bet · H501SoU5 · 2017-11-27 00:00:00 — I motion 2016/17:3750 av och (båda C) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett nytt förslag till inriktning för att genomföra funktionshinderspolitiken med mer konkreta skrivningar och där man tar ett helhetsgrepp om frågan om utanförskap bland personer med funktionsnedsättning. Att fler människor med funktionsnedsättning liksom andra grupper i utanförskap kommer i arbete eller utbildning är enligt motionärerna en av de viktigaste frågorna för att få ett samhälle som håller ihop. I kommittémotion 2017/18:3750 av m.fl. (KD) yrkande 112 föreslås ett tillkännagivande om målet för funktionshinderspolitiken. I motionen anges att målet för funktionshinderspolitiken är att personer med funktionsnedsättning ska ha likvärdiga levnadsförhållanden med resten av befolkningen. Vidare anges att politiken ska fokusera på att förbättra tillgängligheten, utbildningsmöjligheterna och förankringen på arbetsmarknaden. Likalydande yrkande finns i kommittémotionerna 2015/16:2568 av m.fl. (KD) yrkande 86 och 2016/17:3305 av m.fl. (KD) yrkande 89. I kommittémotion 2015/16:748 av m.fl. (V) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att ett feministiskt perspektiv och åtgärder för ökad jämställdhet bör vara en del av regeringens kommande strategi för att genomföra funktionshinderspolitiken. I yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att en fördjupad kartläggning som fokuserar på situationen för kvinnor med funktionsnedsättning bör vara en del av regeringens kommande funktionshindersstrategi. I motion 2017/18:1122 av (S) föreslås ett tillkännagivande om funktionsvariationsperspektiv på alla politikområden. För att alla människor ska kunna delta på lika villkor i samhällslivet måste enligt motionären funktionsvariationsperspektivet få fullt genomslag på alla politikområden. I motion 2017/18:2188 av (M) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen inför en kommande reviderad strategi för funktionshinderspolitiken bör se över de delar av strategin som rör arbetsmarknaden för att ge fler människor med funktionsnedsättningar fler möjligheter att snabbare komma in på arbetsmarknaden. I motion 2017/18:1750 av m.fl. (M) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen, , i samband med budgetpropositionen ska redovisa resultaten av utvecklingen mot identifierade inriktningsmål och delmål för arbetet med de förbättrade villkoren för människor med funktionsnedsättning. Utskottet anser att alla med funktionsnedsättning ska kunna delta i samhället på så jämlika villkor som möjligt. Funktionshinderspolitiken är således en del i arbetet för ett mer jämlikt samhälle, där människors olika bakgrund eller förutsättningar inte ska avgöra möjligheten till delaktighet i samhället. Mot den bakgrunden välkomnar utskottet regeringens förslag till ett nytt nationellt mål och ny inriktning för funktionshinderspolitiken. I fråga om målet för funktionshinderspolitiken stöder utskottet i huvudsak det nya mål som regeringen föreslår i propositionen. Utskottet anser i likhet med regeringen att det nationella målet bör ha sin grund i mänskliga rättigheter och FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Målformuleringen bör dock enligt utskottet även i fortsättningen innehålla en koppling till mänsklig mångfald som grund eftersom det tydligare belyser att människors skiftande funktionalitet omfattas. Därför föreslår utskottet att det nationella målet för funktionshinderspolitiken formuleras på följande sätt: Det nationella målet för funktionshinderspolitiken är att, med FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som utgångspunkt, uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet för personer med funktionsnedsättning i ett samhälle med mångfald som grund. Målet ska bidra till ökad jämställdhet och till att barnrättsperspektivet ska beaktas. Utskottet anser att bör godkänna vad utskottet ovan föreslår om målet för funktionshinderspolitiken och tillstyrker således motion 2016/17:3751 (KD, M, C, L) yrkande 1. När det gäller inriktningen för funktionshinderspolitiken delar utskottet regeringens bedömning att det finns ett behov av att tydliggöra vad funktionshinderspolitikens genomförande omfattar för att klargöra hur det nationella målet ska kunna nås och på vilka sätt funktionshinder kan förebyggas och undanröjas. Mot den bakgrunden ställer sig utskottet bakom regeringens förslag till ny inriktning för genomförandet av funktionshinderspolitiken. Vidare är det enligt utskottet av stor vikt att det finns en helhetssyn på de olika delsystem som omfattar den enskilda människan oavsett funktionsnedsättning. konstaterar utskottet att det pågår flera utredningar och uppdrag inom viktiga delar av den samlade funktionshinderspolitiken. För att regeringens proposition ska fungera fullt ut i praktiken krävs att alla delar av funktionshinderspolitiken bildar en samlad helhet, vilket ännu inte är fallet. Ett helhetsgrepp kan enligt utskottets mening svårligen tas innan utredningar, remisshantering och analyser är färdigställda. Utskottet anser att det behöver tas ett samlat helhetsgrepp om funktionshinderspolitiken. Detta bör ges regeringen till känna. Utskottet tillstyrker därmed motion 2016/17:3751 (KD, M, C, L) yrkande 2. Utskottet anser i likhet med regeringen att det nationella målet för funktionshinderspolitiken ska bidra till ökad jämställdhet. Jämställdhet behöver bli en tydligare del av funktionshinderspolitiken. Det är därför glädjande att det enligt regeringen är prioriterat att utjämna skillnader i levnadsvillkor mellan å ena sidan flickor och kvinnor och å andra sidan pojkar och män med funktionsnedsättning. Utskottet finner mot denna bakgrund inte skäl att nu föreslå någon åtgärd med anledning av motion 2015/16:748 (V) yrkandena 1 och 2. Utskottet konstaterar vidare att regeringen i propositionen redovisar ett antal åtgärder som inom olika politikområden ska bidra till det nationella målet för funktionshinderspolitiken. Åtgärderna återfinns till stor del inom politikområdena arbetsmarknad, utbildning, transport, diskriminering och tillgänglighet. Som regeringen framhåller krävs dock insatser inom samtliga berörda politikområden för att målet ska kunna uppnås. Med det anförda och vad som redovisats ovan om pågående arbeten på området finner utskottet inte skäl att nu föreslå någon åtgärd med anledning av motionerna 2016/17:3750 (C), 2017/18:1122 (S) och 2017/18:2188 (M). Med det ovan anförda anser utskottet även att motionerna 2015/16:2568 (KD) yrkande 86, 2016/17:3305 (KD) yrkande 89 och 2017/18:3750 (KD) yrkande 112 kan avstyrkas. I fråga om styrning och uppföljning av funktionshinderspolitiken anser utskottet i likhet med regeringen att det behövs ett system som är långsiktigt och stabilt. Utskottet välkomnar således den utredning som regeringen aviserat och som ska lämna förslag till utformning av ett sådant styr- och uppföljningssystem. Utskottet delar även regeringens bedömning att MFD bör fortsätta att följa utvecklingen på området som styr- och uppföljningssystemet bereds. Mot denna bakgrund är utskottet inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motion 2017/18:1750 (M). FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att anta FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som svensk lag, om oberoende granskning av mänskliga rättigheter och om möjlighet för personer med funktionsnedsättning att välja bostad och bostadsort. Jämför reservation 6 (L). Regeringen ser arbetet med funktionshinderspolitiken i och förverkligandet av FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som en central del i arbetet med att säkerställa full respekt för internationella åtaganden när det gäller mänskliga rättigheter. Rekommendationerna från för konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning har beretts bl.a. inom ramen för utformningen av den framtida funktionshinderspolitiken och som ett underlag för att ta fram nya mål och en ny struktur för att genomföra funktionshinderspolitiken. Enligt regeringen understryker detta arbetssätt att funktionshinderspolitiken är en del av arbetet med mänskliga rättigheter som det kommer till uttryck i bl.a. FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Vidare innebär det att kommitténs rekommendationer kan beredas inom ramen för de nationella politiska prioriteringarna. I propositionen framhålls att rekommendationerna från har beretts i det löpande arbetet genom att regeringen har beslutat om särskilda åtgärder i nära anslutning till kommitténs rekommendationer. har ett samordningsansvar för funktionshinderspolitiken och ansvarar för att samordna till kommittén och för uppföljningen av kommitténs rekommendationer. När det gäller artikel 33 i FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning om genomförande och övervakning i varje enskilt land redovisas i propositionen att kommittén har rekommenderat att konventionsstaten inrättar en oberoende övervakningsmekanism i enlighet med Parisprinciperna (FN:s resolution om Parisprinciperna A/RES/48/134, 20.12.193) som effektivt fullgör skyldigheten enligt konventionen. Vidare redovisas att regeringen i skrivelsen om regeringens strategi för det nationella arbetet med mänskliga rättigheter (skr. 2016/17:29) gör bedömningen att en nationell rättigheter, enligt de s.k. Parisprinciperna, bör inrättas i och att bör vara huvudman för en sådan institution. Regeringen gör i propositionen även bedömningen att det pågående uppdraget som Myndigheten för delaktighet (MFD) har att i samarbete med () genomföra en kommunikationssatsning för att öka kunskapen och medvetenheten om innehållet i FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning bör förlängas till 2018. I uppdraget ingår att aktivt sprida kunskap och öka medvetenheten om lagändringarna i diskrimineringslagen som trädde i kraft om bristande tillgänglighet som en form av diskriminering. Vidare anges i propositionen att regeringen bör vidta särskilda åtgärder för att bekämpa diskriminering och förbättra den kunskap om diskriminering som finns på arbets- och bostadsmarknaden. I motion 2017/18:2617 av och (båda S) föreslås ett tillkännagivande om att bör anta FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som svensk lag. Att anta konventionen som svensk lag innebär att konventionen kan åberopas av myndigheter och domstolar, vilket enligt motionärerna är nödvändigt vid beslut om individers rätt till samhällsservice där besluten påverkar individens möjligheter att nyttja mänskliga rättigheter och att få fri tillgång till samhället. Liknande yrkanden finns i motionerna 2016/17:946 av (S), 2016/17:1335 av (MP), 2017/18:223 av (L) och 2017/18:3015 av (MP). I motion 2016/17:1612 av (S) föreslås ett tillkännagivande om att se över hur ska leva upp till artikel 33 i FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. I motionen anförs att är ett av få jämförbara länder som fortfarande saknar en oberoende granskning av mänskliga rättigheter. För att ska vara trovärdig i sin kritik av andra länder behöver en oberoende granskning av mänskliga rättigheter prioriteras och kvalitetssäkras. I motion 2016/17:3018 av Per Lodenius och (båda C) föreslås ett tillkännagivande om att se över hur ska uppfylla artikel 19 i konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning när det gäller möjlighet och stöd för att själv välja bostadsort och bostad. Enligt motionärerna har man inte samma möjlighet att välja bostadsort som andra om man har en funktionsnedsättning som innebär ett behov av stöd för sitt boende. FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning ratificerade 2008 FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning och dess fakultativa protokoll. Det fakultativa protokollet innebär att den enskilde har möjlighet att klaga till för konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning om den enskilde anser att dennes rättigheter är kränkta. För del trädde konventionen i kraft . Konventionen är en av de centrala om mänskliga rättigheter. Den skapar inte i sig några nya rättigheter utan tydliggör mänskliga rättigheter i relation till personer med funktionsnedsättning. Dess syfte är att säkerställa att personer med funktionsnedsättning kan åtnjuta sina mänskliga rättigheter. Av konventionen följer att varje konventionsstat efter ikraftträdandet ska lämna en fullständig rapport till för konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning om de åtgärder som den vidtagit för att verkställa sina skyldigheter enligt konventionen. lämnade sin första rapport . Varje rapport granskas av kommittén, och togs upp för granskning (en s.k. dialog) 2014. Efter genomförd dialog beslutade kommittén om sina sammanfattade slutsatser till (United Nations Convention on the Rights of Persons with Disabilities, CRPD/C/SWE/CO/1). Kommittén lämnar de förslag och allmänna rekommendationer som den finner lämpliga. De allmänna förslagen och rekommendationerna kan vara en viktig vägledning i arbetet med mänskliga rättigheter men är inte juridiskt bindande för konventionsstaten. Artikel 19 Rätt att leva självständigt och att delta i samhället Konventionsstaterna erkänner lika rätt för alla personer med funktionsnedsättning att leva i samhället med lika valmöjligheter som andra personer och ska vidta effektiva och ändamålsenliga åtgärder för att underlätta att personer med funktionsnedsättning fullt åtnjuter denna rätt och deras fulla inkludering och deltagande i samhället, bl.a. genom att säkerställa att a)personer med funktionsnedsättning har möjlighet att välja sin bosättningsort och var och med vem de vill leva på lika villkor som andra och inte är tvungna att bo i särskilda boendeformer b)personer med funktionsnedsättning har tillgång till olika former av samhällsservice både i hemmet och inom särskilt boende och till annan service, bl.a. sådant personligt stöd som är nödvändigt för att stödja boende och deltagande i samhället och för att förhindra isolering och avskildhet från samhället c)samhällsservice och anläggningar avsedda för allmänheten är tillgängliga på lika villkor för personer med funktionsnedsättning och svarar mot deras behov. Artikel 33 Nationellt genomförande och övervakning Konventionsstaterna ska i enlighet med sina förvaltningssystem utse en eller flera kontaktpunkter inom regeringen för frågor som gäller genomförandet av konventionen och ska på lämpligt sätt överväga att inrätta eller utse en samordningsmekanism inom regeringen för att underlätta därtill relaterad verksamhet inom olika sektorer och på olika plan. Konventionsstaterna ska, i enlighet med sitt rättssystem och sitt förvaltningssystem, bibehålla, förstärka, utse eller inom konventionsstaten upprätta en mekanism, inklusive en eller flera oberoende mekanismer enligt vad som befinns ändamålsenligt för att främja, skydda och övervaka genomförandet av konventionen. Vid utseendet eller upprättandet av mekanismen ska konventionsstaterna beakta de principer som hänför sig till statusen och funktionen hos de nationella institutionerna för skydd och främjande av de mänskliga rättigheterna. Det civila samhället, särskilt personer med funktionsnedsättning och de organisationer som representerar dem, ska involveras i och fullt ut medverka i övervakningsförfarandet. Regeringen gör i skrivelse 2016/17:29 Regeringens strategi för det nationella arbetet med mänskliga rättigheter bedömningen att en nationell rättigheter, enligt de s.k. Parisprinciperna, bör inrättas i och att bör vara huvudman för en sådan institution. I skrivelsen redovisas varför regeringen anser att en rättigheter bör inrättas i . Regeringen anför vidare att frågor som berör myndigheter inte ankommer på regeringen utan på att bereda. Det innebär enligt regeringen att en eventuell fortsatt beredning av frågan om att inrätta en rättigheter, med som huvudman, helt ankommer på själv. Regeringens skrivelse 2016/17:29 behandlas av . Som ett led i utskottets beredning fick en utredare i uppdrag att överväga och analysera om det är lämpligt att den nationella institutionen om mänskliga rättigheter blir en del av ombudsmän () och på vilket sätt det skulle kunna ordnas organisatoriskt. I uppdraget anges att delar utgångspunkten att en nationell rättigheter, enligt de s.k. Parisprinciperna, bör inrättas i och att bör vara huvudman för en sådan institution. Institu-tionens organisatoriska hemvist och dess uppdrag behöver emellertid utredas (protokoll 2016/17:24). Utredaren redovisade sin ? (dnr 1214-2016/17). När det gäller frågan om att placera en eventuell myndighet under anför han sammanfattningsvis följande: Det finns såväl risker som möjligheter förknippade med att låta en rättigheter (IMR) bli en del av JO. Det finns vidare vissa praktiska hinder med en sådan lösning. När det gäller alternativet att en IMR i stället inrättas som en ny, fristående myndighet under gäller allmänt sett att inte är anpassad för att administrera myndigheter utan har helt andra funktioner. Att tillföra ytterligare myndigheter bara för att kunna erbjuda dem en från regeringen formellt fristående ställning utan konstitutionell nytta för själv borde vara uteslutet. Regeringens skrivelse har som utgångspunkt att en svensk IMR på grund av önskemålet om oberoende från regeringen bör finnas under och berör endast ytterst summariskt andra alternativ. Det verkar inte ha övervägts vilka möjligheter den sammantagna myndighetsstrukturen tillhandahåller. Innan man etablerar en ny myndighet som ska göra sådant som redan görs på annat håll kunde det te sig naturligt att inventera det som finns och utreda om resurserna kan samordnas så att även önskemålet om en svensk IMR därmed tillgodoses, anför utredaren. Skälet till att någon utredning med denna inriktning inte gjorts är den tidigt intagna ståndpunkten att en IMR av oberoendeskäl måste administreras av . Att den ska ligga under parlamentet är dock inget Parisprinciperna kräver. Förutsatt att oberoendeproblematiken kan lösas med andra metoder öppnar sig alternativ till dem diskussionen varit inriktad på, alternativ som på många sätt torde vara att föredra framför en ny eller befintlig myndighet under . En ny lag om bostadsanpassningsbidrag Regeringen överlämnade en lagrådsremiss till Lagrådet med förslag om en ny lag om bostadsanpassningsbidrag. Enligt regeringen ska den nya lagen bl.a. sätta individen vars behov ska tillgodoses i centrum. Den nya lagen ska vara mer förutsägbar än den tidigare och vara bostadsneutral. I propositionen anges även att utgångspunkten för lagförslaget är att delaktighet och självständighet för den enskilde inkluderar rätten att själv avgöra vad som är viktiga egenskaper för en bostad. Samhället bör inte ha synpunkter på den enskildes preferenser, oavsett om det gäller närhet till vårdinrättning, närhet till kommunikationer, närhet till naturen eller annat. Motionsyrkanden om FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning behandlades senast av utskottet i betänkande 2014/15:SoU8 Funktionshindersfrågor. Utskottet avstyrkte motionsyrkandet, och följde utskottets förslag. Utskottet anser i likhet med regeringen att funktionshinderspolitiken är en central del av arbetet med mänskliga rättigheter som det kommer till uttryck i bl.a. FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Utskottet vill även särskilt lyfta fram att det förslag till nationellt mål som behandlas tidigare i detta betänkande tydligt fastställer att funktionshinderspolitiken har FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som utgångspunkt. Vidare noterar utskottet att MFD i samarbete med DO har i uppdrag att genomföra en kommunikationssatsning för att öka kunskapen och medvetenheten om innehållet i konventionen. Utskottet finner med det anförda inte skäl att nu ta något initiativ med anledning av motionerna 2016/17:946 (S), 2016/17:1335 (MP), 2017/18:223 (L), 2017/18:2617 (S) och 2017/18:3015 (MP). Vidare konstaterar utskottet att frågan om att inrätta en nationell rättigheter bereds inom . Utskottet anser att beredningen bör avvaktas och avstyrker därmed motion 2016/17:1612 (S). Utskottet konstaterar även att regeringen överlämnat en lagrådsremiss till Lagrådet med förslag om en ny lag om bostadsanpassningsbidrag. Utskottet anser inte att det finns skäl att nu föreslå någon åtgärd från med anledning av motion 2016/17:3018 (C). Stöd till personer med funktionsnedsättning Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör återkomma till med förslag som innebär att alla personer med funktionsnedsättning som har beviljats en insats ska få möjlighet att välja utförare enligt ett tillkännagivande som gjorde , och detta tillkännager för regeringen. avslår motionsyrkanden om insatser enligt LSS, intentionerna med LSS, grundläggande behov, ersättning från kommunen, ersättningssystem och daglig verksamhet. Jämför reservation 7 (C, V, L, KD), 8 (C, KD), 9 (SD, C), 10 (SD), 11 (SD) och 12 (S, MP, V). I kommittémotion 2017/18:2942 av m.fl. (V) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt bör presentera ett tilläggsdirektiv till den pågående som innebär att grundintentionen i lagen säkras samt att besparingskraven dras tillbaka. I kommittémotion 2016/17:3752 av m.fl. (L) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om tilläggsdirektiv till . har enligt motionärerna ett viktigt uppdrag att föreslå reformer för mer ändamålsenliga insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, men har dels krav på sig att lägga förslag som totalt sett innebär kostnadsminskningar, dels en tidplan som innebär att de som nekats stöd får vänta innan de kan hoppas på en lagstiftning som ger dem rimliga möjligheter till ett värdigt liv. Motionärerna anser att utredningen behövs, men utan nedskärningsbeting. För detta krävs ett tilläggsdirektiv. Ett likalydande yrkande finns i kommittémotion 2017/18:2899 av m.fl. (L) yrkande 1. I kommittémotion 2016/17:3752 av m.fl. (L) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att skyndsamt lägga fram förslag om förtydliganden om rätten till personlig assistans. Enligt motionärerna behöver tryggheten säkras på kort sikt för dem som just nu nekats stöd och hjälp. Regeringen behöver skyndsamt lägga fram förslag på de förtydliganden som behövs för att assistans ska kunna beviljas utifrån behov av hjälp med egenvård eller annan hjälp som förutsätter ingående kunskaper. Ett likalydande yrkande finns i kommittémotion 2017/18:2899 av m.fl. (L) yrkande 2. I partimotion 2017/18:3750 av m.fl. (KD) yrkande 118 föreslås ett tillkännagivande om en översyn av samhällsekonomiska konsekvenser av beviljade eller nekade insatser inom LSS. I motion 2017/18:1396 av (S) föreslås ett tillkännagivande om att intentionerna bakom LSS-lagstiftningen ska gälla. Enligt motionären måste effekterna av rättspraxis förändras genom tydligare lagstiftning så fort det går utan att ge avkall på kvaliteten i underlagen. I partimotion 2017/18:3750 av m.fl. (KD) yrkande 115 föreslås ett tillkännagivande om ett tilläggsdirektiv till den nu pågående om att utreda förutsättningarna för att inkludera utövande av föräldraskap och arbete i de grundläggande behoven. I yrkande 116 föreslås ett tillkännagivande om ett tilläggsdirektiv till samma utredning om att utreda förutsättningarna för att inkludera utövande av arbete i de grundläggande behoven. I kommittémotion 2017/18:1646 av m.fl. (SD) yrkande 16 föreslås ett tillkännagivande om att verka för att brukare med assistansbehov själva ska kunna välja vem de vill ha som personlig assistent. Personer med ett assistansbehov som inte överstiger får hjälp via kommunen. Kommunen sätter då själv beloppet för timersättning.