bet · H401AU7 · 2017-03-03 00:00:00 — Den ovan nämnda utredningen konstaterar att det är mycket ovanligt med inhyrning i situationer där arbetstagare som sagts upp har företrädesrätt till återanställning. Därtill kommer att arbetsmarknadens parter i relativt stor utsträckning har reglerat frågor om inhyrning av personal från bemanningsföretag i olika situationer i sina kollektivavtal. Utskottet anser att anställningsskyddslagens utformning i fråga om företrädesrätten till återanställning i kombination med möjligheten att stärka skyddet i kollektivavtal är väl avvägd för att ta till vara både arbetsgivarnas och arbetstagarnas intressen. Utskottet utgår från att regeringen kommer att agera om det skulle visa sig att en ändring i regelverket är nödvändig för att stärka anställningstryggheten på arbetsmarknaden. Därmed finner utskottet inget behov av att vidta åtgärder med anledning av de framställda motionsyrkandena, som avstyrks. Utökad rätt till ledighet Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsyrkanden. Jämför reservationerna 16 (M), 17 (SD) och 18 (KD). föreslår i motion 2016/17:3128 av m.fl. att rätten till tjänstledighet för att starta företag förlängs från dagens till (yrkande 4). Liknande förslag framförs av i motion 2016/17:3079 av m.fl. (yrkande 23) och i motion 2016/17:3144 av m.fl. (yrkande 4). föreslår i motion 2016/17:2254 av m.fl. att tiden för tjänstledighet för att bedriva näringsverksamhet utökas (yrkande 1). I motion 2016/17:2506 av m.fl. (yrkande 14) föreslår att en utökad rätt till deltid, ned till mot dagens , införs för föräldrar till dess barnet fyller . Motsvarande förslag finns i motion 2016/17:2227 av Per Ramhorn m.fl (SD), yrkande 4. föreslår vidare i motion 2016/17:2506 att det inrättas fem särskilda och frivilliga förskoledagar för föräldrar när förskolan är sommarstängd i form av en lagstadgad rätt till tjänstledighet (yrkande 16). Ett likalydande yrkande framförs i motion 2016/17:2490 av m.fl. (SD). anför i partimotion 2016/17:3304 av m.fl. att varje förälder bör ges rätt till 20 månaders tjänstledighet för vård av barn utöver tjänstledighet med föräldrapenning (yrkande 8). I samma motion föreslås att rätten till ledighet för vård av barn utökas för varje förälder (yrkande 31). anför i motion 2016/17:3305 av m.fl. att rätten till tjänstledighet vid anhörigomsorg ses över (yrkande 40). Motionerna i detta avsnitt innehåller förslag på olika former av utökad ledighet från arbetet för skilda ändamål. Arbetstagare har rätt att vara lediga från arbetet av vissa lagstadgade skäl, och reglering finns i ett stort antal lagar, bl.a. lagen (1977:1293) om rätt till ledighet för att bedriva näringsverksamhet och föräldraledighetslagen (1995:584). Regler om rätt till ledighet kan även finnas i kollektivavtal, enskilda avtal eller t.ex. följa av arbetsgivarens tjänstereglemente. och föreslår var för sig att rätten till tjänstledighet för att starta företag förlängs. Utskottet noterar att nuvarande lagstiftning ger en arbetstagare rätt till hel ledighet från sitt arbete för att själv eller genom en juridisk person bedriva näringsverksamhet. Rätten till ledighet begränsas av bl.a. ett konkurrensförbud. Lagens syfte är att stödja nyföretagande, inte minst bland kvinnor. Utskottet anser att gällande regelverk för denna typ av tjänstledighet är väl avvägt mellan de olika intressen som gör sig gällande och delar därmed inte den uppfattning som framförs i motionerna. Även när det gäller och respektive yrkanden om föräldrars möjlighet till ledighet anser utskottet att gällande regelverk överlag är väl avvägt. Utskottet konstaterar att rätten till föräldraledighet är generös i . Åldersgränsen för att ta ut föräldrapenning har dessutom relativt höjts från åtta till (prop. 2013/14:4, bet. 2013/14:SfU3, rskr. 2013/14:66). Ett skäl till ändringen var just föräldrars behov av ledighet från arbetet även för äldre barn, exempelvis under lov och studiedagar eller vid deltagande vid förskolans och skolans verksamhet. Det är önskvärt att föräldrar tar en aktiv del i samtliga delar av sina barns uppväxt. Mot den bakgrunden välkomnar utskottet att regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av reglerna för föräldraledighet och föräldraförsäkring (dir. 2016:10). Syftet är att identifiera problem och föreslå åtgärder för att föräldraförsäkringen i högre grad än ska bidra till jämställdhet på arbetsmarknaden och ett jämställt föräldraskap och även fortsatt bidra till goda uppväxtvillkor för barn. Utskottet ser fram emot resultatet av utredarens arbete som ska slutredovisas . föreslår vidare att rätten till tjänstledighet vid anhörigomsorg ses över, och hänvisar till att rekommenderat regeringen att överväga om delar av socialförsäkringssystemet och arbetsmarknadslagstiftningen bör anpassas till anhörigas behov för att göra det lättare för anhöriga att förena anhörigomsorg med arbete (RiR 2014:19). Utskottet menar att det bästa anhörigstödet är en väl fungerande vård och omsorg som ges med kvalitet och i rätt omfattning och som innebär att anhöriga inte tvingas sluta arbeta för att ta hand om närstående som behöver vård. Detta tillgodoses bl.a. genom att staten kan ge stöd till anhöriga i form av närståendepenning som regleras i socialförsäkringsbalken. Utskottet finner inte skäl att överväga ny ledighetslagstiftning i enlighet med förslag. Med det som anförts ovan avstyrks samtliga motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsyrkanden. Jämför reservation 19 (V). anser i partimotion 2016/17:47 av m.fl. att det bör göras ett tillägg till lagen (2012:854) om uthyrning av arbetstagare, nedan uthyrningslagen, om att det inte är tillåtet att använda inhyrning för att tillgodose permanenta arbetskraftsbehov (yrkande 9). I motionen anför partiet också att uthyrningslagen bör kompletteras med en bestämmelse som ger arbetstagare och avtalsslutande fackförbund rätt att på begäran ta del av bemanningsföretagens affärsavtal (yrkande 12). I samma motion anför partiet att regeringen bör verka för en ändring i EU:s bemanningsdirektiv så att medlemsstaterna själva ska kunna besluta huruvida bemanningsföretag ska vara tillåtna på den egna arbetsmarknaden (yrkande 8). Utskottet noterar inledningsvis att kärnan i EU:s bemanningsdirektiv och den svenska lag som införlivat direktivet, den s.k. uthyrningslagen, är en likabehandlingsprincip som innebär att en arbetstagare som hyrs ut av ett bemanningsföretag som uppdraget varar ska ha minst de grundläggande arbets- och anställningsvillkor som skulle ha gällt om arbetstagaren hade anställts direkt av kundföretaget för att utföra samma arbete. Arbetsmarknadens parter har rätt att ingå kollektivavtal som avviker från denna likabehandlingsprincip, under förutsättning att det övergripande skyddet för uthyrda arbetstagare enligt bemanningsdirektivet respekteras. Utskottet noterar vidare att varken EU-direktivet eller uthyrningslagen reglerar frågan om när en arbetsgivare får hyra in arbetskraft. Som utskottet framhåller ovan är bemanningsbranschen en viktig aktör på arbetsmarknaden. På en flexibel arbetsmarknad behövs möjligheten att hyra in arbetskraft som ett komplement vid t.ex. vakanser och arbetstoppar. Även i omställnings- och rekryteringssituationer fyller inhyrning av arbetskraft ett viktigt behov. Eftersom uthyrda arbetstagare typiskt sett har ett särskilt behov av bra skydd och villkor i sin anställning är det med tillfredsställelse utskottet kan konstatera att kollektivavtalstäckningen är hög i bemanningsbranschen. I den delen torde branschens krav på kollektivavtal för auktorisation ha spelat en viktig roll. förslag att verka för en ändring i bemanningsdirektivet så att det nationellt ska kunna avgöras om bemanningsföretag ska vara tillåtna eller inte kan utskottet inte ställa sig bakom, eftersom direktivet i sig bygger på ett erkännande av bemanningsföretagens viktiga roll på en modern och flexibel arbetsmarknad. När det gäller förslaget om att införa en rätt för facket att ta del av bemanningsföretagens affärsavtal är de regler som finns i uthyrningslagen väl avvägda enligt utskottet. Rätten för en facklig organisation att ta del av information, t.ex. inom ramen för förhandlingar och vid inhyrning, regleras i övrigt i medbestämmandelagen. När det slutligen gäller förslaget att det inte bör vara tillåtet att använda inhyrning för att tillgodose ett permanent arbetskraftsbehov vill utskottet understryka att utgångspunkten vid inhyrning bör vara att ett stadigvarande arbetskraftsbehov normalt ska tillgodoses genom anställning av egen personal. är det så att vare sig direktivet eller uthyrningslagen ställer något krav på att inhyrning endast ska tillgodose ett tillfälligt behov. Utskottet har i och för sig förståelse för förslag i denna del då den trepartsrelation som uppstår vid uthyrning i sig kan skapa en rad svårhanterliga problem, bl.a. eftersom den arbetsrättsliga modell vi har för arbetstagarinflytande bygger på att arbetstagare är verksamma i det företag där de är anställda. Utskottet anser emellertid inte att det finns tillräckliga skäl för att införa en sådan bestämmelse som föreslår , men förutsätter att regeringen följer utvecklingen i branschen och vidtar åtgärder om det är befogat. Mot denna bakgrund avstyrks samtliga motionsyrkanden. Utstationeringsdirektivet och fackliga rättigheter i EU Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsyrkanden. Jämför reservation 20 (SD) och särskilt yttrande 2 (V). anför i motion 2016/17:2511 av och att utstationeringsdirektivet bör reformeras så att månadsrapportering och anmälningsplikt görs tvingande för samtliga företag som har utstationerad arbetskraft i och att en bortre maxgräns för hur länge en arbetstagare kan vara utstationerad bestäms (yrkande 12). I motion 2016/17:1196 av m.fl. anför att regeringen bör verka för att utstationeringsdirektivet ändras för att säkerställa att direktivets regler tolkas som ett golv för löne- och anställningsvillkor, inte som ett tak (yrkande 4). I samma motion anför att regeringen bör verka för ett socialt protokoll i EU som tydliggör att fackliga rättigheter inte får underordnas ekonomiska intressen (yrkande 5). Ett sådant socialt protokoll bör tydliggöra att löntagarnas rättigheter är överordnade EU:s ekonomiska friheter och läggas till fördraget så det blir juridiskt bindande. Vidare anser att regeringen bör verka för att det införs ett permanent skydd för den svenska kollektivavtalsmodellen i EU (yrkande 6). Det löfte som gavs i samband med EU-medlemskap om att den svenska arbetsmarknadsmodellen inte skulle påverkas av medlemskapet måste ges bindande juridisk status. (S) framhåller i motion 2016/17:1868 i denna del vikten av att trygga såväl den fria rörligheten som de fackliga fri- och rättigheterna i hela EU och anser att utstationeringsdirektivet bör ändras så att lika lön och andra ersättningar även ska gälla för utstationerade arbetstagare. och (båda S) framhåller i motion 2016/17:2677 i denna del vikten av likabehandling av inhemsk och utstationerad arbetskraft i enlighet med den svenska arbetsmarknadsmodellen. Med anledning av bl.a. yrkande om att regeringen bör verka för ett ändrat utstationeringsdirektiv för att vid utstationering möjliggöra likabehandling av inhemsk och utstationerad arbetskraft kan utskottet konstatera att kommissionen presenterade ett förslag till reviderat utstationeringsdirektiv (KOM(2016) 128) som innehåller förslag som går i den riktningen. Syftet med förslaget är enligt kommissionen att uppnå mer likabehandling mellan utstationerade och inhemska arbetstagare vad gäller ersättning och skapa bättre förutsättningar för att företag ska kunna konkurrera på likvärdiga villkor. Förhandlingar om ett reviderat direktiv har pågått sedan förslaget lades fram inom såväl som . Regeringen har vid överläggningar med utskottet redogjort för sin ståndpunkt i förhållande till det föreslagna reviderade direktivet. Regeringen är positiv till förslaget om ändringar i utstationeringsdirektivet och välkomnar kommissionens ansats att skapa mer likabehandling mellan utstationerade och inhemska arbetstagare med respekt för den fria rörligheten för tjänster. Målsättningen för regeringen är att utländska arbetstagare så långt möjligt ska likabehandlas med inhemsk arbetskraft särskilt vad avser grundläggande arbets- och anställningsvillkor inom ramen för utstationeringsdirektivets område med respekt för den fria rörligheten. Utgångspunkten för regeringen är att ändringarna ska vara förenliga med den svenska arbetsmarknadsmodellen. Utskottet menar att det är uppenbart att regeringen verkar för ett ändrat direktiv i den mening som föreslår, varför motionen i denna del får anses vara tillgodosedd. föreslår att utstationeringsdirektivet ändras så att månadsrapportering och anmälningsplikt görs tvingande för samtliga företag som har utstationerad arbetskraft i . Utskottet vill först påminna om att en utländsk arbetsgivare enligt gällande regelverk är skyldig att anmäla utstationering till och dess register senast när den utstationerade arbetstagaren börjar arbeta i . Det är enbart om utstationeringen inte ska pågå som det inte behövs någon anmälan. När det gäller månadsrapportering och anmälningsplikt för att motverka skatteundandragande vill utskottet lyfta fram att det viktiga arbetet med att verka för sund konkurrens och motverka skattefusk på arbetsmarknaden också bör gälla utländska företag och utländsk arbetskraft som är verksamma i vårt land. Utskottets uppfattning är att frågan om att motverka skatteundandragande och annat eventuellt missbruk i samband med utstationering av arbetskraft i första hand är en nationell fråga att lösa bl.a. inom ramen för genomförandet av det s.k. tillämpningsdirektivet. har även föreslagit att en tidsgräns för utstationering införs i direktivet. Utstationeringsdirektivet uppställer inte några tidsgränser för en utstationering. Det som anges i direktivet är att en utstationerad arbetstagare ska utföra arbete . Vissa tidsgränser vid långa utstationeringar är dock en av de frågor som ingår i de pågående förhandlingarna om ett reviderat direktiv. Regeringen har vid överläggningar med utskottet uppgett att den kan ge stöd till vissa tidsgränser i förhållande till utstationering förutsatt att detta är förenligt med den svenska arbetsmarknadsmodellen. När det gäller frågan om ett socialt protokoll på EU-nivå eller andra åtgärder för att stärka den svenska kollektivavtalsmodellen i EU, som tas upp av , noterar utskottet att regeringen är tydlig i sina prioriteringar. Regeringen bedriver ett långsiktigt arbete för att stärka arbetstagares rättigheter och kollektivavtalens ställning på EU-nivå. En sådan åtgärd är att verka för införandet av ett socialt protokoll som läggs till fördraget där det tydliggörs att löntagarnas rättigheter är överordnade EU:s ekonomiska friheter. När det öppnas för ändringar i fördraget bör denna fråga vid lämpligt tillfälle enligt regeringen lyftas in i fördragsförhandlingarna. En viktig del i sammanhanget är vidare vad som ska ingå i en framtida s.k. europeisk pelare för sociala rättigheter, kring vilken kommissionen initierade ett brett samråd (KOM (2016) 127). Syftet med initiativet är att åstadkomma en bättre balans mellan det sociala och det ekonomiska . Även i den frågan har regeringen överlagt med utskottet. Utskottet noterar att regeringen ser positivt på att sociala frågor och sysselsättningsfrågor ges en större roll inom EU-samarbetet som regeringen betonar att fördelningen av befogenheter mellan EU och medlemsstaterna och nationella system för arbetsmarknadsfrågor och sociala frågor ska respekteras. Utskottet kan också notera att i samband med att det ställde sig bakom ett yttrande om en social pelare i EU även krävde att ett socialt protokoll skrivs in i fördraget vid nästa fördragsändring. Med det anförda avstyrks samtliga motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet Jämför särskilt yttrande 3 (SD). föreslår i motion 2016/17:2511 av och att huvudentreprenörsansvar införs för alla arbetstagare inom byggsektorn (yrkande 13). Frågan om hur ett entreprenörsansvar som omfattar anställda inom bygg- och anläggningsarbete i kan utformas är föremål för en utredning inom (A2016/01334). Uppdraget ska genomföras med beaktande av det pågående arbetet med att genomföra det s.k. tillämpningsdirektivet till utstationeringsdirektivet, och uppdraget ska redovisas . Utredningen om nya utstationeringsregler har enligt sina utredningsdirektiv (dir. 2014:81 och 2014:150) haft uppdraget att föreslå hur det s.k. tillämpningsdirektivet ska genomföras i svensk rätt. I tillämpningsdirektivet återfinns bl.a. regler om entreprenörsansvar som något förenklat innebär att en entreprenör kan hållas ansvarig för lön till en arbetstagare hos en underentreprenör. Två betänkanden om tillämpningsdirektivets införlivande i nationell rätt har överlämnats till regeringen och remissbehandlats (SOU 2015:13 och SOU 2015:38). Därefter har det när det gäller bl.a. entreprenörsansvar lämnats förslag som delvis avviker från utredningen i departementspromemorian Entreprenadansvar och svenska kollektivavtals villkor vid utstationering (Ds 2016:6). Även promemorian har remissbehandlats. Utskottet menar att med flera nivåer av underentreprenörer ökar risken för att det uppstår problem på arbetsmarknaden både för de anställda och för samhället. För att förhindra oseriösa entreprenörer och exploatering av arbetskraften på svensk arbetsmarknad är entreprenörsansvar en viktig del. Om en arbetstagare hos ett företag i entreprenadkedjor inte får betalt för utfört arbete kan ett entreprenörsansvar innebära att arbetstagarna faktiskt får lön. Vidare kan ett införande av ett entreprenörsansvar också ha en preventiv effekt innebärande att företag blir mer måna om att kontrollera de företag de anlitar som underentreprenörer. Ett entreprenörsansvar kan således bidra till att främja ordning och reda i arbetslivet och främja en sund marknad med konkurrens på lika villkor. Utskottet anser att det är tillfredsställande att det pågår ett aktivt beredningsarbete för att åstadkomma ett regelverk om entreprenörsansvar, och detta arbete bör inte föregripas. Motionsyrkandet avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet (S) anser i motion 2016/17:1035 att Internationella arbetsorganisationens () konvention nr 94 bör ratificeras. Utskottet noterar inledningsvis att syftet med konvention nr 94 om arbetsklausuler i kontrakt där en myndighet är part är att motverka social dumpning vid offentlig upphandling, dvs. att arbetsvillkor försämras till följd av konkurrens vid anbudsgivning. Vidare noterar utskottet att regeringen tillsatte en särskild utredare med uppgift att bl.a. analysera hur uttryckliga krav på villkor skulle kunna föras in i de kommande upphandlingslagarna som skulle bli en följd av ett antal EU-direktiv (dir. 2014:162). I ett tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2015:90) fick utredaren även i uppdrag att utreda förutsättningarna för en svensk ratifikation av konvention nr 94. Slutbetänkandet Arbetsklausuler och sociala hänsyn i offentlig upphandling – konvention nr 94 samt en internationell jämförelse överlämnades till regeringen (SOU 2016:15). Utredningens slutsats är att konventionen kan genomföras på ett sätt som är förenligt med , men att en ratifikation, utöver anpassning av svensk rätt, kräver ett bemyndigande från EU. Betänkandet bereds inom . Med hänvisning till den pågående beredningen finner utskottet inget skäl att föreslå något initiativ från sida. Motionen avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet Jämför reservation 21 (M). föreslår i motion 2016/17:3079 av m.fl. att arbetsgivares möjlighet att utan författningsstöd begära utdrag ur belastningsregistret inför anställning begränsas (yrkande 26). Regeringen bör enligt motionärerna skyndsamt gå vidare med förslaget från Utredningen om registerutdrag i arbetslivet som innebär ett förbud för arbetsgivare att utan författningsstöd begära att en arbetssökande ska visa upp eller överlämna ett utdrag ur belastningsregistret. Ett likalydande yrkande framförs av i motion 2016/17:3232 av m.fl. (yrkande 8). Utskottet kan inledningsvis konstatera att 2013 levererade drygt 220 000 utdrag ur belastningsregistret med uppgifter om brott till enskilda med stöd av den bestämmelse som är avsedd att ge den enskilde inblick i vilka uppgifter om honom eller henne som förekommer i registret. Uppgifterna i registret, som omfattas av sekretess, är i första hand till för rättsväsendet, men även en arbetsgivare kan i vissa fall ha rätt eller skyldighet att begära in uppgifter inför anställning men då med lagstöd. gav regeringen en särskild utredare uppdraget att bl.a. kartlägga av vilka skäl arbetsgivare utan särskilt författningsstöd begär att arbetssökande visar utdrag ur belastningsregistret och vilken betydelse sådana utdrag tillmäts i anställningsprocessen (dir. 2013:56). Utredaren har också analyserat vilka åtgärder som krävs för att säkerställa att arbetsgivare inte utan författningsstöd begär att arbetssökande och arbetstagare visar upp utdrag ur belastningsregistret. Utredningen fann att mycket talar för att de utdrag som enskilda begär ut ur belastningsregistret begärs inför anställning, dvs. en sorts informell registerkontroll utan författningsstöd. I betänkandet om registerutdrag i arbetslivet (SOU 2014:48) förslås att det ska vara förbjudet för en arbetsgivare att utan författningsstöd begära att en arbetssökande ska visa upp eller överlämna ett utdrag ur belastningsregistret. Ett förbud mot registerkontroll i arbetslivet föreslås därför införas i en ny arbetsrättslig lag. Utskottet noterar att betänkandet har remitterats och är föremål för beredning inom . Det saknas enligt utskottet skäl att föregå denna beredning, varför motionsyrkandena avstyrks. En ny lag mot trakasserier i arbetslivet Utskottets förslag i korthet Jämför reservation 22 (V). föreslår i motion 2016/17:158 av m.fl. att en utredning tillsätts med uppdrag att ta fram förslag till en ny lag mot trakasserier i arbetslivet (yrkande 3). Enligt partiet behöver arbetsrätten stärkas så att de som drabbas av mobbning och trakasserier i arbetslivet kan få sin sak prövad och få upprättelse och ekonomiskt skadestånd. Utskottet kan inledningsvis notera att yrkande om att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att ta fram förslag till en ny lag mot trakasserier framfördes även vid förra (bet. 2015/16:AU8). Utskottet kan, i likhet med vid förra , konstatera att enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) är alla arbetsgivare skyldiga att bedriva ett förebyggande och systematiskt arbetsmiljöarbete. Detta krav omfattar också kränkande särbehandling. Diskrimineringslagen (2008:567) ställer krav på att arbetsgivare bedriver ett målinriktat arbete mot trakasserier på samtliga diskrimineringsgrunder. Fokus i de båda lagarna ligger på förebyggande insatser, något som utskottet menar är grundläggande. Ett systematiskt arbetsmiljöarbete bidrar till kontinuerliga insatser för att uppnå, behålla och vidareutveckla en god och livskraftig arbetsmiljö. Utskottet välkomnar de nya föreskrifterna om organisatorisk och social arbetsmiljö (AFS 2015:4) och anser att dessa tydliggör och underlättar arbetsgivarens ansvar att enligt lag förebygga kränkande särbehandling i yrkeslivet. Det är utskottets förhoppning att vägledning och utbildningsinsatser kring regelverket kommer att ge bättre förutsättningar för att minska kränkande särbehandling och mobbning. Inte minst är det positivt att de nya föreskrifterna syftar till att tydliggöra målen och kunskapskraven för det systematiska arbetsmiljöarbetet. Utskottet vill som tidigare lyfta fram att ett kompetent ledarskap är avgörande för att främja ett gott medarbetarskap. Dessa två komponenter verkar tillsammans för att förhindra och motverka att kränkande särbehandling. Om en chef kränker en medarbetare kan det få mycket allvarliga konsekvenser.