bet · H401MJU23 · 2017-06-12 00:00:00 — I kommittémotion 2016/17:3618 av m.fl. (C) yrkande 49 framhålls behovet av förenklade regler för distribution och försäljning av viltkött. Jakt är en del i den hållbara livsmedelskedjan, och viltkött är en klimatsmart produkt. Rätt marknadsåtgärder kan enligt motionärerna leda till mer viltkött i offentliga kök såväl som i butiker och restauranger. Motionärerna vill därför att viltkött lyfts fram som en resurs i stället för att köttet ses som en belastning. För att göra det möjligt behövs förenklade regler som underlättar möjligheterna att leverera viltkött till privatpersoner, butiker och restauranger men också förenklade regler för distribution och försäljning av vildsvinskött. Motionärerna i kommittémotion 2016/17:2445 av m.fl. (SD) vill öka tillgängligheten för att få fler att äta viltkött. Ökad kunskap om vilt som livsmedel är ett steg i rätt riktning för att kunna marknadsföra viltkött som hälsosam mat. Att äta vilt ska vara en självklarhet och inte som ett exotiskt inslag. Regeringen bör därför inleda arbetet med att förändra attityderna och marknadsföra vilt som en resurs (yrkande 20). I yrkande 21 påtalas behovet av att ändra regelverket för att underlätta vilthanteringen för att få ut viltköttet i handeln. Den största utmaningen för företagare inom viltnäringen är det komplicerade regelverket som gäller hanteringen av produkten. Enligt yrkande 22 behöver försäljningen av vildsvinskött underlättas genom att reglerna för distribution revideras. Jägarna bör själva kunna sälja sitt byte efter godkänd trikinprovtagning, i stället för som då vildsvinet måste ha passerat en vilthanteringsanläggning innan det säljs vidare eller skänks bort. Enligt kommittémotion 2016/17:3171 av m.fl. (M) yrkande 6 bör man försöka öka försäljningen av viltkött. Genom att öka efterfrågan på viltkött kan vi stimulera till mer jakt. Viltkött är klimatsmart, och motionärerna vill därför verka för att öka efterfrågan på och kunskapen om sådant i bl.a. de offentliga köken. Vidare behövs det fler inlämningsställen och vilthanteringsanläggningar (yrkande 7). Enligt motionärerna är det viktigt att det finns vilthanteringsanläggningar i hela landet för att på ett bra sätt kunna få ut mer vilt till konsumentledet. Vidare anförs att de mindre vilthanteringsanläggningarna bör kunna få ett undantag från lagstiftningen och därmed kunna gräva ned sitt slaktavfall. I kommittémotion 2016/17:3283 av m.fl. (KD) yrkande 5 föreslås en översyn av kravet på att vildsvinskött först måste passera en vilthanteringsanläggning. Enligt motionärerna kan kött från annat klövvilt under vissa omständigheter levereras direkt till restauranger, butiker eller konsumenter utan mellanled. Det gäller dock inte vildsvinskött, som först måste passera en vilthanteringsanläggning. Kravet på vilthanteringsanläggningar bör därför ses över. Däremot ska det naturligtvis fortfarande vara krav på att köttet ska genomgå trikintest. Enligt yrkande 6 behövs en översyn av hur vildsvinsköttet lättare ska kunna hitta till restaurangerna och till butikernas köttdiskar. Regeringen bör ta initiativ till en sådan översyn. Även i motion 2016/17:537 av (M) efterfrågas en förenkling av försäljningen av viltkött. Enligt motionären är hanteringen av viltkött både kostsam och krånglig, vilket kraftigt minskar incitamentet för jägaren att sälja det. För att öka tillgången på viltkött i handeln och bättre ta vara på den resurs som viltet innebär bör försäljningen av viltkött direkt till konsumenten förenklas. Enligt motion 2016/17:596 av och (båda S) bör regeringen eftersträva att vildsvinskött blir mer tillgängligt. Det är viktigt att skapa incitament för större avskjutning när det behövs och att därmed bl.a. öka tillgången på vildsvinskött till de konsumenter som är intresserade av detta utan att kompromissa med livsmedelssäkerheten med hänsyn till trikinerna. I motion 2016/17:1983 av och (båda C) uppmärksammas behovet av enklare regler för att slakta och sälja vildsvin. Risken för trikiner i vildsvin är mycket liten, men den finns, och därför måste naturligtvis regler finnas som gör att vildsvinskött noga kontrolleras i detta avseende. Enligt motionärerna borde man dock se över om ett större förtroende och ansvar kan läggas på jägaren under rimlig kontroll. har haft i uppdrag att föreslå förenklingar för slakt och försäljning av vildsvinskött. Deras förslag är oförändrat byråkratiskt och krångligt och långt över de regler som finns i andra EU-änder. Motionärerna anser därför att en utredare bör tillsättas för att utarbeta ett betydligt enklare förslag till försäljning av vildsvinskött med rimligt utformade kontrollregler utan orimligt höga kostnader. En jägare har ansvar för att det vilt eller kött av vilt som han eller hon levererar är säkert att konsumera. Beroende på hur det vilt som nedläggs av jägare och köttet från sådant vilt levereras och i vilka mängder varierar dock de krav som lagstiftningen ställer. och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung innehåller bestämmelser om särskilda krav för kött från frilevande vilt och bl.a. krav som innebär att vilt ska hanteras på en vilthanteringsanläggning. Bestämmelserna i förordningen är dock inte tillämpliga på primärproducenters leveranser av små mängder primärprodukter till konsumenter eller lokala detaljhandelsanläggningar. Primärproducenters leveranser av små mängder primärprodukter till konsumenter eller lokala detaljhandelsanläggningar undantas även från tillämpningsområdet för och rådets förordning (EG) nr 852/2004 av om livsmedelshygien. Enligt förordningarna ska regler för sådana verksamheter införas i medlemsstaternas nationella lagstiftning. Detsamma gäller för jägares leveranser av små mängder frilevande vilt eller kött från frilevande vilt (artikel 1.3 e i och rådets förordning (EG) nr 853/2004). Av föreskrifter (LIVSFS 2005:20) om livsmedelshygien framgår att en jägare får leverera nedanstående mängder frilevande, oflått eller oplockat vilt samt en viss mängd kött av frilevande vilt direkt till konsument eller detaljhandel i som levererar direkt till konsument: – högst 10 000 småvilt – kött från högst 1 000 småvilt – högst 25 enheter storvilt eller – kött motsvarande sammanlagt en enhet storvilt. En enhet storvilt motsvarar en vuxen älg eller två kalvar. Med kalv avses ett djur som är yngre än . För övrigt storvilt och kalv av storvilt görs en mängdomräkning i enlighet med uppgifterna i en tabell i föreskrifterna, t.ex. motsvarar en enhet storvilt tio rådjur eller rådjurskid. I föreskrifterna avses med storvilt landlevande däggdjur som lever fritt, t.ex. älg, rådjur, kronhjort och dovhjort. Även däggdjur som lever fritt inom ett inhägnat område under liknande förhållanden som vilda djur räknas som storvilt, t.ex. hjortar i hägn. Hägnet ska vara godkänt av . Med småvilt avses frilevande vild fågel och vilda hardjur som lever i fritt tillstånd, t.ex. fasaner, duvor, vaktlar och rapphöns, harar, vildkaniner och gnagare. En jägare får dock inte leverera direkt till konsument eller detaljhandel vare sig primärprodukter eller kött från björn, vildsvin eller andra vilda djur som är mottagliga för trikinos och inte heller från kron- och dovhjort från hägn som inte är friförklarade när det gäller tuberkulos. Detta gäller oavsett mängd. Dessa djurslag ska alltid levereras till en vilthanteringsanläggning, utom när köttet konsumeras i jägarens eller hjorthägnsägarens privata hushåll (61 och 63 §§ föreskrifter (LIVSFS 2005:20) om livsmedelshygien). Trikiner är små parasitiska maskar som kan infektera både människor och flera andra köttätande, varmblodiga djur, t.ex. vildsvin och björn. Smitta överförs av larver som ligger inkapslade i värddjurets muskulatur. Sjukdomen som uppstår vid trikininfektion heter trikinos eller trichinellos. Trikinos är en s.k. zoonos, vilket innebär att sjukdomen kan smitta mellan djur och människa. remitterade en promemoria om effektivare sanktioner i livsmedelskedjan m.m. (Ds 2017:15). I promemorian, som även redovisats under avsnittet Myndigheternas kontroll, föreslås bl.a. ändringar i straffbestämmelserna i livsmedelslagen (2006:804) och att fängelse i högst införs i straffskalan för allvarliga överträdelser. Som allvarliga föreslås sådana överträdelser betraktas som t.ex. den som med uppsåt eller av oaktsamhet, om gärningen orsakar eller kan orsaka en fara för människors liv eller hälsa, som jägare levererar vilt eller kött av vilt av björn, vildsvin eller andra vilda djur som är mottagliga för trikinos, eller av kron- och dovhjort från hägn som inte är friförklarade från tuberkulos utan att iaktta bestämmelserna i bilaga III, avsnitt IV i och rådets förordning (EG) nr 853/2004. Det anges att mot bakgrund av de risker som anses vara förknippade med köttet från vissa sorters frilevande vilt har föreskrivit att jägares leveranser av vilt från vissa angivna djurslag, som t.ex. björn och vildsvin, måste göras till en vilthanteringsanläggning. I promemorian konstateras att överträdelser av de här reglerna kan innebära risk för allvarlig smittspridning. Promemorian bereds inom . Inom ramen för landsbygdsprogrammet utlyste till pilot- och samarbetsprojekt som främjar svenskt vilt som lokal livsmedelsresurs samt stärker viltkedjan från natur till konsument. Ansökningstiden gick ut . Projekten ska syfta till att utveckla ett eller flera av följande områden: – Stärka, effektivisera och utveckla viltvärdekedjan. – Korta viltkedjan mellan natur och konsument. – Utveckla viltprodukter som livsmedel. – Utöka tillgängligheten av vilt som mat för allmänheten. – Förbättrad, jämnare och säkrare kvalitet genom bättre tillvaratagande av vilt. – Stärka bilden av vilt som en klimatsmart, ekologisk och svensk profilprodukt. – Öka antalet offentliga måltider med vilt på menyn. – Tillämpa viltprodukter som pedagogiska verktyg. I skog till krog – Vilka hinder motverkar mer vildsvinskött på marknaden? (rapport 2013:28) anges fyra huvudsakliga hinder som gör att det inte finns mer vildsvinskött på marknaden: hanteringen, kostnaderna, priserna och okunskap hos konsumenterna. Enligt rapporten hänger dessa hinder ihop, och därför är det inte bara ett enstaka hinder som motverkar mer kött på marknaden. Vidare konstateras att hela marknaden måste hänga med om mer vildsvinskött ska kunna nå marknaden framöver, vilket förutsätter att hela kedjan, från jägare till konsumenter, fungerar och är redo. I rapporten anges dock att hela kedjan inte är redo och att jägarförbund och vilthanteringsanläggningar främst ser sina egna problem och inte varandras. Enligt rapporten kan även marknaden orsaka problem för livsmedelsbutiker eftersom det är en relativt liten mängd vildsvinskött som finns tillgängligt. Att marknadsföra köttet mot konsument innebär följaktligen en risk eftersom man inte kan vara säker på att det finns rätt volymer att få tag på. Dessutom måste konsumenterna få upp ögonen för vildsvinskött och både våga och vilja äta det. När det gäller små slakterier och vilthanteringsanläggningar anges i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 23) att antalet aktiva anläggningar fortsätter att öka. Vidare fick i uppdrag av regeringen att se över avgiftssystemet för kontrollen på slakterier och vilthanteringsanläggningar (N2017/02264/DL). Verket ska även ge förslag på hur kontrollen kan effektiviseras och moderniseras. Uppdraget till innebär att myndigheten ska utreda nuvarande avgiftskonstruktion och andra kostnader som påverkar slakterier och vilthanteringsanläggningar. Myndigheten ska även ge förslag på hur kontrollen, genom t.ex. innovativa och digitala lösningar, kan moderniseras och effektiviseras. Uppdraget ska redovisas med undantag för förslagen på möjliga effektiviseringsåtgärder som ska redovisas . Av regleringsbrev framgår att verket tillförs anslagsmedel om totalt för nedsättning av slakteriavgifter. Av anslaget ska användas för att täcka delar av kostnaderna i den offentliga kontrollen, inklusive godkännanden av anläggningar, vid mindre slakteri- och vilthanteringsanläggningar, och ska användas för att täcka delar av kostnaderna i den offentliga kontrollen av slakteri- och vilthanteringsanläggningar. Enligt uppgifter från tas 2017 en nedsatt avgift ut för kontrollen vid slakterierna och vilthanteringsanläggningarna som är relaterad till EU:s minimiavgift per djur. Den nedsatta avgiften beräknas utifrån företagets uppgifter om planerat antal slaktade djur och får inte understiga EU:s minimiavgift. Slakterier och vilthanteringsanläggningar med en produktion upp till betalar motsvarande EU:s minimiavgift. Anläggningar med en produktion över betalar motsvarande 1,965 gånger EU:s minimiavgift. Hantering av animaliska biprodukter regleras av och rådets förordning (EG) nr 1069/2009 av om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter och därav framställda produkter som inte är avsedda att användas som livsmedel (förordningen om animaliska biprodukter). Av lagstiftningen följer att bl.a. vilt på vilthanteringsanläggningar som inte ska användas som livsmedel delas in i tre olika kategorier av animaliska biprodukter. Indelningen i kategori 1–3 ligger till grund för hur produkterna får användas. En del slaktbiprodukter, t.ex. specificerat riskmaterial, måste alltid destrueras. Enligt uppgifter från får vissa typer av slaktbiprodukter grävas ned om kommunens anvisningar och EU-lagstiftningens krav på nedgrävning följs. Slaktbiprodukter som får grävas ned är bl.a. biprodukter från slakt vid vilthanteringsanläggningar över hela landet. viltstammar är en förnybar naturresurs som ger livsmedel av hög kvalitet med liten miljöpåverkan samt bidrar till sysselsättning och regional utveckling. På grund av detta anser utskottet, i likhet med regeringen, att den tillväxtpotential som finns på marknaden för svenskt vilt bör tas till vara. konsumeras majoriteten av viltkött av jägaren eller andra involverade i jakten och distribueras inte till en marknad. En av huvudorsakerna är att det för de enskilda jägarna kan vara svårt eller olönsamt att leverera fällt vilt vidare in i livsmedelskedjan. Utskottet delar regeringens bedömning att möjligheten till avsättning bör underlättas. Som konstateras i propositionen behöver en enkel och säker hantering finnas för att det ska vara möjligt att ta till vara den naturresurs som viltköttet utgör. En stor utmaning för företagare inom viltnäringen är dock det komplicerade regelverket för hanteringen av viltprodukter. För att avsättningen av viltkött ska kunna underlättas måste enligt utskottets uppfattning reglerna förenklas. En sådan förenkling bör leda till att möjligheterna att leverera viltkött till privatpersoner, butiker och restauranger underlättas. kan konstateras att regelverket måste utformas så att de viltprodukter som når konsumenten måste hålla lika stor livsmedelssäkerhet oavsett distributionssätt. Det är även av stor vikt att konsumenternas förtroende för viltprodukter inte äventyras. Detta bör ges regeringen till känna. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2016/17:2445 (SD) yrkande 21 och 2016/17:3618 (C) yrkande 49. Med det som anförts ovan anser utskottet att motionerna 2016/17:537 (M), 2016/17:596 (S), 2016/17:1983 (C), 2016/17:2445 (SD) yrkandena 20 och 22, 2016/17:3171 (M) yrkande 6, 2016/17:3283 (KD) yrkandena 5 och 6 samt 2016/17:3615 (KD) yrkande 28 kan lämnas utan vidare åtgärd i den mån de inte redan kan anses tillgodosedda. I fråga om vilthanteringsanläggningar konstaterar utskottet att antalet anläggningar fortsätter att öka, vilket är mycket positivt. Utskottet noterar även att ska se över avgiftssystemet för kontroller på slakterier och vilthanteringsanläggningar samt lämna förslag på hur kontrollerna kan effektiviseras och moderniseras. Mot denna bakgrund anser utskottet att motion 2016/17:3171 (M) yrkande 7 kan lämnas utan vidare åtgärd. Information, märkning och hälsa Utskottets förslag i korthet bifaller motionsyrkanden om att göra det lättare för konsumenter att göra hållbara, medvetna val. avslår motionsyrkanden om ursprungsmärkning av livsmedel och foder, om svenska mervärden och om en handlingsplan om folkhälsa. Jämför reservation 53 (C, L), 54 (SD), 55 (C), 56 (L), 57 (KD), 58 (SD) och 59 (C). I propositionen konstaterar regeringen att en förutsättning för att konsumenterna ska kunna göra informerade och medvetna val är att de har en god faktabaserad kunskap om livsmedel och hur de produceras. För att kunna göra faktabaserade val mellan olika livsmedel behöver konsumenten vidare ha kunskap om vad olika slags livsmedelsinformation och symboler står för. Det anges även att det ur ett samhällsperspektiv är viktigt att alla konsumenter får en faktisk möjlighet att välja hälsosam och god mat som har producerats på ett hållbart sätt. Vidare framhålls att skolan och skolmåltiderna är en unik möjlighet som bör utnyttjas i större utsträckning. Det är viktigt att skolhuvudmännen tar sitt ansvar när det gäller kunskap om livsmedel, livsmedelsproduktion och hälsa hos barn och unga. Det betonas även att konsumenter ska känna sig trygga, ha förtroende för både myndigheter och företag och kunna lita på att alla livsmedel och måltider på marknaden är säkra. Regeringen anser att berörda myndigheter har en fortsatt viktig roll i att presentera information om livsmedel, bra matvanor och fakta om produktionsförhållandena på ett enkelt och lättillgängligt sätt. Regeringen anser även att det är ytterst viktigt att berörda myndigheter fullgör sin uppgift om tillsyn över att reglerna om ursprungsmärkning följs. Regeringen stöder vidare en utveckling inom EU mot ökade krav på information till konsumenterna. Ytterligare överväganden bör göras om hur inom ramen för kan ställa nationella krav på den information som lämnas till konsumenterna. Vidare anser regeringen att nyckelhålsmärkningen är ett viktigt verktyg för de medvetna konsumenterna och framhåller att det är angeläget att göra en nysatsning i för att öka förståelsen för och kännedomen om nyckelhålsmärkningen. Nyckelhålsmärkningen är ett hjälpmedel som informerar om vad som är ett hälsosamt livsmedel inom olika grupper av livsmedel. Samverkan mellan de olika leden i livsmedelskedjan, inklusive berörda myndigheter, är viktig, och en utvecklad samverkan bör kunna leda till bättre information om svenska livsmedels styrkor i relation till hälsa, hållbarhet och andra samhällsnyttor. Regeringen välkomnar således de initiativ som branschen har tagit för att öka efterfrågan och synliggöra svenska livsmedel, t.ex. märkningen Från . Regeringen anser att det är värdefullt att branschen utvecklar gemensamma märkningar. Dessa behöver dock inte begränsas till en nationell ursprungsmärkning utan kan även spegla konsumenternas efterfrågan på annan slags information. I fråga om svenska mervärden framhålls i propositionen att ett av fundamenten i en svensk livsmedelsstrategi är att i en global jämförelse lyfta den svenska produktionens styrkor och mervärden ur ett hållbarhetsperspektiv. Regeringen vill se en ursprungsmärkning för kött även på restauranger och i storhushåll. Det anförs att andra informationskanaler än livsmedelsförpackningen ger nya möjligheter för konsumenten att göra välgrundade val och att t.ex. smarta digitala tjänster sannolikt har stor potential. I fråga om obligatorisk ursprungsmärkning konstateras att det på EU-nivå finns krav på obligatorisk ursprungsmärkning av många olika livsmedel t.ex. kött av nöt, får, getter, gris och fjäderfä, vin, olivolja, färsk frukt och färska grönsaker, honung, ägg och fisk (fångstområde). Det finns även krav på att ursprunget alltid ska anges om det skulle vara vilseledande att utelämna ursprunget. Sammanfattningsvis gör regeringen bedömningen att konsumenterna, oavsett socioekonomisk tillhörighet, bör ha möjlighet att göra informerade och medvetna val av livsmedel. Berörda myndigheter fortsätter att ha en viktig roll att sammanställa och sprida information om säkra livsmedel, bra matvanor och hållbar livsmedelsproduktion. Regeringen anför även att frivillig information från livsmedelskedjans aktörer är värdefull för att möta konsumenternas behov och efterfrågan. När det gäller hälsa är regeringens långsiktiga mål att sluta de påverkbara hälsoklyftorna inom en generation. Ett viktigt område i det arbetet är skillnader i matvanor mellan olika grupper. Enligt regeringen är det viktigt att fortsätta arbetet för bättre matvanor, framför allt när det gäller samordning, utnyttjande av resurser och kunskapsläget. Regeringen anser att det krävs ett samlat arbete för att främja bra matvanor hos befolkningen. På flera områden syns förbättringar i levnadsvanor som har gett positiva effekter på folkhälsans utveckling. Dock är variationen stor mellan olika grupper, t.ex. grupper med olika utbildningsnivå. Regeringen bedömer att hälsofrämjande insatser inom exempelvis skolan stärker förutsättningarna för en positiv utveckling på området. Enligt kommittémotion 2016/17:3615 av m.fl. (KD) yrkande 5 finns det ett behov av att göra det lättare för konsumenter att göra hållbara, medvetna val. I motionen anförs att konsumenternas efterfrågan och köpvilja i stor grad är styrande för de livsmedel som konsumeras och vilka som säljer bäst. Politiken ska inte tvinga konsumenten till särskilda val men däremot säkerställa att information finns tillgänglig för dem som är engagerade och göra det lättare att själv välja mat som är bra för hälsa och miljö. Även i kommittémotion 2016/17:3616 av m.fl. (L) yrkande 5 uppmärksammas behovet av att göra det lättare för konsumenter att göra hållbara, medvetna val. Tydlig och lättillgänglig information i form av bl.a. miljömärkningar och ursprungsmärkningar möjliggör för konsumenter och andra aktörer att göra ansvarsfulla och hållbara val av produkter och tjänster och att ställa om till mer hållbara livsstilar. Utbudet av livsmedel som produceras och förädlas bör motsvara det som efterfrågas av konsumenterna. Behovet av att kunna göra hållbara och medvetna val framhålls även i kommittémotion 2016/17:3618 av m.fl. (C) yrkande 5. Enligt motionärerna ska politiken säkerställa att information finns tillgänglig för dem som är engagerade och göra det lättare att själv välja mat som är bra för hälsa och miljö. Detta kan exempelvis ske genom tydlig och lättillgänglig information i form av bl.a. miljömärkningar, nyckelhålet och ursprungsmärkningar, konsumentupplysningstjänster, produktinformation i butiker samt webbaserad information. Vidare anförs i motionen att behöver en nationell handlingsplan för folkhälsa med verktyg för att främja en hållbar och hälsosam kost (yrkande 66). Enligt motionärerna är det politikens ansvar att förse konsumenter med information och verktyg att själva ta aktiva beslut, men för att det ska vara möjligt behövs arbete på nationell nivå som underlättar detta i konsumentledet. I takt med ökande folkhälsosjukdomar och därmed också samhällskostnader behöver politiken ansvara för att möjliggöra ett förebyggande arbete. I yrkande 18 i samma motion föreslås att man tillsammans med branschen tittar vidare på möjligheten att utveckla koncept där svenska mervärden kan skapas utan lagstiftning. Motionärerna anser att det finns mycket goda möjligheter att i stället för lagstiftning vidareutveckla det svenska lantbruket via branschöverenskommelser, kontrollprogram och certifieringar där företagen kan ta ut ett mervärde för de åtgärder som vidtas. En möjlighet vore att utveckla ett koncept liknande det irländska Origin där lantbruk, livsmedelsindustri och politik samverkar för att fylla märkningen med ett hållbart innehåll som går utöver det irländska regelverket. I finns t.ex. Sverigemärkningen som i ett vidareutvecklat koncept skulle kunna utgöra en basplattform för svensk mat liknande Origin .