bet · H401KrU5 · 2017-02-16 00:00:00 — Vad jag vill poängtera är att vi missar massor av talang och kreativitet ute i landet som borde komma fler till del. Det här vill vi i ändra på. För att fler ska kunna ta del av, delta i och utveckla kulturen bör vi hitta en ny modell - en modell där vi lyfter fram spetskompetensen där den finns i landet. Som jag ser det borde detta ske i samverkan mellan regionerna och staten genom en ny modell för den nationella kulturpolitiken. Här behöver vi bygga vidare på de tankar som gjort kultursamverkansmodellen så framgångsrik. måste de statliga institutionerna ta ett större ansvar för hela landet. Det är något som bör få i uppdrag att ta fram underlag för hur det ska genomföras. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur för alla blir ett alltmer mångkulturellt land, vilket skapar många nya fantastiska möjligheter. Kultur stärker också självförtroendet och gör att fler tar till vara yttrandefriheten. Det i sin tur stärker delaktigheten och demokratin i vårt samhälle. Genom kulturen och det fria samhällslivet får vi möjlighet att förstå oss själva och andra bättre. Med kreativitet växer vi både som individer och som samhälle. För att fler människor ska kunna få nya och vidgade kulturella intryck vill vi i både sprida och utveckla vårt kulturliv också genom internationella kontakter. Det kan ske genom samarbete med vänorter och med ökad aktivitet inom kulturområdet via våra ambassader och konsulat men också genom direkt utbyte mellan aktiva kulturutövare. Med den digitala tekniken har mycket kultur och kunskap blivit mer tillgänglig för många fler. Det har blivit enklare att sprida kultur, och möjligheten till delaktighet är nu större . Detta syns inte minst med breda kulturformer som dataspel, den svenska musiken som sprids och uppskattas i stora delar av världen och möjligheten att se internationella föreställningar på bygdegården hemma i byn. Den tekniska utveckling vi är mitt inne i ger fler möjlighet att finna ett uttryck som passar just dem. Det skapar dessutom företag, jobb och exportinkomster. Möjligheten att både ta del av och själv skapa kultur genom digital teknik måste tas till vara. Vi har inte råd att stå vid sidan om. Vi har ett kreativt entreprenörskap som engagerar många, och vi vet inte vilka nya kulturella yttringar som kommer att uppstå när tekniken fortsätter att utvecklas. I ser vi kulturens egenvärde, för kulturen har ett självklart värde i sig själv. Vi ser också värdet i de positiva effekter, för varje individ och för samhället, som kulturen bidrar med. I strävar vi därför efter att alla oavsett bostadsort, bakgrund, funktionsförutsättning eller livssituation ska ha möjlighet att delta i ett kulturliv som rymmer både professionellt buren kultur och amatörers skapande. För är det viktigt att alla ska få möjlighet att utvecklas oavsett var i landet man bor. När jag hör Per Lodenius hålla sitt anförande funderar jag på vilket partis politik det är Per Lodenius talar om. Uppenbarligen är det inte i alla fall, för är det parti som går fram med den absolut svagaste kulturpolitiken. vill skära ned mer än på kulturpolitiken, och går bland annat hårt fram mot kultursamverkansmodellen och vill skära 75 miljoner där, det vill säga på kultur som ska komma ut i våra regioner. skriver i en gemensam reservation med övriga allianspartier att man ser positivt på kultursamverkansmodellen och vill utveckla den. skär man ned på resurserna. Det är djupt ohederligt, tycker jag. talar gärna om närodlad politik. Varför bedriver då en centraliserad nedskärningspolitik på kulturområdet? STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur för alla drar inte ned, men vi höjer inte anslagen på samma sätt som gör. Det beror på att tar ett större ekonomiskt ansvar än regeringen gör i sin budget. Vad vi inte heller gör är att höja skatterna på det sätt som och övriga regeringen gör. Dessa skattehöjningar drabbar också kulturområdet hårt. Det handlar om höjda arbetsgivaravgifter - fördubblade för ungdomar - med över 2 miljarder inom kultur- och fritidssektorn. Det slår mot landsbygdsföretagare och ungdomar på landsbygden och på mindre orter. Anledningen är att man ska kunna ge statligt stöd till de statliga museerna i . Man höjer momsen på biograferna, vilket har gjort att drygt 80 biografer har avregistrerat sig som biografer . Dessutom har flera biografer höjt biljettpriserna på grund av momshöjningen och höjningen av arbetsgivaravgifterna. Efter en knapp månad skrev i tidningen att det inte hade skett något och att man inte såg någon effekt av detta. Men , , ser vi effekter. Vad är det för kulturpolitik driver? var med och tog fram Kulturen - det fjärde välfärdsområdet som skulle bli kulturprogram. Är det detta som gäller nu? Håller ni på att genomföra ett förbud mot reklam i kollektivtrafiken, att det ska ställas tydligare direktiv och krav på kulturinstitutioner vad gäller kvantifierade mångfaldsmål och så vidare? Är det kulturpolitik? Jag tror att alla andra förstår skillnaden på "till" och "från", men Per Lodenius har alltid haft svårt att skilja på dessa begrepp. Låt oss börja med politik. Jag var med i en arbetsgrupp som hade ett flertal seminarier med kulturarbetare runt om i landet. Fler än hundra engagerade kulturarbetare var med och bollade in förslag som vi sammanställde till , som sedan tog ställning till vilka förslag vi kunde göra politik av. politik är den politik som regeringen driver. Det är politiken från . Går vi till politik har Per Lodenius samma svårigheter med "till" och från". Vi hörde ett anförande som jag tror att Per Lodenius kan ha hållit på en centerstämma för att försöka förmå att börja driva en kulturpolitik värd namnet. Men när han inte lyckades med det höll han anförandet här i stället. Om vi tittar på vilka rörelser som finns i ser vi att de är väldigt negativa inom kulturpolitiken. Vi ser företrädare för som säger att de vill lägga ned allt kulturstöd. Det enda lilla kulturstöd som kan tänka sig ska finnas kvar är ett debutantstöd. Om debutanten sedan inte blir kommersiellt bärkraftig ska det också bort. talar till och med i termer av att kulturstöd är lika mossigt som gårdagens pizza. Jag skulle vilja säga att det som uppenbarligen är lika mossigt som gårdagens pizza är kulturpolitik. Jag tror att Per Lodenius håller med mig om detta i själ och hjärta, och jag önskar honom lycka till i arbetet med att få att börja driva en kulturpolitik värd namnet framöver. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur för alla Att upprepa citat på fel sätt, vilket även har gjort tidigare, i debattartiklar, betyder inte att de är sanna. Ja, har en lite annorlunda kulturpolitik än vad driver. är en fristående organisation som driver sin egen politik. Jag driver politik, som antas på våra partistämmor. Jag undrar hur mycket av kulturpolitiken som har antagits på stämmor. Jag har inte hittat något alls. Däremot har , med anledning av utkastet till det så kallade kulturprogrammet, sagt följande på tv - det finns också skrivet - och citerar jag ordagrant: "Mycket av det som finns i förslaget har vi redan omvandlat till faktisk politik. Sedan är det andra saker som vi behöver arbeta vidare med på ." Jag tolkar detta som att programmet ska genomföras. Jag ställde en fråga om detta till kulturministern under budgetdebatten, och då sa hon att dessa punkter aldrig har och aldrig kommer att genomföras. Tyvärr har jag inte hunnit ta fram detta exakt ordagrant, men hon var väldigt upprörd och tydlig med att programmet aldrig har genomförts och aldrig kommer att genomföras. Frågan får hänga i luften, herr talman: kulturpolitik är det egentligen som driver? Man har ingen partilinje när det gäller kulturprogrammet. Någon sådan har inte antagits, vad jag har kunnat se, och har heller inte kunnat visa det på partistämmor eller på annat öppet sätt. Eller är detta något som man bara diskuterar bakom stängda dörrar? I diskuterar vi detta öppet. Vi är ett öppet parti, och vi har diskuterat kulturen på varenda partistämma. Vi har ett klart och tydligt kulturprogram som handlar om kultur i hela landet. Per Lodenius från ! Jag omfamnar dig och dina tankar. Men jag omfamnar inte att vi ska ha en nationell kulturhuvudstad. Jag var själv ansvarig för , som var kulturhuvudstad, och vet vilken enorm tillgång det är. En insatt krona gav tillbaka när man räknade i efterhand. Då var inte turism inräknat. hade vi 1,4 miljarder, som sedan ökade och 2016. Det är mycket pengar. Om jag vore Per Lodenius skulle jag verkligen se till att gå armkrok med socialdemokratin, och och öka på budgeten. Det är detta vi måste slåss för. Jag vill bara ge en liten bild när det gäller kulturen, som är internationell. Vi är stora runt omkring, och staten måste bygga infrastruktur för att vi ska kunna fortsätta att vara stora. Jag kan ge ett exempel: Refused, som fick regeringens musikexportpris. Det är ett Umeåband som återförenades. De sålde ut sin första föreställning vid återföreningen i - 350 000 biljetter till en föreställning. Det, ni! De fortsatte sedan till , där de bara körde några föreställningar. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur för alla Att bygga infrastrukturen är en tillgång för exportlandet. Jag uppfattade inte riktigt om det fanns en fråga. Jag håller med om att musikexportpriset, som regeringen ger, är bra uppmuntran och med tydlighet visar vad vi gör i . Jag sa också att vi har stora exportframgångar och mycket internationellt gångbar kultur. Det jag vill visa på är hur detta ska kunna spridas över hela landet på olika sätt. Nationellt kulturhuvudstadsår handlar inte om samma magnitud, storlek och satsningar som i . Detta handlar om en mer nationell nivå. var en europeisk kulturhuvudstad, där man hade mycket stöd och kopplingar ute i och även samarbete med tidigare kulturhuvudstäder, också under . Detta handlar om en nationell satsning. På det viset riktar vi kulturlyktan mot det som händer ute i landet på olika sätt. Vi låter nationella och andra institutioner visa på möjligheter ute i landet. Inom vet vi fortfarande att ett nationellt kulturhuvudstadsår är en av flera olika satsningar och möjligheter som finns. ska jag gå in på nästa inlägg. Per Lodenius från ! Du sa i ditt tidigare replikskifte med att har ett större ansvarstagande än vad vi har och att det är därför ni skär ned i budgeten. Det rimmar väldigt dåligt. Jag hade hoppats att vi kunde gå armkrok. Om det är något vi ska göra är det att gå armkrok till finansen och alla andra departement och säga: Utan konsten och kulturen kan vi inte utveckla landet. Jag tror tyvärr inte på förslaget att vi ska ha en nationell kulturhuvudstad. Jag tror däremot att det är viktigt att vi uppmuntrar och bygger infrastrukturer och med handlingskraft visar att vi är beredda att stå upp för konsten och kulturen, även när det gäller plånboken. Vi ska inte sitta på plånboken, utan vi ska se till att lyfta upp den och stötta konsten och kulturen i hela landet. Det beror också på vad man kallar det och vem som ska sitta och hålla i pengarna. Vi i tror inte att staten allenarådande är den som är god och som ska gödsla med pengar över landet. Vi tror på varje människas och varje individs möjligheter och utvecklingspotential, ute i kommunerna men också bland företagare och andra. Du talade om besparingar, men det handlar om att vi har lägre anslag. Det beror på att vi inte har höjt anslagen på det sätt som regeringen har gjort i jämförelse med budgeten . Det är också ett sätt att se på det. Jag ska ta detta tydligt, lugnt och pedagogiskt. Vi i vill ha ett större ekonomiskt ansvarstagande än det som vi ser i regeringens budget. Finanspolitiken anser vi behöver skapa skyddsvallar i goda tider inför framtida nedgångar. Men i stället för att göra detta väljer nu den sittande regeringen, som vi ser det, att låta statsfinanserna gå med underskott . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur för alla föreslår i stället en budget som är i balans redan under detta år. Sedan kommer överskott att nås åren därefter. Vi sparar 11 miljarder mer än regeringen . Vi har inte lika mycket utgifter. I är vi tydliga med att vi ser potentialen i hela och vikten av att hela landet utvecklas. Det är detta vi jobbar för i vår budget. Det innebär att vi inte har de höjningar och skatter som regeringen nu genomför och som drabbar också kulturområdet. Det handlar om arbetsgivaravgifter som fördubblas för ungdomar, det handlar om momshöjningen på bio och så vidare. Det är sådant som slår mot landsbygdsföretag och mot ungdomar på landsbygden och på mindre orter, inte minst inom kultur- och fritidsverksamhet, i stora delar. Det handlar om att människor får mindre pengar till att själva välja hur de vill använda sina resurser, exempelvis till kultur ute i landet. På det sättet har vi en starkare budget för kulturen, för vi tror på varje människa och på kulturen i hela landet, inte bara på fri entré till museer i . När jag var barn var det genom skolan som jag fick uppleva och skapa kultur. Den kommunala kom till klassen och lärde alla spela blockflöjt. De fria teatergrupperna kom till skolans gympasal och spelade teater. Jag minns det som fängslande när det hände. Men jag tog mig ändå aldrig på egen hand till någon större uppleva teater eller musik. Jag minns också hur tråkigt, eller snarare olidligt, jag tyckte det var att tvingas läsa genom . Men det fanns tack och lov en skolbibliotekarie som lyckades locka mig till böckernas värld på mina villkor. Jag hade redan då ett politiskt intresse, och jag var nyfiken på mitt ursprung. Så när jag fick böcker i min hand var jag fast. Jag har inte läst eller sett alla klassiker, och det har ibland och i vissa sammanhang gjort att jag har känt mig alienerad. Det kan kännas skämmigt. Men sedan tänker jag till lite grann och gör mig fri från den där skamkänslan, därför att jag också konstaterar att det som inte talar till mig och det som inte representerar mig är det som är problemet. Det är det som stänger ute många av oss från kulturen. För att kulturen ska vara till för alla måste den också spegla samhället och oss alla. Den måste också vara fysiskt tillgänglig. Litteratur- eller kulturkanon är inte vägen fram. För min del har det varit hiphoppen, seriefiguren , , Vera-Zavala och Liv Strömquist som har varit vägen till musiken, till läsandet, till - till kulturen. Det är de som har speglat och tagit upp det som har varit relevant för mig. Dessvärre ser vi att kulturinstitutionerna är tröga vad gäller breddad rekrytering på alla plan. Det påverkar givetvis utbudet, vilka som gestaltar, vilka som gestaltas och vilka som kommer att vara intresserade av att ta del av detta. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur för alla Vårt förhållande till kultur går i arv. Jag är medveten om att jag inte tar mina barn till teater eller klassiska musikkonserter, därför att jag själv inte har haft den vanan. Men när det är möjligt går vi på konserter med eller , och vi går ofta på bio. Böcker har jag däremot läst för dem sedan de föddes, både på spanska och på svenska, därför att jag visste att det skulle ha betydelse för deras kunskapsinhämtning. Jag kan be mina barn att läsa en bok bara för att fascineras av deras lätthet att kunna sluka en bok på ett sätt som jag fortfarande inte förmår, trots att jag tycker om att läsa. Kulturen spelar en central roll i ett demokratiskt samhälle. Genom kulturen kan olika grupper och individer få uttrycka sina livsval. Kulturpolitiken är därför ett viktigt verktyg i arbetet för att försvara de mänskliga rättigheterna och alla människors lika värde. Därför måste den vara för alla. Därför är det viktigt att sänka trösklarna genom fria entréer och genom sänkta avgifter till och genom att uppvärdera de estetiska ämnena i skolan. Därför ska vi också bejaka olika uttrycksformer och ge människor möjligheter att ta del av dem. Här tycker jag att har gjort en spännande resa från att ha haft en hård, absurd och odemokratisk nolltolerans mot graffiti till att erbjuda flera öppna väggar, där konstverken skiftar . Det är olika konstnärer, och publiken får se detta helt fritt. Ett lands kulturpolitik speglar dess syn på människan, både som skapare och som mottagare av det som har skapats av andra. Kultur kan också påverka människor att se världen med nya ögon, byta perspektiv och tänka på andra sätt. Kulturen kan vara ett viktigt verktyg för att förändra destruktiva eller förlegade attityder, traditioner och normer. Genom kulturen kan vi människor tolka och definiera vår tid, vårt förflutna och våra visioner framåt. Makten över tanken skapas i hög grad av vår möjlighet att utöva kultur och av att tillgodogöra oss kulturupplevelser. Våra föreställningar präglas av den världsbild som andra förmedlar till oss, men också av vilka möjligheter vi har att själva berätta våra historier. Kultur och kulturyttringar är därför aldrig neutrala. De präglas av sin tids föreställningar, motsättningar och villkor. Könsmaktsordningen, heteronormen, den strukturella rasismen och klassamhället begränsar det fria uttrycket genom att osynliggöra, undertrycka och nedvärdera berättelser och erfarenheter. Jämställdhet och jämlikhet kan därför aldrig uppnås, vare sig i samhället i stort eller inom kulturen, om vi inte bekämpar och segrar över dessa maktstrukturer. Kulturpolitiken och kulturlivet genomsyras, precis som samhället i övrigt, av patriarkala strukturer. Män är överrepresenterade inom kulturens alla områden. Det innebär att alla andras berättelser, erfarenheter och uttryck förblir underrepresenterade på alla nivåer i kulturlivet. Både historia och nutid präglas av osynliggörande av kvinnor men även av hbtq-personer, personer med olika funktionsnedsättningar, rasifierade grupper och nationella minoriteter. Att uttrycka sig genom konsten är en fundamental mänsklig rättighet. Varje konstnärligt uttryck är unikt och en viktig del av det samhälle vi lever i. Resultatet av konstnärligt skapande kan inte likställas med vanliga varor och tjänster utan har en särskild dimension. Marknadskrafterna kan inte ensamma garantera kulturell mångfald, vare sig lokalt, regionalt, nationellt eller internationellt, utan huvudansvaret för detta vilar på det allmänna och på kulturpolitiken i stort. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur för alla Det måste därför ges förutsättningar för att alla ska få möjlighet att utveckla sin skapande förmåga och vara aktiva deltagare på likvärdiga villkor i kulturlivet. Människors berättelser och erfarenheter ska belysas, gestaltas och representeras likvärdigt inom kulturens alla områden. Kulturell mångfald är i grunden en fråga om demokrati, yttrandefrihet och jämlikhet och någonting som berikar oss alla. Därför behövs det en progressiv kulturpolitik som bland annat präglas av normkritiska, feministiska samt antirasistiska perspektiv och som bryter ned de hinder för att utöva och ta del av kulturen som klassamhället skapar. Detta är särskilt viktigt i där främlingsfientliga partier och den högerextrema rörelsen stärker sina positioner och både begränsar våra möjligheter att fritt uttrycka oss genom kulturen och ifrågasätter den fria kulturen. Jag inleder med att yrka bifall till reservation 1 under punkt 2. Här vill jag också uppmärksamma kammaren på det särskilda yttrandet från Liberalerna som finns under denna punkt och som större delen av mitt anförande kommer att handla om. Jag yrkar dessutom bifall till reservation 5 under punkt 7. är ett öppet samhälle. Det ska vara välkomnande, det ska vara nyfiket och det ska vara intresserat av omvärlden och söka sig utåt för att skapa förståelse inåt. Ett öppet samhälle behöver litteratur, konst och andra kulturella uttryck som provocerar och utmanar, roar och oroar. Det ger människor verktyg att förstå, ifrågasätta, påverka och se på samhället ur nya perspektiv. När människor utövar eller tar del av kultur föds inspirationen, kreativiteten och de nya idéerna, liksom samförståndet. Kulturpolitikens uppgift är, herr talman, inte att styra kulturen - vilket är en uppfattning man ibland kan få av regeringens politik - utan att förbättra förutsättningarna för det konstnärliga skapandet och för individens bildning, oavsett var i landet man lever och verkar. Kulturens värde behöver inte motiveras med något annat än att det är kultur. Kulturpolitiken får aldrig reduceras till ett verktyg med uppdraget att lösa problem som till exempel arbetslöshet, regional obalans, utanförskap, bristande jämställdhet eller liknande. Detta innebär att den svårligen kan mätas enbart i mål som arbetstillfällen eller antal projekt, vilket är hur regeringen har lagt upp politiken. Därför avvisar vi i Liberalerna regeringens olika förslag om särskilda anvisningar och satsningar inom särområden som fragmentiserar kulturens roll. Från Liberalernas sida, herr talman, vill vi i stället genomföra några grundläggande kursomläggningar inom kulturpolitiken. För att kulturpolitiken verkligen ska bli ett kraftfullt verktyg måste målen, inriktningarna och kanske framför allt statens synsätt på det regionala och kommunala självstyret förändras. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kultur för alla Kulturen måste vara tillgänglig för alla människor. Detta kräver en bredd i kulturutbudet som tillfredsställer människors olika behov, och det är i detta som kultursamverkansmodellen har en avgörande nyckelroll. Särskilt årsrika människor och personer med funktionsnedsättning, herr talman, har liksom alla andra en självklar rätt till kulturella upplevelser - men måste ges extra möjligheter. Därför måste uppsökande verksamhet och anpassade forum ha en stark ställning inom kulturpolitiken i den statliga kulturdelen. Det kan ske både genom direkta insatser och genom att personliga assistenter, vård- och omsorgspersonal eller närstående blir välutbildade förmedlare. Det jag talar om är en av de viktigaste kulturpolitiska uppgifterna, nämligen att skapa utrymme för kvalitetskultur i hela landet. Som alla vet kommer det offentliga stödet till kulturen från såväl stat som regioner och landsting och kommuner. Alla fyra har ansvar för att skapa goda möjligheter till ett rikt kulturliv med både bredd och djup. Av den uppföljningsrapport om samverkansmodellen som kulturutskottet gjorde framgår att modellen har bidragit till en bra fokusering men att det har varit svårt att få till den förnyelse och utveckling av kulturen som faktiskt var ett av grundsyftena med modellen. Det är därför vi i Liberalernas budgetmotion avsätter mer än regeringen till kultursamverkansmodellen, . Vi vill mer, och vi menar allvar - därav vårt särskilda yttrande i dagens betänkande. Alltsedan kultursamverkansmodellens införande har staten backat från finansieringsansvaret genom väldigt låga årliga indexeringar och i stort sett inga anslagshöjningar. När modellen infördes tillfördes inga extra statliga medel, och det som i praktiken fördelas till regionerna har inte heller ökat i samma takt som den regionala finansieringen. har statens grepp om de regionala kulturplanerna som styr medelstilldelningen hårdnat betydligt. Liberalerna menar att den statliga kulturpolitiken i princip bör vara generell och att selektiva urvalsprinciper måste tillämpas mycket sparsamt. Det nationella stödet måste präglas av långsiktighet och fördelas med mycket större förtroende för de lokala och regionala kompetenserna. Därför satsar vi, verkligen och genuint, på kultursamverkansmodellen - både finansiellt och genom att vi lägger över mycket mer ansvar regionalt. De ekonomiska problemen för våra lokala och regionala kulturscener har blivit alltmer akuta. Inte minst höga omkostnader för personal och hyror tär på institutionernas ekonomi. Det ser vi alltmer , med höjda skatter som kommer att slå hårt. Staten har varit med och utsett nationella företrädare inom kulturområdet - exempelvis har man utsett Göteborgssymfonikerna till nationalorkester - utan att vare sig finansiellt eller på annat sätt stötta utvecklingen av dem. Detta är inte hållbart.