning och som JK beslutade att inte vidta någon åtgärd med anledning av anmälan. Enligt promemorian fick statsrådet och departementet kännedom om och beslut genom media, och de synpunkter som uttryckts vid pressträffen har inte framförts till någon av dessa myndigheter. Enligt promemorian var det aktuella uttalandet ett svar på en fråga från en journalist. Uttalandet gjordes som ett led i den allmänna debatten och avsåg att kommentera vikten av att och andra som utövar offentlig makt följer grundlagen och respekterar principen om alla människors lika värde vid sådan maktutövning. Genom en skrivelse till begärde utskottet svar på en kompletterande fråga. Utskottet fick en svarspromemoria utarbetad inom (bilaga A4.10.3). Av promemorian framgår att justitie- och migrationsministern inte hade kännedom om respektive JK:s beslut då det aktuella uttalandet gjordes. Utfrågning med justitie- och migrationsminister Utskottet höll en utfrågning med justitie- och migrations-minister (bilaga B7). I sin inledning anförde statsrådet att principen om alla människors lika värde är central och grundläggande i ett demokratiskt samhälle och att det är därför som vår grundlag kräver att och andra som utövar offentlig makt respekterar detta i sin verksamhet. Enligt avsåg det aktuella uttalandet att understryka vikten av att värna principen om respekt för alla människors lika värde vid utövning av offentlig makt. Under utfrågningen anförde justitie- och migrationsministern att hans uttalande gjordes vid en presskonferens i samband med frågor som handlade om hans förtroende för rikspolischefen. Som bakgrund lyfte statsrådet fram den diskussion om asylhanteringen som pågick när rikspolischefen gjorde sina uttalanden. Enligt agerade olämpligt då man i samband med anlagda bränder på asylboenden lade ut adresser på asylboenden till offentligheten. Detta menade statsrådet ledde till stora säkerhetsproblem och problem för polisen. Justitie- och migrationsministern menade att han vid den aktuella intervjun gjorde två saker: han uttalade sitt stöd för rikspolischefen och han kritiserade på ett par punkter. Enligt statsrådet skedde kritiken av inom ramen för den offentliga debatten. anförde vidare att en gränsdragning alltid måste göras då ett statsråds kommentarer riskerar att leda till påverkan på myndigheter och myndighetsutövning. Han kände inte till att det pågick utredningar vid och JK när presskonferensen vid vilken han gjorde uttalandena ägde rum, utan han uppmärksammades på det först efteråt. Statsrådet ansåg att han inte gick utanför gränsen för vilka kommentarer man kan fälla i det här sammanhanget. Som utskottet har uttalat har statsråd i likhet med alla andra medborgare rätt att göra uttalanden i olika sammanhang. Med hänsyn till ett statsråds speciella ställning bör dock särskild försiktighet iakttas i vissa hänseenden, bl.a. i fråga om uttalanden som kan riskera domstolarnas och förvaltningsmyndigheternas grundlagsfästa självständighet. När det gäller den aktuella granskningen konstaterar utskottet att statsrådets uttalande gjordes i samband med frågor om hans förtroende för en myndighetschef efter att denne hade uttalat sig i media. Det står självfallet ett statsråd fritt att i varje läge när så bedöms lämpligt uttala sitt förtroende för en myndighetschef under hans eller hennes ansvarsområde. Att anmälningar inkommit till bl.a. med anledning av myndighetschefens uttalande var för uttalandet inte känt av statsrådet. Statsrådets uttalande tog därmed inte sikte på någon rättsprocess eller annat förfarande, och det gjordes inte heller i medvetande om att det pågick utredningar. Granskningen ger inte anledning till något ytterligare uttalande från utskottets sida. 4.11 Kultur- och demokratiministerns debattartikel om reklamskatten I en anmälan till (dnr 1123-2016/17), bilaga A4.11.1, begärs det att utskottet ska granska om kultur- och demokratiminister uttalanden om den förra regeringens arbete med reklamskatten är förenliga med kravet på att ministrars uttalanden ska vara korrekta. Anmälaren hänvisar till en debattartikel i där kulturministern skriver att den tidigare regeringen trots uppdrag från inte gjorde något arbete med att avskaffa reklamskatten. Enligt anmälaren är detta en direkt felaktig beskrivning av den tidigare regeringens agerande i frågan. Anmälaren påpekar att den tidigare regeringen genomförde förändringar som innebar en halvering av dagspressens årliga reklamskattebelopp (prop. 2007/08:18, bet. 2007/08:SkU8). Anmälaren noterar att har understrukit vikten av att statsråds uttalanden ska vara korrekta. Enligt anmälaren får man ha en viss förståelse för att man i en intervjusituation kan råka formulera sig på ett mindre genomtänkt sätt. Dock menar anmälaren att eftersom uttalandet i fråga förekommit i en debattartikel där det funnits möjligheter till fakta-granskning är det anmärkningsvärt att kulturministern lämnat en felaktig uppgift. Till grund för granskningen har legat bl.a. en promemoria som upprättats inom , bilaga A4.11.2. publicerade en debattartikel signerad av kultur- och demokratiminister (Lokala journalister lika viktiga som poliser). I artikeln beskrev kulturministern bl.a. den nuvarande regeringens arbete med mediepolitiken. Vad gäller den tidigare regeringens arbete med frågan om reklamskatten uppgav följande: ”majoritet gav den tidigare borgerliga regeringen i uppdrag att avskaffa reklamskatten. gick och ingenting hände.” Med bifall till ett antal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden /02 tillkännagav som sin mening vad skatteutskottet (bet. 2001/02:SkU20, rskr. 2001/02:201) anfört om att reklamskatten bör avvecklas och att frågan, med beaktande av de budgetpolitiska målen, bör prioriteras vid kommande budgetberedning. Propositionen Sänkt reklamskatt för vissa periodiska publikationer Regeringen föreslog i proposition 2007/08:18 Sänkt reklamskatt för vissa periodiska publikationer att samtliga periodiska publikationer, även gratis-utdelade, som inte är annonsblad, katalog eller program, retroaktivt fr.o.m. skulle få samma lägre reklamskatt, , som gällde för allmänna nyhetstidningar som inte är gratisutdelade. Skattskyldiga som redovisat reklamskatt för annonser i självständiga periodiska publikationer, även gratisutdelade, som inte är annonsblad, katalog eller program, föreslogs vidare från samma tidpunkt bli berättigade till samma högre grundavdrag, , som gällde för självständig periodisk publikation som har karaktär av dagspress och som inte är gratisutdelad. Propositionen behandlades i betänkande /08:SkU8 där anförde följande: Regeringens förslag innebär att ytterligare ett betydande steg nu tas mot ett avskaffande av reklamskatten. som ska betala reklamskatt kommer härigenom att minska liksom de berörda företagens administrativa börda. Utskottet välkomnar förslaget men vill ånyo erinra om att tidigare ställningstagande avsåg en avveckling av hela reklamskatten. Utskottet utgår från att regeringen under kommande budgetberedning har detta mål i sikte. Av 1 kap. 9 § RF följer att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Denna s.k. objektivitetsprincip innebär att ett förvaltningsorgan i sin verksamhet inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem som det är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på hänsyn till andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende (, Allmän förvaltningsrätt, 21 uppl., 2001, s. 66). Som framgår gäller bestämmelsen inte bara för domstolar och förvaltnings-myndigheter utan även för andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen. Utformningen av bestämmelsen i denna del innebär att den även gäller för regeringen när den uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). Regeringens norm-givning omfattas inte av bestämmelsen. Vid överläggningar enades företrädare för riksdagspartierna om att en rådgivande folkomröstning i EU-frågan skulle äga rum . I propositionen om folkomröstning om EU-medlemskap (prop. 1993/94:245) lade regeringen fram förslag om vissa anslag som hade samband med folkomröstningen. tillstyrkte regeringens förslag till medelsfördelning för folkomröstningskostnader, kampanjkostnader och kostnader för Europainformation (bet. 1993/94:KU50). granskade utskottet regeringens handläggning av information till hushållen inför folkomröstningen om svenskt medlemskap i (bet. 1994/95:KU30 s. 128 f.). Bland annat granskades några broschyrer som hade tagits fram av . Utskottets majoritet ansåg att granskningen inte gav anledning till något uttalande från utskottet. granskade utskottet huruvida vilseledande uppgifter hade lämnats till utskottet från i samband med en tidigare granskning (bet. 2007/08:KU6 s. 12 f.). Utskottet konstaterade att berört statsråd har det yttersta ansvaret för att uppgiftslämnandet från till utskottet går rätt till. Vidare framhöll utskottet starkt att uppgifter som lämnas till ska vara korrekta samt att medvetet vilseledande uppgifter aldrig kan accepteras och står i strid med saklighetskravet i regeringsformen. granskade utskottet efter en anmälan den dåvarande integrationsministerns publicering av myter rörande invandring på regeringens hemsida (bet. 2011/12:KU20 s. 154 f.). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att det får anses legitimt att regeringen använder sin och gemensamma webbplats för att informera om regeringens politik och därmed sammanhängande samhällsfrågor (s. 161). Utskottet hänvisade till objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § RF och anförde att denna princip bl.a. får anses innebära att information som utgår från det allmänna ska vara korrekt, vederhäftig och väl kontrollerad. Om informationen skulle visa sig innehålla uppgifter av oriktigt eller inaktuellt slag måste enligt utskottet åtgärder vidtas som korrigerar detta. Det sagda gällde enligt utskottet information av det slag som hade uppmärksammats i granskningen. Granskningen gav inte anledning till något ytterligare uttalande från utskottet. har i tidigare ärenden understrukit vikten av att statsråds uttalanden ska vara korrekta. granskade utskottet finansministerns uttalande om de offentliga finanserna (bet. 2014/15:KU20 s. 250 f.). I en tidningsintervju hade finansministern gett uttryck för att de offentliga finanserna vid det aktuella tillfället var i dåligt skick. I sin granskning konstaterade utskottet att statsråd i likhet med andra medborgare har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang, men att vissa särskilda hänsyn kan behöva tas. Vidare påpekade utskottet att det är av stor vikt att statsråd deltar i samhällsdebatten och att det också är rimligt att statsråd använder de möjligheter som står till buds för att nå ut till allmänheten.