bet · H401AU9 · 2017-04-21 00:00:00 — anser att den skyldighet för arbetstagarorganisationerna som föreslås är för omfattande. Förslaget innehåller också en skyldighet för både arbetsgivar- och arbetstagarparterna att inrätta en kontaktfunktion som har till uppgift att ge upplysningar om de tillämpliga villkoren i en utstationeringssituation, vilket bör vara tillräckligt för att bistå med det informationsunderlag som är nödvändigt. Detta gäller i synnerhet mot bakgrund av det som anförs ovan, om att får in endast ett fåtal uppgifter om avtalsvillkor. Särskilt problematiskt framstår kravet på att arbetstagarorganisationer ska bistå med avtalsvillkor även i branscher där utstationering inte är en särskilt relevant problemställning och i situationer där konflikter inte väntas. menar att detta är en alltför långtgående reglering som därtill inskränker avtalsbärande parters autonomi på ett sätt som inte är ändamålsenligt. Det är inte heller helt tydligt hur tolkningen av avtalsvillkor ska gå till utan att kontaktfunktionerna hos parterna används. Det är rimligen inte optimalt att avtalsvillkor kan komma att uttolkas utan parternas deltagande i det enskilda fallet. Olika tolkningar riskerar att uppkomma, och därmed också onödig förvirring, som enkelt kan undvikas genom kontakt med vederbörlig part. Den föreslagna regleringen ökar sannolikt också den administrativa bördan hos fackförbunden, vars resurser bättre behövs till bl.a. kontroll av avtalsefterlevnad snarare än ytterligare administration. Motsvarande krav ställs inte heller på motparten i avtalen, som ju äger avtalen i samma utsträckning. Mot denna bakgrund anser jag att regeringen bör återkomma med förslag som innebär att arbetstagarorganisationerna åläggs att inge avtalsvillkor till endast om man avser att vidta konflikt eller varsel. Vidare anser jag att regeringen inom en snar och förutbestämd framtid bör utvärdera om den av regeringen förslagna modellen med ingivande av avtalsvillkor har fungerat på det sätt som avses. I regeringens förslag om påföljder vid arbetsgivares avtalsbrott, gentemot dels arbetstagarorganisation, dels utstationerad arbetstagare, återfinns en skadeståndsskyldighet gentemot den enskilda arbetstagaren vid brott mot repressalieförbudet. Detta anser är ett välkommet stärkande av arbetstagares rättigheter. anser dock, i likhet med flera remissinstanser, att skadeståndsskyldigheten ska kompletteras med en ogiltighetspåföljd. De repressalier som består i uppsägning eller avsked, som en följd av att arbetstagare nyttjar fackliga rättigheter, ska kunna ogiltigförklaras och arbetstagaren ha rätt att återgå i arbete. Det förefaller orimligt att arbetstagaren å ena sidan får rätt i att en sådan repressalie varit felaktig, å andra sidan berövas möjlighet till fortsatt försörjning. Jag anser därför att regeringen bör återkomma med förslag som innebär att en ogiltighetspåföljd möjliggörs vid brott mot repressalieförbudet. I motion 2016/17:1196 Ordning och reda på arbetsmarknaden föreslår bl.a. att systemet med anmälningsskyldighet för utländska företag som utstationerar arbetstagare till utvidgas så att även köparna omfattas av sanktionsansvaret. välkomnade att utstationeringslagen skärptes så att de utländska företag som utstationerar arbetstagare till ska anmäla utstationeringen och utse en kontaktperson till . anser dock att lagskärpningen inte är tillräcklig. För att ett system med anmälningsskyldighet ska vara effektivt behöver sanktionsansvaret även omfatta dem som anlitar oregistrerade utländska företag. Erfarenheterna från , där ett sådant utvidgat regelverk införts, visar att ett effektivt system för anmälningsplikt kräver att även köparna omfattas av sanktionsansvaret (LO 2013: Gäst i verkligheten – om utstationerad arbetskraft i praktiken). har lagt fram förslag till om att systemet med anmälningsskyldighet för utländska företag som utstationerar arbetskraft till bör utvidgas så att även köparna omfattas av sanktionsansvaret. Utskottet har avslagit detta förslag med hänvisning till att bestämmelsen som tar fasta på har varit i kraft och att det är för tidigt att utvärdera resultatet av lagändringen och på basis av det avgöra om ytterligare åtgärder kan anses nödvändiga (se bet. 2015/16:AU7). Jag beklagar att denna fråga inte har beretts i samband med de nya utstationeringsreglerna. Avslutningsvis anser jag därför att regeringen bör återkomma med ett förslag som innebär att systemet med anmälningsskyldighet för utländska företag som utstationerar arbetstagare till utvidgas så att även köparna omfattas av sanktionsansvaret. Nya utstationeringsregler (SD) (SD) och (SD) anför: För är det en självklarhet att samma arbetsvillkor ska gälla för svenska och utländska arbetstagare som arbetar i . Vi har i andra sammanhang föreslagit att reglerna för utstationering ändras så att lika lön ska gälla och så att en maxgräns , ett krav på månadsrapportering och ett entreprenörsansvar införs. Eftersom regeringens förslag om nya utstationeringsregler är ett steg i rätt riktning har vi valt att i detta ärende inte väcka några motförslag, och vi ställer oss bakom regeringens förslag. Vi kommer dock att följa utvecklingen på området och vid behov återkomma med förslag om ytterligare skärpningar av lagen i andra sammanhang. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2016/17:107 Nya utstationeringsregler: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. 2016/17:3630 av m.fl. (V): 1.Riksdagen beslutar att anta 5 b och 24 §§ i regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare med den ändringen att ”eller varsel om en sådan åtgärd” utgår. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att arbetstagarorganisationer bör åläggas att ge in avtalsvillkor till endast om man avser att vidta konflikt eller varsel om konflikt, och detta tillkännager för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att den föreslagna modellen med ingivande av avtalsvillkor ska utvärderas inom en snar och förutbestämd framtid och tillkännager detta för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att en ogiltighetspåföljd bör möjliggöras vid brott mot repressalieförbudet och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3632 av m.fl. (M, C, L, KD): 1.Riksdagen avslår regeringens förslag i de delar som gäller 1 a §, 5 a § och 5 b § lagen om utstationering av arbetstagare och följdändringarna i lagen om medbestämmande i arbetslivet. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag på sanktioner kopplade till arbetstagarorganisationers skyldighet att ge in sådana kollektivavtalsvillkor till som organisationerna kan komma att kräva med stöd av stridsåtgärder och tillkännager detta för regeringen. Motioner från allmänna motionstiden /17 2016/17:1196 av m.fl. (V): 7.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att systemet med anmälningsskyldighet för utländska företag som utstationerar arbetstagare till bör utvidgas så att även köparna omfattas av sanktionsansvaret, och detta tillkännager för regeringen. 2016/17:1868 av (S): Del 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om vikten av att trygga såväl den fria rörligheten som de fackliga fri- och rättigheterna i hela EU och tillkännager detta för regeringen. Förslaget behandlas i den del som avser att kollektivavtalets ställning stärks i enlighet med förslag till nya utstationeringsregler av . 2016/17:2505 av m.fl. (M, C, L, KD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa sanktionsmöjligheter gällande arbetstagarorganisationers skyldighet att ge in sådana kollektivavtalsvillkor till som organisationen kan komma att kräva med stöd av stridsåtgärder och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2677 av och (båda S): Del 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om likabehandling av inhemsk och utstationerad arbetskraft i enlighet med den svenska arbetsmarknadsmodellen samt förslag och tillkännager detta för regeringen. Förslaget behandlas i den del som avser förslag. 2016/17:3349 av m.fl. (KD): 19.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att sanktionera arbetstagarorganisations skyldighet att lämna in sådana kollektivavtalsvillkor till som organisationen kan komma att kräva med stöd av stridsåtgärder och tillkännager detta för regeringen. Vi ska debattera regeringens proposition om nya utstationeringsregler. En hel del av förslagen är relaterade till regler genom EU-direktiv. Jag tänker inte ta upp dem i debatten utan koncentrera mig på de frågor där vi i Alliansen tillsammans med många remissinstanser anser att förslagen leder fel. Låt mig börja med att säga något om utstationering. Finns det något värde med det? Det sker ca 40 000 utstationeringar i . Merparten av dem sker i byggsektorn; det vet vi. Enligt beräkningar är det samhällsekonomiska värdet av utstationering i ca . Ungefär hälften av det härrör från byggsektorn. kan vi läsa om att vi behöver bygga fler bostäder och mer infrastruktur. Utgångspunkten i den här debatten bör alltså vara att efterfrågan på arbetskraft inom framför allt bostadsbyggandet kommer att vara stor och att det finns viktiga värden i ökad rörlighet på arbetsmarknaden. Vad gäller propositionen har vi i Alliansen ett flertal invändningar. Jag börjar med den övergripande invändningen som Lagrådet varit väldigt tydligt med: Var finns utredningen som stöder att dessa regler gör tillämpningen mer effektiv och ändamålsenlig? I propositionen anförs det ett flertal gånger, men Lagrådet är extremt tydligt och hänvisar till och med till regeringsformen när man säger att lagen inte uppfyller de syften som den sägs uppfylla. De flesta av oss tycker att det är en rimlig utgångspunkt att ha ett syfte och kunna bevisa att det behövs, men det är någonting som regeringen uppenbarligen helt struntar i. Vi i Alliansen anser att den nuvarande lagstiftningen fungerar väl och att det i avsaknad av faktiska argument från regeringen eller en utredning är oklokt att göra några förändringar. Man måste då fråga sig vad det egentliga motivet är bakom regeringens förslag. Liksom många remissinstanser menar vi att regeringens förslag går för långt. Avsikten med lex och bevisregeln var att bevara den svenska arbetsmarknadsmodellen som man slog vakt om den fria rörligheten och uppfyllde krav. De regler som gällt fram till nu innebär att facken haft möjlighet att vidta stridsåtgärder för att säkra efterlevnaden av villkor inom den hårda kärnan i ett svenskt centralt branschavtal. Det kan gälla exempelvis minimilön, arbetstid och semester. Men fackföreningarna måste ta hänsyn till att arbetstagarna redan kan ha villkor som uppfyller kraven, till exempel genom ett utländskt kollektivavtal. Dessutom finns det möjligheter för utstationerande arbetsgivare att freda sig enligt bevisregeln genom att visa att man uppfyller de krav som ställs. Det innebär att arbetsgivaren ska ha visat att det är ställt utom rimligt tvivel att sjysta villkor tillämpas. Med regeringens förslag kommer facket att kunna vidta stridsåtgärder och kräva kollektivavtal av varje företag som kommer hit - även om de uppfyller minimivillkor eller till och med går längre. Givet att de flesta utstationeringar sker - enbart några månader - kan såklart ett kollektivavtal och de skyldigheter som följer av detta med förhandlingar och annat upplevas som betungande. Det kanske rent av gör att vissa företag väljer att inte komma hit. Det, menar vi, är inte någonting som behöver. Liksom flertalet remissinstanser tycker vi också att det här strider mot principer om proportionalitet och ömsesidigt erkännande. Förslaget riskerar dessutom att vara konfliktdrivande, vilket regeringen har fått påtalat för sig men struntat i. Jag tänker på det att om en arbetsgivare sluter kollektivavtal frivilligt gäller kollektivavtalet i alla delar. Men om en arbetsgivare väljer att avvakta, blir varslad om stridsåtgärd och då tecknar avtal, då gäller en annan typ av kollektivavtal med begränsade skyldigheter. Vad är det för logik, och hur kan man påstå att det blir mer effektivt och ändamålsenligt? STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Nya utstationerings-regler Det sista jag vill lyfta fram är det här med transparens. Grunden inom EU är samarbete och den fria rörligheten av varor, tjänster och arbetskraft. Som jag sa inledningsvis är det värdefullt - till och med nödvändigt - för med rörlighet på arbetsmarknaden, och utstationeringen ger samhällsekonomiska vinster för . Men för att utstationerande företag ska vilja och kunna verka i måste de veta vad som krävs av dem, och för att utländska arbetstagare ska känna till sina rättigheter måste de kunna ta del av gällande kollektivavtal. Regler om detta har funnits sedan lex infördes, men vi kan konstatera att de inte efterföljs av arbetstagarorganisationerna. är det ett fåtal - jag upprepar: ett fåtal - kollektivavtal som har lämnats in till . Det är därför obegripligt och oacceptabelt att regeringen inte följer upp detta med någon sorts lagstiftning som ökar transparensen. Konkret innebär detta att med de nya reglerna kan en arbetstagarorganisation vidta stridsåtgärder, men arbetsgivaren kan ha saknat tillgång till det kollektivavtal man ska följa. Det är inte en balanserad lagstiftning. Sammanfattningsvis, herr ålderspresident, vill jag säga att det är viktigt att det finns goda villkor för den som kommer hit och arbetar. Därför är det bra att delar av tillämpningsdirektivet nu genomförs. Det går att förbättra regelverket utan att försvåra för de företag som kommer hit. Men jag anser att det är anmärkningsvärt att regeringen tillsammans med driver igenom de här förslagen, som verkar drivas mer av protektionism än av ett genuint intresse för dem som vill verka och arbeta här. Jag yrkar bifall till reservation 1. låg i ruiner. Min mamma hade just slutat skolan. rådde fullskaligt krig i , och ett splittrat stod maktlöst inför ett folkmord. I grunden för EU-samarbetet finns att aldrig behöva återuppleva ett krig på den europeiska kontinenten. Vi har handel, kontakter och rörlighet som verktyg. I detta samarbete har vi gjort det möjligt för individer att arbeta, bo, studera och röra sig fritt över den kontinent som tidigare präglades av krig och gränshinder. Det är en av grundpelarna. Genom att knyta varandra närmare och vara beroende av varandra bygger vi in förutsättningar för fred men också för tillväxt och utveckling. Genom EU tar vi ett gemensamt ansvar för att fortsätta säkra fred, demokrati och tillväxt. Med gemensamma spelregler har vi skapat viktiga värden . Men det finns också många avvägningar och konflikter mellan nationell suveränitet i olika frågor och de EU-gemensamma lagarna. Det är konflikter som vi har hanterat och har att hantera fortlöpande. Dagens ärende är ett sådant ärende. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Nya utstationerings-regler Efter en mycket uppmärksammad konflikt mellan ett lettiskt byggföretag och slog fast att blockad mot Lavals skolbygge i stred mot EU:s lagstiftning. Det dömdes till det lettiska byggföretagets fördel. En utredning och en ny lag, lex , senare har vi haft ett annat läge under ett flertal år. Avsikten med lex var att bevara den svenska arbetsmarknadsmodellen i grunden och slå vakt om den fria rörligheten på den europeiska arbetsmarknaden. Regeringen har i propositionen Nya utstationeringsregler lagt fram förslag som bland annat innebär att lex rivs upp. Regeringen uppger att avsikten med förslaget är att skydda utstationerade arbetstagare och motverka illojal konkurrens - detta trots att regeringen inte kunnat visa några allvarliga brister med nuvarande ordning. Lagrådet skriver i sitt yttrande att "ingen systematisk utvärdering av lex och inga preciserade brister i gällande rätt anges som skäl till lagförslagen", trots flera utredningar. och Alliansen har under arbetets gång kritiserat kraven på särskilt kollektivavtal för utstationerade. Att bevisregeln i lex slopas innebär att stridsåtgärder nu kan vidtas även om minimivillkoren i den så kallade hårda kärnan är uppfyllda, enbart för att uppnå just ett utstationeringskollektivavtal. En utstationerande arbetsgivare kommer därmed inte att kunna freda sig mot stridsåtgärder. Det blir i praktiken tvingande att teckna avtal. Med mindre stolta historia av blockad och skanderande av "go home" i kommer denna rättighet mot företag som följer alla regler självklart göra att många företag från andra länder väljer att inte komma hit. Att slopa bevisregeln är dessutom med stor sannolikhet oförenligt med principer om proportionalitet och ömsesidigt erkännande. En av orsakerna som förts fram från facken är möjligheten att kontrollera att uppgifterna som lämnas är korrekta. Det föreslås en särskild bestämmelse om vilka dokument, anställningsavtal och lönespecifikationer som facket ska kunna begära ut för att säkerställa att minimivillkoren i den så kallade hårda kärnan uppfylls. Men den möjligheten finns redan. Arbetsgivare som utstationerar måste anmäla en kontaktperson som ska kunna tillhandahålla handlingar som visar att kraven i lagen är uppfyllda. I förarbetena nämns som exempel på sådana handlingar anställningsavtal som visar att arbetstagarna har villkor som är minst lika förmånliga som minimivillkoren enligt ett svenskt kollektivavtal. Man inför alltså något som det redan finns möjlighet att göra. Även bevisregeln syftar till just detta. Bevisregeln är enligt vår mening generös på så sätt att den ger långtgående möjligheter för arbetstagarorganisationer att vidta stridsåtgärder, så länge en utstationerande arbetsgivare inte visar att de utstationerade arbetstagarna i allt väsentligt har lika goda villkor som svenska arbetstagare inom det aktuella avtalsområdet. Det är därför oklart hur regeringen menar att kontrollmöjligheterna för arbetstagarorganisationerna förbättras. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Nya utstationerings-regler Regeringen föreslår vidare att förbudet mot stridsåtgärder i utstationeringssituationer i fortsättningen endast ska gälla när den utstationerande arbetsgivaren är etablerad inom EES eller . Utländska företag som verkar tillfälligt i skulle särbehandlas på grund av sin nationalitet. När lex infördes bedömde alliansregeringen att särbehandling på grund av nationalitet är olämpligt om det inte finns starka sakliga skäl. Det tycker vi fortfarande. Att säkerställa goda villkor för dem som jobbar i är en självklarhet för oss, men vi menar att de förslag som läggs fram styrs mer av protektionism än av omsorg om dem som kommit hit för att arbeta. Förslaget riskerar att hämma rörligheten inom EU och att stå i strid med . För att underlätta för utstationerande företag att göra rätt och för utstationerade arbetstagare att ta till vara sina rättigheter är det viktigt att dessa vet vad som gäller på svensk arbetsmarknad. Svenska kollektivavtalsvillkor måste därför vara lättillgängliga. Med lex reglerades att arbetstagarorganisationer ska ge in kollektivavtalsvillkor till . Det är väldigt få som lämnats in. Därför anser vi från allianspartiernas sida att sanktionsmöjligheter bör kopplas till kravet. Att regeringen inte lägger fram några förslag som på allvar förbättrar transparensen är märkligt. Detta innebär i princip att en arbetstagarorganisation enligt de svenska reglerna kan vidta stridsåtgärder för att uppnå villkor som den utstationerande arbetsgivaren faktiskt inte fått kännedom om. Regeringen vill alltså göra det möjligt att vidta stridsåtgärder mot företag trots att de uppfyller kraven. tvingas teckna dessa särskilda kollektivavtal. Det är ett stort avsteg från den svenska modellen. Möjligheter till kontroller av om uppgifter stämmer införs, vilket redan finns enligt lex . Regeringen visar på stor handlingskraft genom att slå in öppna dörrar. Regeringen och majoriteten bestående av Socialdemokraterna, inför särbehandling av företag beroende på nationalitet. Man säger sig vilja ha rörlighet men lagstiftar mot det. Detta är grova avsteg hos socialdemokrater och miljöpartister från tidigare principer som den svenska modellen, särbehandling beroende på nationalitet och fri rörlighet. tillsammans med Alliansen anser att detta är mycket olyckligt. Jag yrkar bifall till reservation 1. Det är glädjande att vi står här och kan debattera en proposition som äntligen ligger på bord. kan vi äntligen få till stånd en lagändring som utvidgar möjligheterna att uppnå kollektivavtal i för utstationerade arbetstagare, ytterst med stöd av konfliktåtgärder. Det är viktigt och mycket välkommet. Det här är förstås, som jag återkommer till, inte något som kommer att eller kan få bort all exploatering av utländska arbetare och därmed inte heller det stora tryck som den svenska arbetsmarknadsmodellen utsätts för genom en kombination av marknadsliberala , inhemska kapitalintressens framflyttade positioner och stor ojämlikhet både i och utanför vårt land. Men det är ett viktigt och verkligt steg framåt jämfört med nuvarande lagstiftning. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Nya utstationerings-regler Alla som arbetar i ska garanteras rimliga löne- och arbetsvillkor. Det viktigaste instrumentet för att uppnå detta är kollektivavtalet. Dess funktion är i grunden att hindra osund konkurrens. Arbetstagare ska inte tvingas tävla om arbetstillfällen genom att bjuda under varandra i fråga om lön och arbetsvillkor, och seriösa företag ska inte konkurreras ut av företag som pressar priser genom oacceptabla villkor för arbetstagarna. ger kollektivavtalen en hög grad av flexibilitet när det gäller att reglera förhållandena på arbetsmarknaden. Regering och riksdag behöver inte ge sig in och detaljreglera än den ena, än den andra branschen, och dynamiken inom sinsemellan väldigt olika näringar kan kombineras med behovet av viss stabilitet och trygghet för dem som gör jobbet. Detta är något som kan komma till stånd om parterna är relativt välorganiserade och om det finns välfungerande regler för både samförstånd och konflikt. Förhandlingsrätten, rätten att fritt teckna kollektivavtal och konflikträtten utgör grundläggande fri- och rättigheter. De är också förutsättningar för att det svenska kollektivavtalssystemet ska kunna fungera och stärkas. Det är mot den bakgrunden man ska se det principiella och det dramatiska med den så kallade Lavaldomen och de ändringar i svensk lag som infördes därefter - det som har kommit att kallas för lex . Förkortat kan vi säga att de och Elektrikerna /05 gjorde det som är en grundläggande facklig uppgift, nämligen krävde av bolaget un Partneri att man i samband med ett bygge i skulle teckna ett svenskt kollektivavtal. Detta ville bolaget inte göra, och facken tog då till konfliktåtgärder. Bolaget klagade rättsligt mot detta, och de svenska arbetsköparorganisationernas jurister hjälpte senare till att driva fallet vidare. När det efter en del turer kom ett beslut i som gick emot de svenska facken var det inte bara ett slag mot den svenska modellen utan också något som skapade stor juridisk och facklig debatt i hela . När den tidigare högerregeringen sedan skulle implementera det nya rättsläge som uppkommit genom domen i svensk rätt gick man dessutom längre än vad krävde. Det var vår bedömning då, och det har varit vår uppfattning alltsedan dess. Vi har absolut inte varit ensamma om det heller. Det är något som har påpekats i både svensk och internationell debatt. kom 2011 med ett tillkännagivande till den tidigare regeringen om att "överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv". har Lavallagen fått kritik såväl inom ILO-systemet som i för mänskliga rättigheter.