bet · H501SoU5 · 2017-11-27 00:00:00 — Det är väldigt viktigt. Vid samma frågestund besvarade statsrådet även en fråga om ändring i lagen om assistansersättning. Statsrådet uttalade bl.a. följande: Det här är en rättighetslagstiftning. Om tvister uppstår måste man göra en tolkning i domstol, och vägledande domar ska genomföras av myndigheter. Det är den ordning som vi har i . Vi är en rättsstat och måste ha det så. Jag har dock bett om analyser av effekterna av de här domarna för att få veta mer. Vad är det här på riktigt för grupper, och hur ser mönstret ut? Det går inte att skriva lagstiftning utifrån enskilda fall, även om jag tycker att de är väldigt ömmande. Kommuner och landsting måste erbjuda människor med stora behov stöd. Man kan inte dra sig undan. Regeringen har också tillskjutit medel till kommuner och landsting. får jag underlag som jag har beställt angående det här. Utskottet välkomnar att regeringen har gett i uppdrag att se över assistansersättningen i SFB och delar av LSS. Utskottet konstaterar att det ingår i utredningens uppdrag att lämna förslag till hur de kriterier som ska ligga till grund för bedömningen av rätt till och omfattning av insatser kan definieras tydligare och mer transparent. I uppdraget ingår även att redovisa de ekonomiska konsekvenserna och andra konsekvenser av utredningens förslag i enlighet med 14, 15 och 15 a §§ kommittéförordningen (1998:1474). Vidare konstaterar utskottet att det framgår av regleringsbrev för att myndigheten ska kartlägga vilket stöd som lämnas av kommuner till personer med funktionsnedsättning som har behov av hjälp med genomförande av s.k. egenvårdsinsatser. Av och regleringsbrev för framgår att myndigheterna har i uppdrag att utreda konsekvenserna av de domar från HFD som rör det s.k. femte grundläggande behovet (annan hjälp som förutsätter ingående kunskaper om den funktionshindrade). Utskottet konstaterar även att rapporten av behov av införande av vissa skyldigheter för och kommuner i samband med att assistansersättning har dragits in – och svar på regeringsuppdrag bereds inom . Utskottet konstaterar vidare att statsrådet presenterade ett antal åtgärder inom den statliga assistansersättningen som regeringen avser att vidta. För det första avser regeringen att presentera ett lagförslag som innebär att tidigare tillämpning av väntetid och beredskap återställs. Med lagförslaget kommer personlig assistans liksom tidigare att kunna lämnas under dygnsvila i form av väntetid och beredskap, samt under tid mellan insatser. Lagförslaget föreslås träda i kraft . För att dämpa påverkan av den snabba praxisförändringen och förhindra att ytterligare ny praxis får genomslag innan har kommit till sina slutsatser avser regeringen vidare att presentera en tillfällig lagändring som innebär att inte ska göra tvåårsomprövningar. Lagförslaget föreslås träda i kraft . För att säkerställa att personer som får beslut om avslag eller indrag av statlig assistansersättning får information om sina rättigheter enligt LSS avser regeringen att presentera ett lagförslag som innebär att kommunerna blir skyldiga att informera personer som får sådana beslut från om detta. Lagförslaget föreslås träda i kraft . Avslutningsvis avser regeringen att presentera ett lagförslag som innebär att den tidigare möjligheten för enskilda som har beviljats assistansersättning med ett högre timbelopp än schablonbeloppet för att få täckning för sina kostnader även när kostnaderna varierar mer återställs. Lagförslaget föreslås träda i kraft . Utskottet välkomnar detta arbete. Mot bakgrund av det intensiva arbete som pågår på detta område anser utskottet inte att bör ta några initiativ när det gäller insatser enligt LSS. Motionerna 2016/17:3752 (L) yrkandena 1 och 2, 2017/18:2899 (L) yrkandena 1 och 2, 2017/18:2942 (V) yrkande 1 och 2017/18:3750 (KD) yrkande 118 bör därför avslås. bör därmed inte heller ta något initiativ i frågan om intentionerna med LSS, och därför bör även motion 2017/18:1396 (S) avslås. Mot denna bakgrund finns det inte heller anledning att föreslå någon åtgärd från när det gäller motionsyrkandena om grundläggande behov. Motion 2017/18:3750 (KD) yrkandena 115 och 116 bör avslås. I uppdraget till ingår även att lämna förslag på hur kostnaderna för personlig assistans ska ersättas träffsäkert och kostnadseffektivt framöver och vad kostnaderna ska utgå från och får omfatta. Enligt utskottet finns det således inte anledning att föreslå någon åtgärd från i frågan om ersättning från kommunen. Motionerna 2017/18:1646 (SD) yrkande 16, 2017/18:3206 (M) och 2017/18:3764 (C) yrkande 1 bör avslås. bör därför inte heller ta något initiativ i frågan om ersättningssystem, och motion 2017/18:1646 (SD) yrkande 15 bör därför avslås. Utskottet välkomnar att regeringen avser att dels införa ett bidrag på för att stödja kommunerna i deras arbete med att stimulera deltagande i daglig verksamhet, dels besluta om ett tilläggsdirektiv till för att se över frågan om habiliteringsersättning. Utskottet konstaterar också att det i uppdrag ingår att lämna förslag på vilka insatser som bör ingå i LSS inklusive insatser som kan vara alternativ till eller kombineras med personlig assistans. Mot denna bakgrund finns det inte skäl att föreslå någon åtgärd från när det gäller motionsyrkandena om daglig verksamhet. Motion 2017/18:1646 (SD) yrkandena 7–9 bör därför avslås. Avslutningsvis konstaterar utskottet att regeringen i budgetpropositionen tar upp utskottets tillkännagivande om valfrihet. Regeringen anför bl.a. att har i uppdrag att se över och analysera konsekvenserna av det delade huvudmannaskapet för personlig assistans samt analysera och lämna förslag på hur kostnaderna för personlig assistans kan ersättas träffsäkert och kostnadseffektivt. Regeringen bedömer således sammanfattningsvis att det inte finns skäl att gå vidare med ytterligare insatser och anser därmed att tillkännagivandet är slutbehandlat. Utskottet delar inte regeringens bedömning att tillkännagivande om valfrihet är slutbehandlat. Mot denna bakgrund står utskottet fast vid det ställningstagande som gjordes i betänkande 2016/17:SoU8 Stöd till personer med funktionsnedsättning om att det borde vara självklart att alla brukare har likvärdiga möjligheter att bestämma över sin personliga assistans. Även den som får sin personliga assistans från kommunen bör få en rätt att välja utförare genom att lagen (2008:962) om valfrihetssystem tillämpas. Utskottet vidhåller att regeringen bör återkomma till med förslag som innebär att alla personer med funktionsnedsättning som har beviljats en insats ska få möjlighet att välja utförare. Med utnyttjande av sin initiativrätt enligt 9 kap. 16 § riksdagsordningen föreslår utskottet att ställer sig bakom det som utskottet anför och tillkännager detta för regeringen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om hjälpmedel, ledarhundar, teckentolk, hbtq-personer med funktionsnedsättning, telefonsupport för internetanvändning, bilstöd och insatser för att förflytta sig. Jämför reservation 13 (SD), 14 (SD, L), 15 (SD, V), 16 (SD), 17 (SD), 18 (V), 19 (KD) och 20 (SD, L). I propositionen anges att det övergripande it-politiska målet är att ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter. Det innebär bl.a. att alla som vill ska kunna använda digitaliseringens möjligheter, oavsett personliga förutsättningar som t.ex. ålder och funktionsnedsättning. Regeringen hänvisar även till FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning enligt vilken konventionsstaterna ska vidta ändamålsenliga åtgärder för att säkerställa att personer med funktionsnedsättning på lika villkor som andra får tillgång till information och kommunikation, vilket innefattar informations- och kommunikationsteknik och sådana system. Vidare anges att () har ansvar för att säkerställa att alla, inklusive personer med funktionsnedsättning, har tillgång till elektroniska kommunikationer. Myndigheten upphandlar därför sådana elektroniska kommunikationstjänster som anses vara av särskild vikt för personer med funktionsnedsättning, t.ex. bild- och texttelefoni, teletal och kostnadsfri nummerupplysning. PTS ska även främja utvecklingen och användningen av elektroniska kommunikationstjänster för personer med funktionsnedsättning. Regeringen framhåller i propositionen att det är viktigt att det skapas ökade förutsättningar för att få kunskap om behovet av insatser på digitaliseringsområdet för personer med funktionsnedsättning i alla åldrar. Regeringen gör därför bedömningen att PTS bör få i uppdrag att inrätta ett antal användarråd för att öka kunskapen om aktuella behov hos användargrupper och att identifiera hinder för att personer med funktionsnedsättning på lika villkor som andra ska få tillgång till information och kommunikation. Vidare bör relevanta åtgärder identifieras i syfte att öka den digitala delaktigheten. När det gäller transporter framhåller regeringen att arbetet med att öka tillgängligheten inom transportområdet pågår kontinuerligt inom transportmyndigheter och att åtgärder för att förbättra verksamheten beslutas och vidtas fortlöpande. Vidare anges att har tagit fram en målsättning gällande fysisk tillgänglighet i sitt arbete med funktionshinderspolitiken. mål är att tillgänglighetsanpassa 150 stationer och 2 000 hållplatser i ett nationellt prioriterat nät av kollektivtrafik . För att kollektivtrafiknätet fullt ut ska fungera för personer med funktionsnedsättning krävs dock att även fordon, information, service m.m. anpassas, fungerar och används. Ansvaret för detta ligger på dem som trafikerar nätet. Trots positiv utveckling på området i form av ett ökat antal tillgängliga tåg- och busstationer bedömer regeringen därför att åtgärder behöver vidtas utifrån ett s.k. hela-resan-perspektiv för att kartlägga hinder för tillgänglighet. Det kan gälla t.ex. information, gångmiljö, hållplatser, trafiksystem, fordon och service. Enligt regeringen bör Trafikanalys få i uppdrag att, utifrån ett s.k. hela-resan-perspektiv, kartlägga hinder för tillgänglighet och användbarhet inom kollektivtrafiksystemet för personer med funktionsnedsättning och lämna förslag som bidrar till att nå såväl de transportpolitiska målen som målen i FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. I vissa regioner pågår arbete med att verka för ett s.k. hela-resan-perspektiv i kollektivtrafiksystemet. Regeringen betonar att det är väsentligt att sådana erfarenheter kan tas till vara i det kommande utredningsarbetet. Vidare anser regeringen att Myndigheten för delaktighet (MFD) bör få i uppdrag att analysera kvaliteten i utförandet av färdtjänstresor. En sådan utredning bör enligt regeringen innehålla dels en kartläggning och beskrivning av bristerna i den nuvarande verksamheten, dels förslag till åtgärder för att säkerställa att färdtjänsten lever upp till de kvalitetskrav som bör kunna ställas. I uppdraget bör också ingå att ta fram vägledning och stöd till kommuner och regionala upphandlande myndigheter för att göra det möjligt för upphandlande myndigheter att säkerställa en hög kvalitet i färdtjänsten. Regeringen betonar att en sådan utredning bör samordna sina överväganden och förslag med den utredning om ökad samordning av särskilda persontransporter som pågår. I kommittémotion 2017/18:1646 av m.fl. (SD) yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande om att öka valfriheten och underlätta vardagen för de som behöver hjälpmedel. Motionärerna vill införa fritt val som ett komplement till den vanliga förskrivningen av hjälpmedel. Vidare föreslås i yrkande 11 ett tillkännagivande om att systemet för hjälpmedel bör ses över så att tillgången till hjälpmedel blir likvärdig i hela landet. I yrkande 12 föreslås ett tillkännagivande om att rätten till hjälpmedel även avser fritiden. Enligt motionärerna ska man kunna ha en aktiv fritid även om man har en funktionsnedsättning. I kommittémotion 2017/18:2899 av m.fl. (L) yrkande 7 föreslås ett tillkännagivande om att hälso- och sjukvårdslagen bör förtydligas när det gäller hjälpmedel. Enligt motionärerna är det tydligt i lagens förarbeten att skyldigheten att förskriva hjälpmedel bl.a. omfattar hjälpmedel för normala fritids- och rekreationsaktiviteter. Motionärerna vill att lagen förtydligas i den delen. I kommittémotion 2017/18:2942 av m.fl. (V) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag som innebär att hjälpmedelsförskrivningen ska bli likvärdig. Enligt motionärerna bör staten ta ett större ansvar än för att förskrivningen av hjälpmedel ska fungera bättre och bli mer likvärdig över hela landet. I kommittémotion 2017/18:1646 av m.fl. (SD) yrkande 14 föreslås ett tillkännagivande om att regelverket för att få ledarhund bör ses över liksom det aktuella anslaget. Enligt motionärerna är det stor brist på ledarhundar till synskadade, och väntetiden är lång. I motion 2017/18:1698 av (MP) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om problemet med bristen på ledarhundar. Enligt motionären växer behovet av ledarhundar, och det är därför rimligt med åtgärder så att tillgången på hundar med tiden kan bli bättre. I motion 2017/18:2618 av m.fl. (S) föreslås ett tillkännagivande om att se över möjligheterna att förstärka utbildningen av ledarhundar i . I kommittémotion 2016/17:3749 av m.fl. (SD) föreslås ett tillkännagivande om att utreda möjligheten att göra det enklare att anställa personer som behöver teckentolk. I motionen anförs att regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att se över behovet av flexiblare insatser för att förbättra möjligheten för personer med funktionsnedsättning att få eller behålla ett arbete. Motionärerna föreslår att utredaren även får i uppdrag att undersöka möjligheterna att göra det lättare för personer som behöver teckentolk att komma in på arbetsmarknaden. Ett liknande yrkande finns i kommittémotion 2017/18:1646 av m.fl. (SD) yrkande 6. I motion 2017/18:52 av (KD) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att staten bör ta ansvar för att möjligt rätta till den uppenbara regionala snedfördelningen i statsbidraget till teckenspråkstolkning. Enligt motionären varierar möjligheten för teckenspråkiga att få tillgång till s.k. vardagstolkning stort på grund av att statsbidraget i huvudsak fördelas utifrån invånarantal och inte utifrån antalet brukare. I kommittémotion 2015/16:748 av m.fl. (V) yrkande 6 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en kartläggning av situationen för hbtq-personer med funktionsnedsättning. Situationen för hbtq-personer med funktionsnedsättning är en fråga som enligt motionärerna sällan uppmärksammas. Förtryckande normer i samhället innebär att dessa människor riskerar att drabbas av dubbel diskriminering. Ett första steg för ett ökat politiskt ansvarstagande är att undersöka och få grepp om situationen. I motion 2017/18:2689 av m.fl. (S) föreslås ett tillkännagivande om att det ska införas en telefonsupport för personer med funktionsnedsättning och äldre som har svårigheter att använda internet. Enligt motionärerna kommer personer som inte är bekväma med digital teknik inte att kunna använda sig av de allt fler tjänster som erbjuds digitalt. Det är därför rimligt att det finns telefonsupport för dessa personer. I kommittémotion 2017/18:3750 av m.fl. (KD) yrkande 119 föreslås ett tillkännagivande om att utvärdera det reformerade bilstödet. Enligt motionärerna har aktörer med kännedom om den nya tillämpningen signalerat att den har stora negativa konsekvenser för enskilda. Motionärerna anser att regeringen bör kartlägga effekterna av det reformerade bilstödet i fråga om målet att fler med bristande ekonomiska resurser ska ges möjlighet att ta del av stödet och därmed få ökad möjlighet till delaktighet i samhället. I motion 2017/18:1520 av () föreslås ett tillkännagivande om en översyn av bilstödet för personer med funktionsnedsättning. Enligt motionären bör en översyn övervägas i fråga om rätten att bevilja bilstöd för personer som inte har möjlighet att köra bilen själva. Insatser för att förflytta sig I kommittémotion 2016/17:3752 av m.fl. (L) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att tillsätta en bred utredning om de olika insatser som finns för att göra det lättare för personer med funktionsnedsättning att förflytta sig. Enligt motionärerna bör en utredning se över hur olika insatser kan samverka och komplettera varandra för största möjliga delaktighet och självständighet för den enskilde. Ett liknande yrkande finns i kommittémotion 2017/18:2899 av m.fl. (L) yrkande 12. I hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), förkortad HSL, föreskrivs det grundläggande ansvar som sjukvårdshuvudmännen har när det gäller hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning. Enligt 8 kap. 7 § HSL ska erbjuda habilitering och rehabilitering, hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning och tolktjänst för vardagstolkning för barndomsdöva, dövblinda, vuxendöva och hörselskadade. Detta gäller dem som är bosatta inom eller som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistas där (8 kap. 1 §). Kommunen ska i vissa fall erbjuda habilitering, rehabilitering och hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning (12 kap. 5 § första stycket HSL). Av 10 kap. 2 § HSL framgår att ska ge patienten möjlighet att välja hjälpmedel enligt vad som anges i 7 kap. 2 § patientlagen (2014:821). Även kommunen ska enligt 13 kap. 2 § HSL ge den enskilde möjlighet att välja hjälpmedel enligt vad som anges i 7 kap. 2 § patientlagen. Av 7 kap. 2 § patientlagen framgår att när det finns olika hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning tillgängliga ska patienten ges möjlighet att välja det alternativ som han eller hon föredrar. Patienten ska få det valda hjälpmedlet om det med hänsyn till hans eller hennes behov och till kostnaderna för hjälpmedlet framstår som befogat. Patienten ska enligt 3 kap. 1 § patientlagen få information om bl.a. de hjälpmedel som finns för personer med funktionsnedsättning. Enligt 6 kap. 7 § patientsäkerhetslagen (2010:659) ska den som har ansvaret för hälso- och sjukvården av en patient medverka till att patienten ges möjlighet att välja behandlingsalternativ respektive hjälpmedel för personer med funktionsnedsättning enligt vad som anges i 7 kap. 1 och 2 §§ patientlagen. Av 4 kap. 1 § första stycket socialtjänstlagen (2001:453) framgår att den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av försörjning (försörjningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Vidare framgår av fjärde stycket att den enskilde genom biståndet ska tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Biståndet ska utformas så att det stärker hans eller hennes möjligheter att leva ett självständigt liv. (S 2015:08) överlämnade sitt betänkande På lika villkor! Delaktighet, jämlikhet och effektivitet i hjälpmedelsförsörjningen (SOU 2017:43). Enligt direktiven skulle utredningen lämna förslag i syfte att öka likvärdigheten i fråga om hjälpmedel och minska skillnaderna över landet. Vidare har utredningens uppdrag varit att bl.a. kartlägga tillgången till hjälpmedel för enskilda och analysera ansvarsfördelningen och samordningen mellan huvudmännen. Utredningen föreslår bl.a. att det i HSL ska införas en definition av begreppet hjälpmedel, som förtydligar sjukvårdshuvudmännens skyldighet att erbjuda hjälpmedel. Förslaget till definition bygger på vad som anges i förarbetena till bestämmelserna om skyldigheten att erbjuda hjälpmedel (dvs. 1992/93:159 s. 201). Avsikten är att kodifiera vad som redan kan anses gälla. Förslaget till definition tydliggör t.ex. ansvaret för att tillhandahålla hjälpmedel för att den enskilde ska kunna delta i vardagliga fritidssysselsättningar i hemmet eller närmiljön. Utredningen föreslår även att MFD ges i uppdrag att ta fram underlag till insatser för att främja tillgången till olika individstödjande produkter som möjliggör en aktiv fritid för personer med funktionsnedsättning. Utredningen föreslår vidare att regelbundet ska följa upp hjälpmedelsförskrivningen, bl.a. i form av jämförande statistik, vilket enligt utredningen kan antas leda till ökad likvärdighet. Det föreslås också en ny bestämmelse om hjälpmedelsavgifter. Genom att införa en uttrycklig regel om hjälpmedelsavgifter ska det enligt utredningen bli tydligt dels att sådana avgifter får tas ut, dels under vilka förutsättningar det kan ske. Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom . I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 9) framhålls att likvärdigheten över landet i fråga om hjälpmedel och välfärdsteknik är en central fråga för regeringen. Vidare anges att den snabba teknikutvecklingen leder till nya möjligheter för myndigheter och huvudmän med ansvar inom hjälpmedels- och välfärdsteknikområdet. MFD fortsätter att stödja kommunernas införande av välfärdsteknik och utveckla sitt arbete när det gäller innovationer för att ge personer med funktionsnedsättning möjlighet till ökad delaktighet och självständighet. har uppgiften att, i enlighet med lagen (2005:340) om överlämnande av vissa förvaltningsuppgifter till den ideella föreningen , anskaffa och placera ledarhundar. MFD har i uppdrag att upphandla ledarhundar åt . Av budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 9) framgår att regeringen avsätter i statsbidrag för verksamheten. Enligt regeringen finns det ingen tydlig trend när det gäller antalet sökande som står i kö för att få en ny ledarhund. Till följd av att väldigt många ledarhundar dock togs ur tjänst på grund av hög ålder kommer sannolikt kön för att få en ny ledarhund att bli längre . Regeringen bedömer därför att anslagna medel för ledarhundar behöver öka med för att få in fler ledarhundar i tjänstgöring. Vidare framgår av propositionen att verksamheten med ledarhundar är uppdelad och ligger på den ideella föreningen , och . För att få till stånd en mer ändamålsenlig hantering avser regeringen att samla verksamheten hos MFD. När det gäller den organisatoriska förändringen anförde statsrådet i svaret på en skriftlig fråga om behovet av fler ledarhundar (fr. 2017/18:98) att regeringen kommer att ge MFD i uppdrag att, i samarbete med och , ta fram en konsekvensbeskrivning av ett förändrat ansvar. Målsättningen är att den nya organisationen ska börja gälla fr.o.m. . I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 9) anför regeringen att det är viktigt att kompetensen hos alla i arbetslivet kan tas till vara, vilket kräver en fungerande kommunikation mellan arbetsgivare och arbetstagare. Regeringen avser därför att genomföra en satsning för ökade möjligheter till tolktjänst i arbetslivet för att stärka förutsättningarna på arbetsmarknaden för kvinnor och män som är döva, dövblinda eller har nedsatt hörsel. Regeringen föreslår insatser motsvarande för en förbättrad tolktjänst i arbetslivet. I fråga om regeringens satsningar för ökade möjligheter till tolktjänst anförde statsrådet i svaret på en skriftlig fråga om bristen på teckenspråkstolkar (fr. 2017/18:163) att det behövs mer kunskap om hur behoven ser ut, framför allt när det gäller tolk i arbetslivet. Regeringens satsning i budgetpropositionen ska därför också ge ökad kunskap om hur behoven ser ut. Vidare anförs att satsningen är ett komplement till andra pågående insatser. Som exempel anges att maxbeloppet för tolk åt barndomsdöva, vuxendöva, hörselskadade och personer med dövblindhet som tar del av utbildning inom ett företag höjdes från till . När det gäller stadsbidraget till tolktjänst finansieras det genom anslaget 4:2 Vissa statsbidrag inom funktionshindersområdet. Anslaget 4:2 återfinns inom utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg. Statsbidraget till tolktjänst omfattar ca , och medlen får användas av för utbetalning till landstingen eller motsvarande (regionerna). redovisade rapporten statsbidragsmodell för tolktjänsten i landstingen – en studie av hur finansieringen och tolkbristen har påverkats.