bet · H401TU16 · 2017-05-23 00:00:00 — Motionären framhåller därmed behovet av infrastruktur (yrkande 2). Motionären framhåller vidare att det behövs en ökad tydlighet i de olika huvudmännens ansvar och att de måste samverka vad gäller både anläggning och drift och underhåll av cykelinfrastruktur. Motionären pekar på att separerade cykelbanor är en hörnsten i framgångsrika länders cykelplanering och att det där har medfört att cykelns andel av persontrafiken har ökat. En separerad infrastruktur mellan cyklister och gångare skulle enligt motionären minska konfliktytorna mellan de oskyddade trafikanterna. Mot denna bakgrund framhåller motionären att cykeln bör lyftas som eget transportmedel i utformningen av infrastrukturen (yrkande 6). I motionen påtalas även behovet av en ändrad definition av cykelinfrastruktur (yrkande 11). Utskottet vill inledningsvis påminna om att transportsektorn står inför stora utmaningar när det gäller bl.a. trängseln i städerna och att drastiskt minska sin påverkan på miljö och klimat. Cykling är ett transportsätt som har många fördelar genom att det bl.a. minskar trängseln i tätbebyggda områden och har positiva effekter på folkhälsan. Utskottet vill därför framhålla att det är angeläget att stärka cykelns roll som transportmedel och att utformningen och den fortsatta utbygganden av cykelinfrastrukturen medverkar till att göra det attraktivt att cykla. Utskottet vill liksom tidigare framhålla att gång- och cykelvägar i största möjliga utsträckning bör separeras då många sannolikt skulle uppleva en förbättring om cykeltrafiken samlades i en separat infrastruktur, vilket skulle kunna minska konfliktytorna mellan de två olika kategorierna av oskyddade trafikanter. Utskottet finner dock i likhet med tidigare att det inte alltid är praktiskt möjligt att separera gång- och cykelvägar, i synnerhet utanför tätorter. Utskottet förutsätter dock att de behöriga myndigheterna arbetar för att främja cykling, genom exempelvis separerade gång- och cykelvägar, när det är lämpligt. Utskottet har i samband med tidigare beredning av cykelfrågor uttalat att cykling bör behandlas som ett eget transportsätt och att detta bl.a. gäller vid utformningen av infrastruktur (bet. 2014/15:TU5). Mot bakgrund av den stora betydelse som utskottet tillmäter en ökad och säker cykling välkomnar utskottet den nationella cykelstrategi som regeringen presenterade och att den arbetats fram genom en bred och nära dialog med kommuner, intresseorganisationer, myndigheter och andra berörda aktörer. Utskottet anser att den nationella cykelstrategin kommer att kunna fungera som en mycket värdefull plattform för det fortsatta gemensamma arbetet med att lyfta fram cyklingen som ett eget transportsätt. När det gäller frågan om satsningar på cykelinfrastruktur vill utskottet inledningsvis påminna om att det i budgetpropositionen gjordes en tvåårig satsning på cykelfrämjande åtgärder. Denna satsning har bl.a. använts till nya och kompletterande cykelvägar och cykelfrämjande åtgärder som t.ex. planskilda korsningar för gång- och cykeltrafik i anslutning till resecentrum. I budgetpropositionen redovisar regeringen att investeringar i infrastruktur för gång- och cykelvägar visar på variationer; investeringsvolymen för om- och nybyggnationer har t.ex. ökat , medan utfallet i byggda kilometer har minskat. Regeringen anger vidare att den satsar på levande och hållbara städer och förstärker stadsmiljöavtalen med statlig medfinansiering och att satsningen utvidgas till att även gälla investeringar i cykelinfrastruktur eftersom ökad cykling bidrar till attraktiva stadsmiljöer med ren luft och till en bättre hälsa. Regeringen har därefter gjort en utökning av satsningen på att främja hållbara stadsmiljöer och cykelinfrastruktur med 2017 och 2018 (prop. 2016/17:1). I samband med att utskottet behandlade regeringens proposition Infrastruktur för framtiden (prop. 2016/17:21) och vissa motioner om cykelinfrastruktur uttalade utskottet bl.a. att det välkomnar att stadsmiljöavtalen även ska omfatta insatser för ökat cyklande (bet. 2016/17:TU4). Utskottet påminde även om att det , senast i bet. 2015/16:TU7, framhållit att förbättrad infrastruktur för cykling är den enskilt viktigaste åtgärden för att nå målet om en ökad andel cykelresor. I budgetpropositionen och propositionen Infrastruktur för framtiden pekar regeringen på att cyklister är en heterogen grupp kvinnor och män i olika åldrar och faser i livsskedet och att de har olika resvanor, behov och förutsättningar. Vidare anger regeringen att det är angeläget att samhällsplaneringen främjar en hållbar samhällsstruktur och ett hållbart transportsystem med goda möjligheter att använda cykeln som färdmedel och att det fortsatta arbetet för en ökad och säker cykling bör främja en mer funktionell och användarvänlig infrastruktur. Utskottet delar denna uppfattning. Det handlar enligt utskottet både om att förbättra den befintliga infrastrukturen och om att skapa nya cykelförbindelser med utgångspunkt i olika cyklistgruppers behov. Utskottet vill liksom regeringen framhålla att kommunerna har en avgörande roll som huvudmän med ansvar för den lokala infrastrukturen och arbetet för att främja cykling genom att utveckla cykelinfrastrukturen i tätorterna. Staten har en viktig roll genom de bidrag som ges via stadsmiljöavtalen samt genom att regionerna kan tillföra medel via länsplanerna. Utskottet vill därmed framhålla vikten av att samtliga aktörer på olika nivåer samverkar och agerar för att gemensamt förbättra möjligheterna att välja gång och cykling. Utifrån konstaterandet att cykling ingår som en viktig del i ett fungerande transportsystem tillhör det uppgifter att skapa förutsättningar för ökad och säker cykling. Utskottet noterar att i enlighet med den nationella planen –2025 ska vidta följande åtgärder för att främja en ökad cykling: anlägga ny cykelväg längs det nationella vägnätet, bygga en handfull gång- och cykelportar och bygga ca 500 cykelparkeringar vid strategiska busshållplatser. ska vidare i samband med revidering av de långsiktiga åtgärdsplanerna föra dialog med länsplaneupprättare om cykelfrågorna samt säkra att cykelfrågorna hanteras på ett bra sätt när nya vägförbindelser utvecklas. Arbetet med att ta fram en ny nationell transportplan för perioden –2029 pågår. I samarbete med länsplaneupprättarna och andra berörda aktörer arbetar med att upprätta ett förslag till den nationella planen för transportinfrastruktur utifrån infrastrukturpropositionen och direktiv från regeringen. gav regeringen ett direktiv till om att ta fram förslag till en nationell trafikslagsövergripande plan för utveckling av transportsystemet och till de regionalt utvecklingsansvariga aktörerna om att upprätta förslag till trafikslagsövergripande länsplaner för regional transportinfrastruktur. Utskottet välkomnar att det i direktivet anges att det är angeläget att planeringen i ökad utsträckning främjar en samhällsstruktur med goda möjligheter att resa kollektivt, till fots eller med cykel. När det gäller de trafikslagsövergripande länsplanerna för regional transportinfrastruktur noterar utskottet att det ställs krav på att länsplaneupprättarna bl.a. ska redovisa hur mycket medel som går till samfinansiering av nationellt planerade åtgärder, hur mycket medel som avsätts till statlig medfinansiering, hur medlen fördelas mellan trafikslagen samt hur mycket medel som länsplaneupprättarna planerar att lägga på cykelinfrastruktur. Förslaget till en ny nationell transportplan –2029 ska lämnas till regeringen , och det kommer då att klargöras vilka detaljer planförslaget innehåller. Regeringen fastställer den nationella planen och beslut i frågan väntas . Utskottet vill i sammanhanget även påminna om att det i samband med behandlingen av proposition 2016/17:45 Värdeåterföring vid satsningar på transportinfrastruktur och ett följdmotionsförslag om medfinansiering för cykelåtgärder pekade på att statlig medfinansiering av kommunala åtgärder kan ske från länsplanerna när det gäller t.ex. kommunala gång- och cykelvägar. Utskottet pekade även på att byggande av cykelbanor inte enbart är en uppgift för staten eller annan och att kommunernas möjligheter att bygga och medfinansiera cykelbanor därför bara begränsas av den allmänna kompetensen i kommunallagen. När det gäller insatser för att förbättra infrastrukturen för cykling vill utskottet avslutningsvis peka på att Sverigeförhandlingen (N 2014:04) fått ett tilläggsdirektiv om att den ska analysera vissa frågor för att främja cykling (dir. 2014:113). Inom ramen för den del av uppdraget som handlar om nya stambanor för höghastighetståg ska förhandlingspersonen analysera dels möjligheterna att utnyttja stambanornas servicevägar som cykelbanor, dels vilka åtgärder som kan vidtas för att öka tillgängligheten för cyklister i anslutning till de stationer som etableras längs de nya stambanorna. Kopplat till åtgärder i storstäderna ska förhandlingspersonen identifiera och analysera åtgärder i infrastrukturen i , och län som kostnadseffektivt förbättrar tillgängligheten, framkomligheten och trafiksäkerheten för cyklister samt ingå överenskommelser med berörda kommuner, landsting och andra berörda aktörer i , samt län om sådana satsningar. Enligt uppgift från Sverigeförhandlingen har förhandlingsdelen i detta slutförts med , och , och det ingår i dessa överenskommelser delar som innefattar vissa cykelåtgärder. Förhandlingarna med och pågår. När det gäller utredningsdelen av uppdraget om hur cykelanslutningarna till de nya stationerna längs höghastighetsbanan kan förbättras har Sverigeförhandlingen samlat in underlag från kommunerna, och pågår det ett arbete med att bearbeta dessa underlag. När det gäller utredningsdelen av frågan om hur man ska kunna cykla längs höghastighetsbanan har på uppdrag av Sverigeförhandlingen tagit fram och redovisat ett underlag om detta. har även låtit genomföra en internationell studie som belyser hur cykling längs höghastighetsbanor fungerar i ett antal europeiska länder. Sverigeförhandlingen ska lämna sin slutrapport till regeringen . Två-plus-ett-vägar samt säkrare cykling i stadsmiljö Utskottet vill tydligt framhålla att inför ombyggnad av väg ska alltid de oskyddade trafikanternas förutsättningar och behov beaktas, och detta ansvar ligger på alla infrastrukturhållare, såväl som kommunerna. Utskottet vill också påminna om att regeringen i fastställelsebeslutet om den nationella trafikslagsövergripande planen för transportsystemet 2014–2025 underströk att det är angeläget att aktivt och kontinuerligt arbetar med cykling vid planering av ny infrastruktur och att det sker tidigt i planeringsprocessen. När det gäller planering och beslut om investeringar som innebär mittseparering och utbyggnader av två-plus-ett-vägar vill utskottet liksom tidigare understryka vikten av att alltid uppmärksamma frågan om att säkerställa att trafiksäkerheten och tillgängligheten för cyklister inte försämras. Med snabba cykelstråk avses längre stråk som förbinder städer, större tätorter eller olika stadsdelar med varandra där olika grupper av cyklister ska kunna ta sig fram snabbt, smidigt och bekvämt året runt. Stråken ska erbjuda god tillgänglighet, säkerhet och framkomlighet. I den nationella cykelstrategin för ökad och säker cykling pekar regeringen på att det görs allt fler satsningar på snabba cykelstråk, både i lokala och regionala sammanhang. Utskottet välkomnar att frågan om snabba cykelstråk uppmärksammas i strategin eftersom det är viktigt att på olika sätt kunna förbättra och ge förutsättningar för kortare restid och ökad trafiksäkerhet för dem som väljer att nyttja cykeln som transportmedel vid t.ex. arbetspendling. Regelförändringar för att förbättra framkomligheten med cykel När det gäller frågan om en översyn av förutsättningarna för att via regelförändringar förbättra framkomligheten för cyklister vill utskottet påminna om att en särskild utredare tillkallades som fick i uppdrag att se över de regler som påverkar förutsättningarna för att cykla i syfte att öka cykeltrafiken och göra den säkrare. lämnade den särskilda utredaren sitt betänkande SOU 2012:70 Ökad och säkrare cykling – en översyn av regler ur ett cyklingsperspektiv. Utredningen har därefter remissbehandlats. Mot bakgrund av förslag och remissinstansernas synpunkter beslutade regeringen om flera förordningsändringar för att förbättra förutsättningarna för cykling. Utskottet vill även peka på att det parallellt med regeringens arbete med en nationell cykelstrategi har skett en översyn av regler med betydelse för cykling. skickades departementspromemorian Cykelregler ut på remiss (N2017/03102/TIF). Remissinstanserna har uppmanats att inkomma med svar till . Mot bakgrund av vad som anförts ovan finner utskottet inga skäl att vidta särskilda initiativ med anledning av de motioner som behandlas här. Motionerna 2016/17:210 (M), 2016/17:323 (M) yrkande 1, 2016/17:515 (M), 2016/17:1297 (MP), 2016/17:1318 (MP) yrkandena 1 och 2, 2016/17:2099 (M) i denna del, 2016/17:2657 (KD) yrkande 1, 2016/17:2702 (S), 2016/17:3119 (C) yrkande 8 och 2016/17:3373 (L) yrkandena 1, 2, 6 och 11 avstyrks därför. En sammanhängande cykelinfrastruktur över kommungränser Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om sammanhängande och kommunöverskridande cykelinfrastruktur. Utskottet anser att den nuvarande ansvarsfördelningen för transportinfrastruktur som gäller mellan nationell, regional och lokal nivå är ändamålsenlig. Utskottet välkomnar därför den inriktning som uttrycks i den presenterade nationella cykelstrategin om att den ska hjälpa berörda aktörer att ta sitt ansvar och fungera som en plattform för det fortsatta gemensamma arbetet för ökad och säker cykling. Jämför reservation 7 (M, C, KD) och 8 (L) samt det särskilda yttrandet (MP). riktade ett tillkännagivande till regeringen om att ta fram en nationell cykelstrategi som beaktar vad utskottet anfört om bl.a. en sammanhängande cykelinfrastruktur (bet. 2014/15:TU5, rskr. 2014/15:123). I betänkandet framhöll utskottet uppfattningen att en viktig utgångspunkt vid planering är att skapa en sammanhängande och säker infrastruktur för cykling. (KD) framhåller i motion 2016/17:203 att cykeln fyller en viktig samhällsfunktion och att ökad cykling är en lönsam affär för samhället. Den strategi för säkrare cykling som och berörda aktörer har tagit fram är enligt motionären viktig i arbetet för att öka trafiksäkerheten för cyklisterna. Motionären pekar även på att det förekommer olika projekt och initiativ för att öka cyklandet och att dessa är mycket välkomna. Motionären konstaterar att kommunerna bär ett stort ansvar för att vidta åtgärder som underlättar cykeltrafik och att det är viktigt att de samarbetar för att hitta gemensamma lösningar på cykelstråk och cykelvägar för att underlätta cyklandet. Trots detta saknar av kommuner en strategi för att öka andelen cykelresor, och gör en årlig utvärdering av sin cykelpolitik oaktat att allt fler cyklar. Mot denna bakgrund påtalar motionären behovet av samordnade infrastruktursatsningar för cykling. (MP) pekar i motion 2016/17:1800 på de stora hälso- och samhällsvinster som finns i att många cyklar. Enligt motionären är den enskilt viktigaste åtgärden för att få fler att cykla att tillhandahålla ett väl utbyggt cykelnät med hög kvalitet och gena sträckningar. Motionären konstaterar att det trots cykelns påtagliga fördelar för hälsa, samhällsekonomi och miljö saknas viktiga juridiska instrument för att kommuner, regioner och staten ska kunna garantera en väl utbyggd cykelinfrastruktur. Utanför tätorter, där mark normalt sett inte är detaljplanelagd, är det inte möjligt att expropriera mark för ändamålet att anlägga fristående cykelvägar, vilket däremot är möjligt för bilvägar. Enligt motionären finns det framför allt två olika legala alternativ för att säkra marktillgången för anläggning och utveckling av nationella och regionala cykelleder som antingen innefattar en ändring av väglagen eller en ändring av anläggningslagen. Motionären föreslår därför att regeringen ska återkomma med ett förslag till lagändring som får följden att expropriationsmöjligheten för att anlägga och utveckla nationella och regionala cykelleder förbättras. m.fl. (M, C, L, KD) pekar i kommittémotion 2016/17:2530 på att har riktat ett tillkännagivande till regeringen om att ta fram en nationell cykelstrategi. Motionärerna anser att trafikseparering är eftersträvansvärt av trafiksäkerhetsskäl och att arbetet med regelförändringar som underlättar för cykling i våra städer bör prioriteras. För att cykeln ska vara ett attraktivt alternativ till andra transportmedel är det enligt motionärerna viktigt att förutsättningar skapas för människor att kunna använda cykeln oavsett årstid och att det upprätthålls en god framkomlighet på cykelbanorna oavsett väderlek. Motionärerna anser att cykelpendling behöver underlättas genom planerande av snabbcykelvägar i tätort och att det är viktigt med dialog och samarbete över kommungränser för att nå en sammanhängande infrastruktur. I motionen påtalas vikten av en sammanhängande och säker cykelinfrastruktur som bl.a. underlättar för arbetspendling (yrkande 25). m.fl. (M) pekar i kommittémotion 2016/17:2531 på att behöver bli bättre på att säkerställa att cykeln som transportmedel inkluderas vid planering och utbyggnad av infrastruktur. Enligt motionärerna är en stor del av dagens infrastruktur anpassad för bilar och inte cyklar. Motionärerna anser att en viktig punkt är att kommunerna ytterligare ökar sina ansträngningar för öka samordningen sinsemellan så att den totala samhällsnyttan av en utbyggd cykelinfrastruktur blir så stor som möjligt. I motionen föreslås därför att cykeln som transportmedel bör inkluderas vid utbyggnad av infrastruktur (yrkande 42). (L) pekar i kommittémotion 2016/17:3373 på att det saknas infrastruktur för att ta till vara den potential som finns i att fler cyklar och att det därför behövs satsningar som bidrar till att cykelpendlandet prioriteras lika mycket som vägburen fordonstrafik. Motionären anser att cykling behöver bli smidigt, snabbt och tryggt. För att underlätta pendling framhåller motionären behovet av regionala cykelstråk (yrkande 9). m.fl. (KD) framför i kommittémotion 2016/17:3510 att det är positivt att allt fler ser cykeln som ett användbart transportmedel eftersom cykling medför goda effekter för såväl folkhälsan som miljön och leder till minskad trängsel i städerna. Motionärerna konstaterar att när andra kategorier av trafikanter drabbas av färre dödsfall och allvarliga olyckor än tidigare är utvecklingen dessvärre inte lika gynnsam för cyklister. Motionärerna anser att strategin för säkrare cykling är viktig i arbetet för att öka trafiksäkerheten för cyklisterna och att detta arbete behöver förstärkas ytterligare för att nå nollvisionen. Kommunerna bör enligt motionärerna vidta åtgärder för att underlätta cykeltrafik så att cykelpendling som sker genom flera kommuner får en framkomlighet som är god längs hela sträckan. Motionärerna anser att i ökad utsträckning måste bistå kommunerna med expertis och standarder samt underlätta kommungemensamma lösningar på cykelstråk och cykelvägar. Vidare behöver också arbete med snabbcykelstråk intensifieras och påskyndas. Mot denna bakgrund framhåller motionärerna cykelns roll i (yrkande 20). Utskottet vill inledningsvis peka på att ansvaret för cykelvägar är delat mellan stat, kommun och enskilda fastighetsägare. konstaterar i betänkandet Ökad och säkrare cykling – en översyn av regler ur ett cyklingsperspektiv (SOU 2012:70) att gränserna för ansvaret inte alltid är helt klara. I föreslås dock inte några ändringar i dagens planeringssystem eller i de gällande finansieringsprinciperna. När det gäller möjligheterna för regeringen att främja en sammanhållen infrastruktur för cykling kan utskottet konstatera att en avgörande del i detta är planeringssystemet för transportinfrastrukturen som innefattar inriktningsplanering, långsiktig åtgärdsplanering samt planering av genomförande av åtgärder på kort och medellång sikt. Till de styrningsverktyg som står till statens förfogande för att främja utvecklingen på regional och lokal nivå för en sammanhållen infrastruktur hör framför allt anslag, regler, myndighetsstyrning samt forskning och utveckling. Utöver den nationella planen finns 21 länsplaner för regional transportinfrastruktur som upprättas av aktörer med regionalt utvecklingsansvar (länsplaneupprättare) i respektive län. Länsplaneupprättarna har i sin egenskap av ansvariga för att upprätta och fastställa planer för regional transportinfrastruktur (länsplanerna) en central roll i arbetet med transportsystemet. Utöver ansvaret för länsplanerna ansvarar de för att ta fram samlade strategier för att skapa hållbar regional tillväxt och utveckling. Utifrån länsplanerna kan statlig medfinansiering av kommunala åtgärder ske, t.ex. trafiksäkerhets- och miljöåtgärder samt kommunala gång- och cykelvägar. Utskottet anser att det är viktigt att ta till vara den potential som finns i att få fler att cykla på ett smidigt, snabbt och tryggt sätt. Utskottet vill därför framhålla vikten av att infrastrukturen för cykel utformas så att en god framkomlighet upprätthålls och att cykelpendling underlättas på olika sätt genom en säker och sammanhängande cykelinfrastruktur. Utskottet anser att regionala cykelstråk utgör ett viktigt medel för att underlätta bl.a. arbetspendling. Utskottet vill i sammanhanget peka på den kunskapsöversyn inom cykelområdet som Kommuner och Landsting (SKL) presenterade där man pekar på en stark utveckling av cykelområdet med bl.a. nya typer av infrastruktur. I rapporten från framkommer vidare att andelen cykeltrafik ska öka enligt både nationella och i många fall regionala och kommunala mål och att planerings- och utformningsråden behöver anpassas till den nya situationen. I rapporten påtalas även behovet av samverkan mellan kommunala, regionala och nationella aktörer och att några kommuner efterfrågar ett tydligare samband mellan de nationella målen och vad som kan göras på nivå. Vidare konstateras att en tydligare roll för de regionala aktörerna skulle kunna ge en mer sammanhängande cykelinfrastruktur i hela landet. I likhet med vad infrastrukturminister gav uttryck för vid trafikutskottets sammanträde anser utskottet att den nuvarande ansvarsfördelningen för transportinfrastruktur som gäller mellan nationell, regional och lokal nivå är ändamålsenlig. Utskottet välkomnar därför den inriktning som uttrycks i den presenterade nationella cykelstrategin om att den ska hjälpa berörda aktörer att ta sitt ansvar och fungera som en plattform för det fortsatta gemensamma arbetet för en ökad och säker cykling. Utskottet vill framhålla att en god samverkan mellan olika nivåer kan ge förutsättningar för att främja utvecklingen av en sammanhängande infrastruktur. I cykelstrategin framhålls bl.a. att det mellankommunala perspektivet är viktigt och att det krävs fördjupade dialoger. Utskottet delar denna uppfattning. Utskottet vill i likhet med infrastrukturministern även framhålla betydelsen av att goda exempel sprids då detta kan fungera som en motor när det gäller att fortsätta utvecklingen av en sammanhängande och användarvänlig cykelinfrastruktur. Expropriationsmöjligheter för nationella och regionala cykelleder Cykelvägar kan anläggas inom ramen för väglagen om de är att betrakta som del av väganordningar. Däremot kan en cykelled inte anläggas enligt väglagen om den helt saknar samband med allmän väg. Utskottet noterar i sammanhanget att det i framhölls att det finns ett behov av att ytterligare bygga ut och förbättra cykelvägnätet, både längs de statliga vägarna och inom samt mellan orter och kommuner.