bet · H401KU11 · 2017-01-18 00:00:00 — Det är inte utan att man blir lite förfärad när man ser hela Myndighetssveriges tillkortakommanden med den här kompakta densiteten, men man blir glad och trygg av att allt släpas fram i ljuset av en kompetent ombudsmannakår. Något som jag tänker på mycket är hela migrationssituationen, till exempel familjeåterförening. Ni nämner att ni återrapporterar till om diverse tillkortakommanden i lagstiftningen. Där får vi alla ta ett gemensamt ansvar, och vi som inte sitter i regeringen får ligga på så att luckorna täpps igen. Något som överraskar och oroar mig en smula är att det saknas lagstöd för viss vålds- och tvångsanvändning för de situationer som berör gränspolisen. Finns det någon möjlighet för den som felaktigt drabbas av en sådan typ av tvångsanvändning att få upprättelse? : I fråga om upprättelse finns det möjlighet att vända sig till Justitiekanslern och begära skadestånd. Om man verkligen har rätt att få det vill jag inte uttala mig om. Jag räknar med att det här är en fråga där det verkligen kommer att ske ett snabbt arbete för att komma till rätta med de brister som finns eftersom det är en verksamhet som bör fungera på ett korrekt och rättssäkert sätt med de lagstöd som krävs. Om jag har missat någon av dina frågor är jag beredd att komplettera. (C): Finns det något tecken på att har reagerat och satt igång ett arbete? Jag har inte sett något på propositionslistan. : Det har inte jag heller, men jag har inte djupdykt i den saken. Jag har tänkt att det ska gå en liten tid innan jag gör några undersökningar för att se hur det ser ut. När det gäller arbetet vid gränspolisen fullföljer jag inspektionsserien. Jag har skickat en remiss till där man ska få beskriva hur man arbetar med de iakttagelser vi gjorde med anledning av inspektionsserien. Då ingår frågan. Jag räknar med att jag då får ett besked från om hur man agerar med anledning av beslutet som jag har fattat. (V): Ordförande! Även jag vill tacka för en bra redogörelse. Jag har tyvärr inte hunnit läsa hela , men det här är mycket mer spännande än vad många tror. Jag brukar rekommendera alla i vår riksdagsgrupp att kolla in sina områden i ämbetsmannaberättelsen. Den är verkligen en temperaturmätare på många sätt. Där finns många inslag, och man kan få många uppslag. Jag har en fråga angående myndigheter och sociala medier, bland annat frågan om polisen på Facebook. Det finns flera frågor som är intressanta. Det är självklart bra med öppna myndigheter, och myndigheterna ska vara tillgängliga. ska det finnas ett krav på skydd för den enskilde och skydd för att myndigheten ska uppfattas som seriös. Ärenden ska hanteras ordentligt och sakligt. kan sociala medier bli lite utflippade. Kommentarsfälten kan balla ur. Det kräver moderering. Även JO har skaffat Twitterkonto. Det finns många myndigheter ute i medierna. Har ni tittat på andra myndigheter eller där det har funnits anledning att göra det? Har ni några tankegångar i fråga om ”å ena sidan, å andra sidan”. Finns det skäl att titta mer på frågan utifrån ett inspektionsbehov? Jag ser även kommuner ute på medierna. Det känns lite svajigt. Det kan ibland ge ett oseriöst intryck. Det här var en luddig fråga, men det här är ett luddigt och brett område. Ordföranden: Vad var det sa? ”Det dunkelt sagda är det dunkelt tänkta.” Vi tror att det inte var på det sättet den här gången. : Jag håller med om att det finns nog en hel del faror och fallgropar med sociala medier för myndigheterna. Det är viktigt att myndigheterna vinnlägger sig om att inte förlora sin seriösa framtoning i de verksamheterna. är medierna ett viktigt sätt att nå många medborgare, som kanske använder sig mer eller mindre uteslutande av de kanalerna. På JO har vi valt att vara försiktiga. Det som finns på Twitterkontot är hänvisningar till vår egen hemsida med information om vad som finns där – vilka beslut vi har fattat. Vi har ännu inte valt att gå vidare med några andra sociala medier. I vilken utsträckning vi har tittat på andra myndigheters sociala medier kan jag inte svara på. Är det någon av mina kollegor som har tittat på något inom sina verksamhetsområden? : På mina områden har inte sociala medier varit en stor fråga. Jag vet att det i något skolärende diskuterades mobbning. Hade skolan gjort tillräckligt? En del av den påstådda mobbningen hade ägt rum på nätet. Jag hade en annan anmälan där man ifrågasatte opartiskheten hos en tjänsteman eftersom vissa personer var vänner på Facebook. Det blev inget utvecklat skrivet om detta eftersom det var ganska råddigt. Frågan finns någonstans, men jag tror inte att vi har några tydliga beslut eller att frågan har ställts på sin spets . : Låt mig få fylla på i fråga om polisen. Polisen har ett ambitiöst material för hur man ska agera på sociala medier. Det är bra. Om det följs bör det inte finnas några stora problem när det gäller den egna aktiviteten. Problemet är att vissa personer tycker att det är roligt och spännande att testa gränser, vara mycket på de sociala medierna och inte så återhållsamma som en myndighetsföreträdare ska vara. (L): Tack för en gedigen redogörelse! Jag vill först göra en reflektion och sedan ställa en fråga. Vi har tagit upp kommunernas kompetens i hanteringen av vissa frågor. finns det bristande kompetens inom alla olika verksamheter – även i de här husen. Det ska veta! Det synes mig ändå som att vi har stött på att orsaken till att ni har ett antal ärenden på rull hela är på just kommuners bristande kompetens. Det blir så förtvivlat viktigt när det gäller kommunerna eftersom de är individernas första kontakt och vardag. Men det blir också i längden en ökad arbetsbelastning för er. Har ni reflekterat över dessa frågor och ert uppdrag? Hur ska vi komma till rätta med dessa frågor? Det här var egentligen inte en fråga utan mer en reflektion. Den kanske tarvar en längre diskussion när vi träffas i ett annat sammanhang. Min fråga knyter an till fråga om medierna. Hon tog upp sociala medier. Jag tyckte att i början av anförandet sa att ni håller på att ta fram en mediestrategi för myndigheten. Vad är i så fall syftet, och vem är målgruppen? : Ja, det är en bra fråga, och det är också den fråga vår informationsansvarige sa att vi först måste tänka igenom. Vad är vårt syfte? Vad är det vi vill uppnå? Vi är precis i början av det arbetet. Det handlar om att vi vill att fler människor ska känna till att JO finns och att man har möjlighet att vända sig till JO. Men vi vill också gärna att de beslut som JO fattar ska redovisas i massmedierna eller i andra medier på ett mer lättillgängligt sätt, inte bara innehålla uppgifter om att ”JO kritiserade” eller ”JO kritiserade inte”. Vi vill lite mer förklara vad som är problemet. Det ska bli lättare att förstå och nå ut med vad JO egentligen har försökt att komma åt i det ena eller det andra beslutet. Det förutsätter många saker, kanske att journalister som skriver i dessa frågor har bättre kunskap om JO:s arbete och att vi själva arbetar mer med pressmeddelanden, funderar över om det finns andra kanaler än de traditionella eller hur vi ska göra. Det är ett arbete som befinner sig i ett tidigt skede, men vi har kommit fram till att vi gärna vill nå ut med bättre och mer lättillgänglig information om vad vi gör. (KD): Ordförande! Tack, JO, för en utmärkt redogörelse så här långt. Det är en spännande produkt vi har fått på bordet, och det finns mycket att hämta här. Det är saker som har varit i medialt rampljus, till exempel när kommuner förhindrar band att komma på spelningar, och även sådant som inte har fått fullt lika mycket uppmärksamhet, till exempel huruvida man ska använda screening. undrade om det är något man kan förlita sig på. Ni tog också upp frågan om politisk information i skolan. Där pågår arbete om en ny lagstiftning, framför allt politiska partiers rätt att finnas på skolor. Men elever bedriver också politisk kampanj på eget bevåg. Det finns ett fall refererat där en rektor kritiseras för att ha förhindrat en elev att sprida politisk information. Det handlade om ett flygblad med rubriken ”Bojkotta ”. Rektorn krävde att få förhandsgranska all politisk information som skulle spridas på skolan. Om jag förstår er rätt menar ni att det inte är korrekt. Rektorn får titta på den typen av material bara om det finns ordningsskäl. Är det så man ska se denna fråga? Är rektors handlingsrum begränsat till detta? Vad händer om det till exempel finns politisk information som kan strida mot svensk lag, kan vara kränkande eller hetsande i annan form? Får rektor ingripa bara i efterhand mot sådant? Det är kanske fel att ställa frågorna till er eftersom det här har hanterats av en tidigare JO, men jag vill ändå höra hur ni resonerar i frågan. : Det är nog min fråga. Det senare ärendet känner jag igen. Det tidigare var . Det som är skillnaden mellan fallen är att i det ena fallet handlar det om hur man ska bjuda in politiska partier till skolan för att informera. Det är ett regelverk. I mitt fall handlade det om en elevs rätt att själv berätta om sin politiska uppfattning och dela ut information. Det är ett helt annat regelsystem i grundlagen. Den skillnaden hade inte rektorn beaktat. Det var ungefär det som mitt beslut gick ut på. Sedan finns det många aspekter på detta. Jag har tagit upp att man får begränsa rätten för någon att ge till känna sin politiska uppfattning om det är motiverat av ordningsskäl. Ordföranden: Jag tror att begärde ordet, och jag bröt av lite brutalt utan att uppmärksamma det. : Ingen fara! Jag ville kommentera det sa om kommuners kompetens. Kommunerna är många, och ibland är de små. Då är det svårt att upprätthålla kompetens. undrade vad som kan göras åt detta. Jag tror att Kommuner och Landsting, vid sidan av det arbete som JO kan göra med sina beslut, kan beskriva hur saker och ting ska gå till och inte gå till, och hjälpa kommunerna att höja kompetensen i förvaltningsrätt och i fråga om bl.a. de viktiga grundlagsbestämmelserna om saklighet och opartiskhet. Inte minst gäller detta utlämnande av allmänna handlingar där vi i JO:s verksamhet regelmässigt ser att det brister i kunskap hos kommuner. (M): Min fråga, möjligtvis färgad av mitt ledamotskap i KU, tar sikte på kommuner som inte har agerat helt korrekt gentemot grundlagen. Jag har framför mig de två fallen, dels kommunen i , dels i . I hade man bestämt sig för att hålla en musikfestival för ungdomarna. Kommunstyrelsens ordförande kommer då på att ett av banden, Kartellen, inte är ett band man vill ha med på musikfestivalen. Bandet står för våldsförhärligande och annat. JO kommer fram till att grunden för att avboka inte är förenlig med grundlagen. När det gäller i bestämmer sig en förening för att hålla en föreläsning. Föreningen hyr hörsalen. Föreningen tar sikte på ett laddat ämne om invandring och mörkläggning. kommer man på fram till att föreningen ska avbokas. JO utvecklar ett resonemang om att inte heller det är förenligt med regeringsformen. I båda fallen hanteras grundlagen enligt JO inte på ett korrekt sätt. Det är kanske svårt att svara på frågan för JO, men jag vill ändå ställa den: Bedömer JO att det är okunskap om grundlagen som ligger till grund för den typen av beslut från kommunernas sida, eller är det så att kommunerna av ideologiska skäl sätter sig över grundlagen? Som lagstiftare kan man bli bekymrad, minst sagt. Ni ger ingen direkt rekommendation i ert yttrande, men jag hörde att SKL skulle se det som en uppgift att informera mer om grundlagen. Kan ni reflektera över om kommunerna av ideologiska skäl sätter sig över grundlagen? : Det var flera intressanta frågor. Det är omöjligt att ge ett bestämt svar, och det är säkert så att det i olika fall finns olika skäl till att man inte lyckas hålla sig till grundlagens bestämmelser. I båda dessa fall var det inga enkla bedömningar, även om jag möjligen tycker att de skäl som man i Linköpingsfallet använde för avbokningen var sådana att man hänvisar till åsikter någon har uttryckt. De borde ha känt på sig att de var ute på farlig mark. Jag har viss förståelse för att man som kommunpolitiker har lite svårt att hålla isär sin politiska roll och sin roll som företrädare för den kommunala verksamheten. Med det sagt måste man ändå försöka lösa uppgiften och veta när man är det ena och när man är det andra. När det gäller var det fråga om rena tjänstemannaåtgärder. Där har jag ett ytterligare ärende som rör ett bibliotek med liknande frågor. Där kan det vara svårt att hålla isär ett värdearbete som man arbetar med internt och sedan hur man ska förhålla sig till åtaganden gentemot allmänheten. Det är olika saker, och de ger anledning till olika bedömningar. (SD): Ordförande! Tack för en intressant föredragning! Jag vill ställa en fråga om den egna inspektionsverksamheten. Jag har förstått det som att JO tycker att den är värdefull och att antalet egna inspektioner har gått ned lite grann. Inledningsvis nämnde chefs-JO en del om den internationella verksamheten. Där har ni tittat på andra JO-verksamheter runt om. Har ni där sett om det finns någon skillnad i hur de jobbar med till exempel egna inspektioner mot hur ni arbetar? Det skulle vara intressant att få veta. : Återigen får jag hänvisa till att jag har kort erfarenhet av även det internationella samarbetet. Men om jag har förstått rätt har ombudsmän i våra grannländer en mer intensiv inspektionsverksamhet i vissa fall. Hur de arbetar för att prioritera och vad de gör har jag ännu inte informerat mig tillräckligt om för att kunna säga vad vi kan lära av dem och vad vi kan utveckla. Jag tror att vi alla fyra är eniga om att vi skulle vilja inspektera mer, och det är ett mål för oss att hitta lösningar. Det finns ju grupper av medborgare och enskilda som inte kommer till tals och inte kan föra sin egen talan. Det är en förutsättning för att uppmärksamma svårigheter, problem och brister i verksamheterna att JO faktiskt ger sig ut och tittar på hur det ser ut. Det är något som vi alla är inställda på att försöka arbeta med. (SD): Känner ni er möjligen bakbundna av som har getts till er tidigare om vilka prioriteringar ni ska göra när det gäller era egna inspektioner kontra att hantera de inkomna klagomålsärendena? Tror ni att en annan prioritering skulle göra det lättare för er att bedriva fler inspektioner? De inspektionerna har en förmåga att träffa grupper som kanske står längst från en möjlighet att på eget initiativ väcka ärenden hos JO. : Det kan nog inte uteslutas att uttalanden av det slaget skulle kunna påverka våra prioriteringar. (S): Ordförande! Jag instämmer i vad alla har sagt tidigare, nämligen att berättelsen är jätteintressant och spännande läsning. När jag kom in i 2014 sa någon att ämbetsberättelsen var som ett kvitto på vad som inte stod rätt till i samhället. Jag får instämma i det. Jag tänkte koppla vidare på fråga om polisen och sociala medier. Det framgår i berättelsen att många av anmälningarna bygger på frågor om den personliga integriteten, att den får sig en ordentlig törn, att den blir utsatt för saker som gör att man som människa blir illa berörd. Tycker ni att det finns tillräcklig lagstiftning i frågor om personlig integritet? Hur kommer ni att jobba vidare i fråga om den nya dataskyddsförordningen som ska börja tillämpas? var det många frågor, men det går kanske att sammanfatta. : När det gäller polisen har jag i fråga om sociala medier inte identifierat några lagstiftningsbrister. När det gäller integritet i övrigt har jag haft ett par fall som inte nämns i ämbetsberättelsen som rör uppgifter i en förundersökning som egentligen inte behövs för förundersökningen och som kan skada dem som uppgifterna berör. Där har jag återigen skickat beslut till därför att jag tror att det går att göra någon förbättring. I övrigt har jag inte identifierat några så tydliga lagstiftningsbehov. Men det utesluter inte att sådana finns. : Den nya dataskyddsförordningen är naturligtvis viktig för vårt arbete. Vi har med i vår planering att informera oss mer om den och fundera över hur den påverkar vårt arbete. Vi har ännu inte tänkt ut några särskilda strategier eller frågor som vi ska arbeta med. Det känns lite för tidigt, men det är ett område som vi naturligtvis kommer att bevaka. Ordföranden: för informationen och för svar på våra frågor! Vi i och i KU sätter stort värde på det arbete som ombudsmän utför. Ni granskar myndigheterna på och därmed ytterst på svenska folkets uppdrag. Det är ett mycket viktigt och ansvarsfullt uppdrag, som vi tycker att ni fullgör på ett utmärkt sätt. Vi är ju båda en produkt av händelser som utspelade sig precis på andra sidan den här väggen för lite . För dem som tittar på denna utsändning kan jag berätta att vi alltså inte sitter i själva utan i en byggnad som ligger vid på andra sidan, vägg i vägg med . Det var på inre borggården som blev infångad när den statskupp genomfördes som ledde till den nya regeringsformen, regeringsform. Genom denna infördes både konstitutionsutskott och justitieombudsman med uppgift att granska hur den offentliga makten utövas i . Vi är båda produkter av denna sista revolution, och både JO och KU tycker nog själva att vi har en ganska hög vitalitet, trots att vi som institutioner är över . KU granskar regeringen, och JO granskar myndigheterna. Tillsammans hjälps vi åt att hålla ett vakande öga över hur makten i utövas. Vi är glada och tacksamma över det fina sätt på vilket ni sköter ert uppdrag, och vi ser fram emot fortsatta kontakter. Stort tack för ! Låt mig inledningsvis yrka bifall till reservation 1 som rör beslutspunkt 2 i detta betänkande. har utskottet inte riktigt nått konsensus när det gäller föreliggande betänkanden. hade gärna sett att en parlamentarisk utredning hade tagit ett helhetsgrepp om huvudmannaskap för JO samt dennes hantering av myndigheternas inkomna klagomål. En majoritet i utskottet vill dock skjuta på ett sådant avgörande först när utredningen om är klar. Innan jag går vidare med mitt anförande vill jag trots detta tacka de andra partiernas utskottsmedlemmar för ett i övrigt gott samarbete. Nåväl, kan väl främst sägas vara allmänhetens främsta företrädare när det gäller kontakten med det offentliga, och detta är gott väl. Men på grund av detta viktiga arbete måste JO göra avkall på det andra viktiga uppdraget denne har. Nämligen att arbeta med självinitierade inspektioner och tillsyn. Detta är något JO beklagat såväl i denna ämbetsberättelse som . Vad värre är, är att JO själv i årets skrivelse därtill anför att myndigheten skärpt bedömningen av vad som ska anses som ett klagomål jämfört med tidigare. uppmärksammade detta problem i ett särskilt yttrande och anslog dessutom ökade medel för JO:s egen tillsynsverksamhet med i vår budgetmotion. har det dessutom tillkommit ytterligare omständigheter som stärker oss i vår uppfattning att ett helhetsgrepp måste tas om myndigheten. I sin utredning om påtalade tidigare JO att en förstärkning av huvudmannaskap för bättre styrning och uppföljning av sina myndigheter med fördel kan utsträckas till att gälla även . hade härtill även önskat att den nationella , enligt de så kallade Parisprinciperna som regeringen vill inrätta i , i stället skulle hamna inom en redan befintlig myndighetsstruktur. Detta är något som även många remissinstanser såsom , och höll med om. En framtida utredning skulle med fördel kunna överväga om inte en sådan funktion borde ligga under . Med beaktande vad jag anförde upprepar jag att en parlamentariskt sammansatt utredning bör sammankallas för att analysera och se över bland annat JO:s prioritering av klagomålsärendena liksom hur roll som huvudman för JO ska fungera, vilka resurser som bör finnas för myndighetsstöd och tillsyn över JO samt om det bör inrättas en institution inom myndigheten. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Justitieombuds-männens ämbets-berättelse Utskottet avstyrker motion om att utreda JO. Som enda motivering anför övriga partier att det förvisso kan finnas skäl att utreda frågor som rör myndigheten, men att vi först bör utreda . Den helt centrala frågan är naturligtvis: Varför? Varför ska vi vänta? I min värld blir övriga partiers argument mot att utreda JO redan nu inget annat än en rejäl logisk kullerbytta. Vår utgångspunkt är till skillnad från övriga utskottet att problem bör identifieras och lösas innan de ens uppstår, medan andra partier i denna fråga och i många andra snarare anser det motsatta. I detta anförande instämde (SD). KU11, eller Justitieombudsmännens ämbetsberättelse, behandlas av . I samband med att berättelsen, som avser tiden till , överlämnas har utskottet en öppen direktsänd utfrågning med ombudsmännen. Så har också skett detta riksdagsår. Man kan säga att Justitieombudsmännens ämbetsberättelse är som ett kvitto för vad som fungerar och inte fungerar i vårt samhälle. Jag slås av vikten av att ha justitieombudsmännen att kunna vända sig till just när något inte står rätt till. Människor hamnar i kläm när samhället inte räcker till av olika anledningar. JO-anmälningar ska leda fram till förbättringar. Jag tänker på JO ärende rörande utformningen av domar och beslut i domstol. Att domarna motiveras är av grundläggande betydelse ur rättssäkerhetssynpunkt och för förtroendet för verksamheten. Detta har också berört tidigare i bland annat ämbetsberättelse 2013/14. I två fall går det enligt mening inte att utifrån de skrivna domarna bedöma om domsluten är riktiga. Därför uppfyller domskälen inte kraven i . De ansvariga domarna får kritik. Domen ska också innehålla en redogörelse för parternas yrkanden och de omständigheter som de åberopar. En annan fråga gäller handläggningstiden för vårdnadsmål i tingsrätterna. Att det i vissa fall tagit runt att avgöra mål som gäller vilken förälder som ska ha vårdnaden om barnen är något som JO , kritiserar även . Det är inte bara parterna som berörs av hur arbetet i domstolen går till, utan det är framför allt barnen som drabbas. Det är givetvis aldrig bra att ha en lång domstolsprocess men i dessa fall är det extremt viktigt att komma med en snabbare lösning så att barnet inte hinner bli vuxet innan målet är avgjort. De huvudsakliga skälen till att det tar sådan tid är avsaknaden av en upprättad tidsplan följt av den bristfälliga kontrollen av hur man, när det förekommer medlare, har utfört sitt uppdrag. Här får tingsrätten kritik. chefs-JO poängterar ett ärende som rör allvarlig kritik mot Kriminalvården för att man inte har utformat rutiner för kontroll av att grunden för ett frihetsberövande håller. Beslutet gäller en person som hade häktats i sin utevaro och sedan förts till häktet. Enligt tillämpliga bestämmelser skulle en häktningsförhandling ha ägt rum efter det att häktningsbeslutet hade verkställts. Av oklara skäl hölls aldrig någon förhandling och därmed saknades laglig grund att hålla den intagne frihetsberövad efter det att de fyra dygnen hade passerat. Trots detta blev den intagne kvar i häktet i . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Justitieombuds-männens ämbets-berättelse I sitt svar till JO framhöll Kriminalvården att myndigheten inte har något formellt ansvar att anmäla till åklagare eller domstol när ett häktningsbeslut har verkställts. Vidare uppgav Kriminalvården att det inte är möjligt för ett häkte att påta sig ett rutinmässigt bevakningsansvar för att samtliga klienters rättsprocessuella tidsfrister hålls. Det som framkom i ärendet gav enligt JO Furas uppfattning intrycket av att Kriminalvården inte ville ta på sig den centrala roll som myndigheten har när det gäller att frihetsberöva människor. Genom att inte göra det har myndigheten inte heller utformat rutiner för att säkerställa att medarbetarna gör nödvändiga kontroller av att det finns laglig grund att hålla en person inlåst. Att sitta frihetsberövad utan rättslig grund är integritetskränkande enligt min mening - för att inte tala om vad det gör förtroendet för rättsstaten!