bet · H401FöU9 · 2017-02-24 00:00:00 — Åldersgräns för kosmetiska solarier Utskottet ställer sig, med en mindre lagteknisk justering, bakom regeringens förslag till lag om ändring i strålskyddslagen i enlighet med proposition 2016/17:55. I propositionen föreslås att det i strålskyddslagen ska föras in ett förbud mot att yrkesmässigt låta någon som inte har fyllt sola i ett kosmetiskt solarium. ska också ges möjlighet att genomföra s.k. kontrollköp i syfte att kontrollera att förbudet följs. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Två följdmotioner har väckts i ärendet. Dessa avstyrks främst med hänvisning till att lagförslaget är ett viktigt steg för att minska det mänskliga lidande och de samhälleliga kostnader som hudcancer ger upphov till. I anslutning till detta ärende behandlas också sammanlagt sex yrkanden från allmänna motionstiden /16 och 2016/17 om illegal användning av starka laserpekare, samordningsansvaret för radonfrågor, radiofrekvent strålning i skolan och vagabonderande strömmar. I betänkandet finns tre reservationer (M, SD, C och L). Proposition 2016/17:55 Åldersgräns för kosmetiska solarier. Fyra yrkanden i följdmotioner. Ett yrkande i en motion från allmänna motionstiden /16. Fem yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /17. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Åldersgräns för kosmetiska solarier Illegal användning av starka laserpekare Radiofrekvent strålning i skolan 1.Avslag på propositionen, punkt 1 (M, C, L) 2.Avslag på propositionen, punkt 1 (SD) 3.Illegal användning av starka laserpekare, punkt 3 (SD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motion från allmänna motionstiden /16 Motioner från allmänna motionstiden /17 Bilaga 2 Regeringens lagförslag Förslag till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220) Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2016/17:3576 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2 samt 2016/17:3583 av m.fl. (M, C, L) yrkandena 1 och 2. Reservation 1 (M, C, L) Reservation 2 (SD) Åldersgräns för kosmetiska solarier antar regeringens förslag till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220) med den ändringen att 32 § första stycket ska lyda enligt följande: ”får besluta om de förelägganden och förbud som behövs i enskilda fall för att denna lag eller föreskrifter eller villkor som har meddelats med stöd av lagen ska följas.” Därmed bifaller proposition 2016/17:55. Illegal användning av starka laserpekare 2015/16:118 av (M) och 2016/17:2303 av och (båda SD) yrkande 8. Reservation 3 (SD) 2016/17:2700 av (S) och 2016/17:3073 av och (båda C) yrkande 2. Radiofrekvent strålning i skolan 2016/17:2789 av (S). 2016/17:1303 av (MP). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (L), (S), (S), (SD), (M), (C), (MP), (M), (S), (V), (KD), (S), (S), Dag Klackenberg (M), (S) och (M). Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att se över lagstiftningen på kärnteknik- och strålskyddsområdet. Utredningen, som antog namnet , överlämnade slutbetänkandet Strålsäkerhet – gällande rätt i ny form (SOU 2011:18). Utredningen föreslog en 18-årsgräns för användning av kosmetiska solarier. begärde ett kompletterande underlag från om den påverkan på obemannade solarier som införandet av en åldersgräns skulle kunna få (dnr M2013/01724/Ke). Beredningen visade att utredningens förslag behövde kompletteras med ytterligare bestämmelser om hur åldersgränsen ska utformas och upprätthållas. tog därför fram en promemoria med förslag på hur bestämmelserna om åldersgräns för kosmetiska solarier ska utformas, hur åldersgränsen ska upprätthållas och hur tillsynsmyndigheterna ska bedriva tillsyn över solarieverksamheter. Promemorian har remissbehandlats. Remissvaren och en sammanställning av dem finns tillgängliga på Miljö- och (dnr M2015/02382/Ke). Regeringen beslutade att begära in Lagrådets yttrande över ett lagförslag som överensstämmer med lagförslaget i propositionen. Lagrådet lämnade förslaget utan erinran. Förslaget har anmälts enligt och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter om informationssamhällets tjänster och enligt och rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre marknaden. Några synpunkter har inte inkommit. I detta betänkande behandlas förutom propositionen och två följdmotioner även sammanlagt sex yrkanden från allmänna motionstiden /16 och 2016/17 om illegal användning av starka laserpekare, samordningsansvaret för radonfrågor, radiofrekvent strålning i skolan och vagabonderande strömmar. Vad är ett solarium? Ett solarium är enligt propositionen en teknisk elektrisk anordning som innehåller en strålkälla som är avsedd att bestråla människor med ultraviolett strålning (UV-strålning). En äldre benämning på solarium är sollampa. Solarier kan delas in i kosmetiskt solarium och medicinskt solarium. I ett kosmetiskt solarium bestrålas kroppen med UV-strålning i syfte att göra huden mörkare som vid solning utomhus. I medicinska solarier kan vissa sjukdomar, t.ex. psoriasis, behandlas med UV-strålning i kontrollerad mängd under läkares ansvar. Det finns enligt uppgifter från () ungefär 1 700 solarieverksamheter i som erbjuder solariesolning i kosmetiskt syfte. Strålskyddslagens (1988:220) syfte är att skydda bl.a. människor mot skadlig verkan av strålning. Lagen omfattar både joniserande och icke-joniserande strålning samt tekniska anordningar som kan alstra strålning. Huvudregeln enligt lagen är att det krävs tillstånd för befattning med teknisk anordning som kan och är avsedd att sända ut joniserande strålning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas i lagen att meddela föreskrifter om krav på tillstånd för att tillverka, till landet införa, saluföra, överlåta, upplåta, förvärva, inneha, använda, installera eller underhålla en teknisk anordning som kan alstra icke-joniserande strålning. UV-strålning är icke-joniserande strålning. Med stöd av det bemyndigandet har SSM föreskrivit om krav på tillstånd för solarier (SSMFS 2012:5). Kravet på tillstånd gäller dock inte kosmetiskt solarium av UV-typ 3, vilket är den vanligaste solarietypen för kosmetiskt bruk. Myndighetens föreskrifter innehåller däremot krav i fråga om teknisk utformning av solarierna, information till användare om maximal exponeringstid m.m. Den kommunala nämnd som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet ska enligt strålskyddsförordningen (1988:293) ansvara för tillsynen över solarieverksamhet. Kommunfullmäktige får meddela föreskrifter om avgift för sådan tillsyn. Av strålskyddslagens ansvarsbestämmelser framgår att den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot en föreskrift som meddelats med stöd av lagen kan dömas till böter eller fängelse i högst . I propositionen föreslås att det i strålskyddslagen (1988:220) ska föras in ett förbud mot att yrkesmässigt låta någon som inte har fyllt sola i ett kosmetiskt solarium. ska också ges möjlighet att genomföra s.k. kontrollköp i syfte att kontrollera att förbudet följs. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Åldersgräns för kosmetiska solarier Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till lag om ändring i strålskyddslagen (1988:220) med en mindre lagteknisk justering och avslår följdmotionerna. Utskottet hänvisar främst till att lagförslaget är ett viktigt steg för att minska det mänskliga lidande och de samhälleliga kostnader som hudcancer ger upphov till. Jämför reservationerna 1 (M, C och L) och 2 (SD). Regeringens förslag har enligt propositionen lagts mot bakgrund av att det finns ett bevisat samband mellan exponering för UV-strålning och risken för hudcancer. Hudcancer är den näst vanligaste cancerformen i och den som ökar mest. När det gäller exponering för UV-strålning och utveckling av hudcancer är barn särskilt utsatta. Barn har känsligare hud än vuxna och solexponering och brännskador är därför extra skadligt under barn- och ungdomsåren. Regeringen föreslår därför att det ska vara förbjudet att yrkesmässigt låta någon som inte har fyllt sola i ett kosmetiskt solarium. Den som upplåter ett kosmetiskt solarium ska förvissa sig om att användaren har fyllt . Med kosmetiskt solarium avses en teknisk anordning för att exponera människor för ultraviolett strålning i syfte att göra huden mörkare. Vad avser information och egenkontroll föreslår regeringen att den som yrkesmässigt upplåter ett kosmetiskt solarium ska se till att det på solariestället finns en klart synbar skylt med tydlig information om åldersgränsen. Den som yrkesmässigt upplåter ett kosmetiskt solarium ansvarar även för att verksamheten kontrolleras enligt ett särskilt program för egenkontroll och att personalen har nödvändiga kunskaper om det som gäller för verksamheten enligt strålskyddslagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad som ska ingå i programmet för egenkontroll. I fråga om s.k. kontrollköp som ett verktyg i tillsynen föreslår regeringen att det ska vara möjligt för tillsynsmyndigheten att genomföra sådana i syfte att se till att åldersgränsen följs. Det som framkommer vid ett kontrollköp ska inte kunna leda till en sanktion utan syftet är att få till stånd en dialog med verksamhetsutövaren. Personer får inte anlitas för att göra kontrollköp. får göra ett kontrollköp även om verksamhetsutövaren inte har informerats om kontrollen i förväg. ska informera verksamhetsutövaren efter genomfört kontrollköp. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur kontrollköp ska göras. Regeringen föreslår vidare att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbudet mot att yrkesmässigt upplåta ett kosmetiskt solarium till den som inte har fyllt döms till böter eller fängelse . Ansvar ska inte dömas ut om gärningen är ringa. I propositionen anges att för att ge verksamhetsutövare och myndigheter tillräckligt med tid för att förbereda sig för införandet av en åldersgräns föreslår regeringen att lagändringarna ska träda i kraft . I motion 2016/17:3583 av m.fl. (M, C, L) anförs att en åldersgräns för att sola i kosmetiska solarier endast skulle påverka en liten del av problemet med överexponering för UV-strålning. Det skulle även vara svårt för ägare av obemannade solarier att säkerställa att en 18-årsgräns efterlevs. Likt regeringen konstaterar motionärerna att en lagstiftad åldersgräns i realiteten skulle innebära ett bemanningskrav för alla solarier. I motionen hävdas dock att det finns åtgärder som skulle kunna genomföras, vilka både skulle vara relevanta och verkningsfulla för breda grupper i samhället och som i förlängningen skulle minska antalet cancerfall och därmed även vara en samhällsekonomisk vinst. Det finns exempelvis anledning att se över den information som ges i samband med solarieverksamhet. Många verksamheter har omfattande reklambudskap om de påstått positiva hälsoeffekterna av solariesolning. Dessutom bör informationen om effekterna av att sola för mycket förbättras generellt, särskilt när det gäller unga människor. Därför är det viktigt att arbeta preventivt. Det finns goda exempel att hämta från där kampanjer tillsammans med folkbildningsinsatser i skolor, på arbetsplatser och i samhället har gett ett förändrat solbeteende, minskad solbränna och ökad kännedom om riskerna. I slutändan handlar frågan dock om att människor måste ta ansvar för sin egen hälsa. För barn och ungdomar gäller det att föräldrarna tar ett särskilt ansvar. Det går inte att stifta lagar mot alla risker i livet. Motionärerna menar att det viktigaste lagstiftarna kan göra är att se till att det finns tydlig information om olika hälsorisker. Med anledning av detta föreslås i motionen att avslår proposition 2016/17:55 Åldersgräns för kosmetiska solarier (yrkande 1) och att bättre informationsinsatser för att minska människors exponering för skadliga nivåer av UV-strålning såväl utomhus som i solarier genomförs (yrkande 2). och (båda SD) understryker i motion 2016/17:3576 att hudskador till följd av överdriven utsatthet för UV-strålning är ett allvarligt hälsoproblem som måste tas på allvar. Däremot finns det anledning att överväga andra åtgärder för att komma till rätta med problemet, anför motionärerna, som menar att varje ny reglering som införs från statligt håll innebär en expanderande byråkrati och ett alltmer snårigt regelsystem för den enskilda medborgaren. Nya uppgifter för myndigheterna innebär ett utökat behov av resurser som måste tas från andra och minst lika angelägna uppgifter. I motionen pekas på att den ansvariga tillsynsmyndigheten kommer att vara kommuner, vilka redan är hårt pressade av olika typer av myndighetsutövning och sociala problem. Detta innebär enligt motionen att lagstiftning på detta område inte är proportionerlig mot de nackdelar som förslaget innebär. Det torde vara tillräckligt med att branschen åläggs att tydligt ange de risker som finns med solariesolning på anslag i anslutning till de solarier som respektive företag använder sig av. Motionärerna föreslår att avslår proposition 2016/17:55 Åldersgräns för kosmetiska solarier (yrkande 2) och att obligatoriska varningstexter för kosmetiska solarier införs (yrkande 1). I betänkandena /13:FöU3 och 2013/14:FöU6 välkomnades förslag om bl.a. åldersgräns för användning av kosmetiskt solarium (SOU 2011:18) och utskottet ansåg att den pågående beredningen av förslaget borde inväntas. Utskottet vidhöll denna uppfattning i båda betänkandena och avstyrkte därmed motionerna om åldersgräns på solarier. Utskottet ser positivt på regeringens förslag om att införa en åldersgräns för kosmetiska solarier i linje med vad kom (SOU 2011:18). Detta ska ses som ett viktigt steg för att minska det mänskliga lidande men också de samhälleliga kostnaderna som hudcancer ger upphov till. Sambandet mellan UV-exponering och utveckling av hudcancer hos barn och ungdomar gör denna åtgärd nödvändig. Utskottet konstaterar att sådan lagstiftning är i linje med vad många andra länder i och världen redan infört. Med det anförda tillstyrker utskottet proposition 2016/17:55 med en mindre lagteknisk justering av 32 § första stycket då utskottet noterat att orden ”eller villkor” oavsiktligt fallit bort i regeringens lagförslag. Följdmo-tionerna 2016/17:3583 (yrkande 1) och 2016/17:3576 (yrkande 2) avstyrks med hänvisning till det anförda. Även om genomförda informationsinsatser inte visat sig kunna nå målgrupperna tillräckligt väl bör dessa insatser inte överges utan ses som ett viktigt komplement till lagstiftningen, inte minst för att hudcancer inte bara är ett resultat av solarieanvändning utan också av utomhussolning. Utskottet välkomnar det informationsarbete som SSM redan bedriver, bl.a. på sin webbplats, och ser inte skäl att vidta ytterligare åtgärder , varför 2016/17:3583 (yrkande 2) avstyrks. Vidare har SSM i sina föreskrifter om krav på tillstånd för solarier angett att det bl.a. ska finnas uppgifter för solariets korrekta användning och råd för att skydda den enskildes hälsa uppsatta synligt i anslutning till solarium (7 och 9 § SSMFS 2012:5). Utskottet ser inte skäl att vidta ytterligare åtgärder varför motion 2016/17:3576 (yrkande 1) avstyrks. Illegal användning av starka laserpekare Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om illegal användning av starka laserpekare. Utskottet hänvisar till sin bedömning att en adekvat straffpåföljd redan finns reglerad i strålskyddslagen (1988:220). Jämför reservation 3 (SD). I motion 2015/16:118 av (M) understryks att har flera personer – ofta piloter, lokförare eller yrkeschaufförer – blivit utsatta för attacker med starka laserpekare, s.k. grön laser. Även poliser som har försökt ingripa mot dessa attacker har blivit utsatta med stor risk för bestående ögonskador. En vanlig privatperson kan inte anses ha någon användning för dessa starka laserinstrument utan de hör hemma bland forskare och hos andra som är professionella i sin hantering av laserteknik. Den gröna lasern utgör såväl ett arbetsmiljöproblem som en fara för allmänheten och det är hög tid för att se över möjligheten att skärpa straffpåföljden för illegal användning av grön laser, föreslås i motionen. och (båda SD) anför i motion 2016/17:2303 att laserstrålning används inom många samhällsområden, t.ex. vid medicinska behandlingar, mätning av luftföroreningar och i konstnärliga och underhållande sammanhang, men att har man allt oftare kunnat läsa om hur laserpekare använts för att skada andra människor. I krävs tillstånd för att bl.a. använda lasrar av klass 3B och 4 på allmän plats eller i luftrummet och överträdelse kan rendera straff enligt strålskyddslagen. Tyvärr är inte denna reglering tillräcklig och problemet är så utbrett att det är dags att vidta ytterligare åtgärder, menar motionärerna, som föreslår att farliga lasrar, t.ex. gröna laserpekare, ska vapenklassas (yrkande 8). I betänkande 2014/15:FöU6 avstyrkte utskottet, i likhet med i behandlingen i betänkande 2013/14:FöU6, en motion om att se över möjligheten att förbjuda försäljning och innehav av starka laserpekare, t.ex. grön laser, för privat bruk eftersom bestämmelser med den innebörden redan trätt i kraft . Ett förbud fanns sålunda redan i strålskyddsförordningen (1988:293) mot att utan tillstånd införa, tillverka, förvärva, inneha, använda, överlåta eller upplåta starka laserpekare. Då det redan finns bestämmelser i strålskyddsförordningen (1988:293) om förbud mot att utan tillstånd införa, tillverka, förvärva, inneha, använda, överlåta eller upplåta starka laserpekare, t.ex. starkare gröna lasrar, och att utskottet bedömer att en adekvat straffpåföljd redan finns reglerad i strålskyddslagen (1988:220) ser utskottet inte något behov av att vidta ytterligare åtgärder för tillfället. Utskottet avser dock att fortsätta följa frågan. Motionsyrkandena avstryks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om samordningsansvaret för radonfrågor. Utskottet hänvisar till den fortsatta beredningen i av utredning om hur EU:s strålskyddsdirektiv ska genomföras i svensk lagstiftning. (S) anför i motion 2016/17:2700 att det är flera myndigheter som på olika sätt har ansvar för radonfrågan. Motionären föreslår att samordningen av myndigheter som ansvarar för radon ses över för att myndigheterna ska kunna ge bästa möjliga service och råd genom en myndighet för att undvika problem på lokal nivå. I motion 2016/17:3073 av och (båda C) lyfts det fram att SSM har haft regeringens uppdrag att utreda genomförandet av EU:s strålskyddsdirektiv. Denna handlingsplan ska träda i kraft . SSM har förslagit att de ska bli samordnande myndighet med ett övergripande ansvar för radonfrågan. Detta är ett välkommet initiativ med tanke på antalet myndigheter som är inblandade, skriver motionärerna och föreslår att regeringen slår fast att SSM får det övergripande samordningsansvaret för radonfrågan (yrkande 2). I betänkande 2014/15:FöU6 behandlades frågan om ett övergripande myndighetsansvar för radon, och utskottet uttryckte att det ville invänta SSM:s pågående analysuppdrag om roller och mandat för de olika aktörerna inom radonområdet. Arbetet med att upprätta en nationell plan för att hantera risker från radon välkomnades. Därför fann utskottet att det då inte fanns skäl för att vidta ytterligare åtgärder i frågan varför motionsyrkandet avstyrktes. SSM följer kunskapsläget när det gäller hälsorisker med radon. De har också ansvar för utvecklingen av mätteknik och driver ett kalibreringslaboratorium för radonmätningar. Dessutom vägleder de kommunerna i deras tillsyn samt ansvarar för information och utbildning inom radon. fastställer riktvärdet (/m3) i befintliga bostäder och i skolor, förskolor och offentliga lokaler. Riktvärdet är den högsta tillåtna radonhalten i inomhusluften på dessa platser. Myndigheten vägleder också kommunerna i deras tillsynsarbete när det gäller hälsoskydd. Hälsoskydd är arbetet med att skydda människor från att bli sjuka av faktorer i miljön. fastställer gränsvärdet (/m3) i nybyggda bostäder. tar fram föreskrifter, blanketter och informationsmaterial om radonbidraget. Bidraget för radonsanering upphörde vid utgången av 2014, enligt ett beslut från regeringen. Från går det inte längre att söka bidraget. fastställer det hygieniska gränsvärdet för arbetsplatser, dvs. den högsta tillåtna radonhalten i inomhusluften. Värdet är anpassat en arbetstagare vistas på arbetsplatsen. Dessutom bedriver myndigheten tillsyn av arbetsplatser. geologiska undersökning (SGU) kartlägger mark, bl.a. avseende markens radioaktivitet. Swedac, nationella ackrediteringsorgan, granskar och godkänner laboratorier som analyserar radon i luft och dricksvatten. ansvarar för radon i vatten. Det gäller både kommunalt vatten och privata brunnar. SSM har på regeringens uppdrag utrett hur rådets direktiv /59/Euratom om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd mot de faror som uppstår till följd av exponering för joniserande strålning (strålskyddsdirektivet), som beslutades , ska genomföras i svensk lagstiftning. presenterade myndigheten ett förslag till ny lag och förordning om strålskydd (SSM2016-1358). Alla bestämmelser i direktivet som inte finns med i nu gällande svensk lagstiftning ska vara införda senast . Det nya strålskyddsdirektivet föreskriver bl.a. att medlemsstaterna ska upprätta en nationell handlingsplan för hantering av de långsiktiga riskerna till följd av radonexponering i bostäder, offentliga byggnader och arbetsplatser, från radonkällor i såväl mark som byggnadsmaterial och vatten. Den nationella handlingsplanen bör enligt direktivet bl.a. omfatta ansvarsfördelning (statligt och icke-statligt ansvar), samordningsmekanismer och tillgängliga resurser för genomförande av handlingsplanen. Av rapporten framgår att SSM har genomfört en särskild utredning för att föreslå en effektiv ansvarsfördelning mellan myndigheterna på området. Av regeringens uppdrag ovan framgick nämligen att SSM vid behov skulle föreslå en effektivare ansvarsfördelning när det gäller expertis, tillsyn och åtgärder. Detta skulle göras i samråd med de berörda myndigheterna och andra intressenter. För att genomföra uppdraget lät SSM oberoende konsulter utreda frågan och ta fram rapporten och styrning inom radonområdet. SSM delar i sak de åtgärder som föreslås i rapporten om organisation och ansvarsfördelning på central nivå enligt följande: • Uppgiftsfördelningen mellan de centrala myndigheter som har uppgifter inom radonområdet ska inte förändras. • SSM ska ha en samordnande roll på central nivå när det gäller radonfrågorna – en roll som omfattar såväl policyfrågor som information och utbildning. • En delegation med representanter för myndighetsledningarna ska knytas till SSM:s ledning i syfte att förankra olika samordningsfrågor. • Radongruppen ska få en tydligare roll som kontakt- och beredningsforum på handläggarnivå och SSM ska vara sammankallande för gruppen. • ska vara förvaltningsansvarig myndighet för en nationell radondatabas. Med anledning av de nya kraven för radon på arbetsplatser, som har sitt ursprung i strålskyddsdirektivet, föreslår SSM att tillsynen över radon på arbetsplatser fördelas mellan SSM och . Förslaget innebär att ansvarar för tillsynen där radonhalten understiger referensnivån och att SSM har tillsynsansvar i övrigt. Uppdraget har enligt rapporten även resulterat i flera förslag på förbättringsarbete när det gäller mätning, insamling av mätdata, mål för radonarbetet och uppföljning. Enligt SSM:s uppfattning har synpunkterna, som huvudsakligen kommit från kommuner, inte någon koppling till regeringsuppdraget, men de kommer att följas upp när man upprättar den nationella handlingsplanen för radon som krävs enligt strålskyddsdirektivet och som SSM föreslås ha ansvar för. Utskottet välkomnar det arbete som regeringen och SSM bedriver för att motverka att lungcancer orsakas av radon i bostäder.