bet · H401MJU15 · 2017-04-07 00:00:00 — Enligt motionen bör regeringen även driva på utvecklingen inom konventionerna Ospar och Helcom för att skydda den miljön i och Nordostatlanten (yrkande 9). Internationella samarbeten är en förutsättning för att på riktigt få bukt med miljöproblemen, såväl i haven och luften som på land. I motion 2016/17:633 av m.fl. (S) påtalas att bör vara pådrivande i fråga om att hitta lösningar för både tillfälliga insatser och långsiktiga strategier för att regelbundet rensa våra vatten och vrak från spöknät. De anför att spökgarnen har negativa effekter på sjösäkerheten när det gäller både fritidsbåtstrafik och kommersiell sjöfart samt påverkar fiskeindustrin och ekosystemet negativt. I kommittémotion 2016/17:3166 av m.fl. (M) yrkande 2 föreslås slutligen att regeringen ser över för att förtydliga ansvaret för oljesanering av stränder. När en allvarlig händelse, som ett oljepåslag, inträffar måste ansvarsfördelningen vara tydlig, och det måste vara klart vad respektive aktör har för roll och uppgifter. behandling och kompletterande uppgifter Strandstädning och marint skräp Enligt och rådets direktiv /56/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område (ramdirektiv om en marin strategi) är målet att alla ska ha nått en god miljöstatus . Havs- och vattenmyndigheten har definierat vad som kännetecknar god miljöstatus i havsmiljön i , och marin nedskräpning är ett av de områden som påverkar bedömningen av om en god miljöstatus uppnåtts. Det finns också en miljökvalitetsnorm som anger att havsmiljön så långt som möjligt ska vara fri från avfall. Regeringen betonar i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 20) att det internationella och regionala havsmiljösamarbetet är nödvändigt för att nå de havs- och vattenrelaterade miljökvalitetsmålen. Samarbetet bedrivs bl.a. genom de regionala konventionerna Ospar (konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten) och Helcom (Helsingforskonventionen för skydd av miljö). Vidare framhålls att dagens miljöutmaningar i stora delar är gränsöverskridande och att arbetet med att nå miljökvalitetsmålen och generationsmålet förutsätter att arbetar för en ambitiös miljöpolitik inom EU och internationellt. I budgetpropositionen anges även att Ospar antog en regional aktionsplan för marint skräp 2014 och att Helcom antog en motsvarande plan 2015. leder det regionala arbetet inom Ospar och Helcom med att förbättra hanteringen av skräp i samband med fiske och med att sammanställa bästa tillgängliga teknik för rening av skräp i avloppsvatten. Dessutom anger regeringen att marint skräp och särskilt mikroplaster uppmärksammas som en allvarlig fråga för havsmiljön i årliga uppföljning. Regeringen har även gett i uppdrag att identifiera och föreslå åtgärder mot utsläpp av mikroplaster till havet från viktigare källor i . Uppdraget ska redovisas 2018. Slutligen anges att Kemikalieinspektionen på uppdrag av regeringen har analyserat förutsättningarna för ett nationellt förbud mot mikroplast i kosmetika. Av Havs- och vattenmyndighetens årsredovisning framgår att inom Ospar EIHA (kommittén Environmental Impact of Human Activities) bl.a. har prioriterat indikatorutveckling för marint skräp inom ramen för havsmiljödirektivet. Havs- och vattenmyndigheten har även ett samordningsansvar för Helcoms grupp Pressure som arbetar för att kartlägga och föreslå åtgärder för att reducera belastningen från samhällets aktiviteter i och runt . Fokusområdena var bl.a. marint skräp, dumpning och sandutvinning samt miljögifts- och närsaltsbelastning. Enligt 4 § lagen (1998:814) med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning har kommunen en skyldighet att återställa platser, som stränder, i sådant skick som med hänsyn till ortsförhållandena, platsens belägenhet och omständigheterna i övrigt tillgodoser skäliga anspråk. redovisade ett regeringsuppdrag om åtgärder för minskad nedskräpning (NV-00101-16). Enligt uppdraget skulle verket bl.a. utreda om kompletterande finansieringsformer eller åtgärder för omhändertagande av marint skräp på stränder behövs samt utreda och föreslå hur lagen med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning kan ändras så att kommunerna får ansvar för att beakta miljöaspekter i naturmiljöer och utföra renhållning även inom sådana områden. Av redovisning framgår att problemen med marin nedskräpning intar en särställning på . Det flyter i land lika mycket skräp på som på havsstränderna i resten av . och Havs- och vattenmyndigheten bedömer därför att det finns ett behov av extra medel till städning av stränder längs . gör även bedömningen att en statlig finansiering av strandstädning är den mest framkomliga vägen, eftersom problemet är regionalt och skräpet till övervägande del har flutit i land. Däremot ser myndigheterna inte något behov av nya finansieringsformer för marin nedskräpning utöver de anslag som finns. Enligt är kommunens ansvar mer långtgående än vad kommunerna i vissa fall anser sig ha. Verket föreslår därför att innebörden av kommunens sekundära ansvar och gränsdragningen för det förtydligas. föreslår också att kommunens ansvar för renhållning utökas till att även skada på växt- och djurliv och naturmiljön i övrigt ska undvikas i skälig utsträckning. anser slutligen att en total översyn av lagen om gaturenhållning och skyltning vore lämplig. redovisning har remitterats och bereds inom . Havs- och vattenmyndigheten har gett nationella bidrag från anslaget 1:12 Åtgärder för havs- och vattenmiljö till ett tjugotal projekt som berör marin nedskräpning. Totalt omfattar bidragen . Dessa projekt handlar inte enbart om strandstädning utan syftar även till informationsinsatser, kunskapsinhämtning eller metodutveckling. Utöver åtgärdsinriktade projekt finansierar myndigheten även årlig övervakning av strandskräp med ca , varav via miljöövervakningsanslaget. I samband med detta städas de s.k. referensstränderna, även om städning inte är det primära syftet. Referensstränderna är de stränder som ingår i övervakningen. I enlighet med havsmiljöförordningen (2010:1341) beslutade Havs- och vattenmyndigheten om ett nationellt åtgärdsprogram för havsmiljön. Syftet med åtgärdsprogrammet är att uppnå god miljöstatus i och , och ett flertal åtgärder är riktade mot marint skräp. Havs- och vattenmyndigheten ska bl.a. främja en effektiv och hållbar insamling och mottagning av förlorade fiskeredskap samt förebygga förlusten av nya. Myndigheten ska även i samverkan med ta fram en riktad nationell informationskampanj till allmänheten och konsumenter om vanligt förekommande skräpföremål i den miljön, deras negativa påverkan på miljön samt kopplingen till konsumenternas beteende. Vidare ska Havs- och vattenmyndigheten stödja initiativ som främjar, organiserar och genomför strandstädning i särskilt drabbade områden. ska enligt åtgärdsprogrammet bedriva strategiskt arbete genom inkludering av marint skräp i relevanta avfallsplaner och program inklusive de kommunala avfallsplanerna, där avfallshanteringens betydelse för uppkomsten av marint skräp blir belyst. Det anges att materialströmmar av plast behöver prioriteras och styrmedel utredas i syfte att minska förekomsten av plastföremål som skräp i den miljön. Slutligen ska kommunerna när de reviderar de kommunala avfallsplanerna identifiera och belysa hur avfallshanteringen kan bidra till att minska uppkomsten av marint skräp samt sätta upp målsättningar för ett sådant arbete. Av Havs- och vattenmyndighetens årsredovisning framgår vidare att myndigheten har påbörjat arbetet med att vidta åtgärder i enlighet med åtgärdsprogrammet. Myndigheten har bl.a. medfinansierat Marelitt Baltic, ett projekt som syftar till att skapa en samlad kunskapsbild och ett koordinerat spökgarnsarbete i . Myndigheten har även gett Håll Rent i uppdrag att ta fram ett planeringsunderlag för en treårig informationskampanj med start . Vidare framgår att Havs- och vattenmyndigheten har stöttat projektet och attraktiv kusts arbete med att utveckla effektiva och långsiktiga lösningar för att omhänderta skräp som flutit i land samt Håll Rents kampanj Clean-up Kust i syfte att bilda opinion mot marint skräp och uppmuntra till ideella insatser. I kommissionens meddelande Att sluta kretsloppen – en EU-handlingsplan för en cirkulär ekonomi (KOM(2015) 614) anges att bland målen för hållbar utveckling finns ett delmål om att förebygga och avsevärt minska all slags förorening av havet, även marint avfall. Vidare anges att kommissionen kommer att vidta åtgärder för att uppfylla målet om att avsevärt minska det avfallet. Kommissionen hänvisar i denna del till sitt meddelande Mot ett kretsloppssamhälle: Program för ett avfallsfritt (KOM(2014) 398) där det föreslås ett önskvärt minskningsmål för marint avfall i EU på för de tio vanligaste typerna av avfall på stränder samt för fiskeredskap som hittas i havet. Kommissionen anger att denna förteckning kommer att anpassas till var och en av EU:s fyra regioner och att arbetet för att uppnå detta mål redan pågår i . Det anges även att marint avfall kommer att behandlas i den strategi för plast i den cirkulära ekonomin som kommissionen kommer att presentera , där man tar upp frågor som möjligheter till materialåtervinning, biologisk nedbrytbarhet, förekomst av farliga ämnen i vissa plaster och marint avfall. Miljöminister träffade chefen för och diskuterade vad som krävs för att FN ska lyckas genomföra nödvändiga globala förändringar på miljöområdet. Miljöministern poängterade bl.a. att det behövs tydliga prioriteringar och strategiska insatser för en hållbar hantering av hav och kust, inklusive att minska andelen marint skräp. Mot den bakgrunden är med och arrangerar en om detta i . Under besöket diskuterade miljöministern tillsammans med finansmarknads- och konsumentminister och inbjudna myndigheter och företag hållbara livsstilar och insatser som kan bidra till att minska användningen av skadliga plaster och den nedskräpningen. – den 59 till stöd för genomförandet av FN:s hållbarhetsmål för hav och resurser, med och som ordförande, är en viktig del av regeringens arbete med genomförandet av Agenda 2030. Havsmålet är ett av de 17 globala mål som världen enades om och som ingår i Agenda . Konferensen ska följa upp hur arbetet för att uppnå det globala målet om hållbara hav fortskrider och utbyta erfarenheter om hur arbetet kan stärkas. Syftet med konferensen är att mobilisera engagemang hos regeringar, näringsliv, akademi och civilsamhälle som leder till kraftfulla åtgärder för att nå havsmålet och dess delmål. Konferensen ska också stimulera till ökad samverkan och nya och innovativa partnerskap. Ett av de fyra områden som regeringen avser att fokusera särskilt på är att minska förorening och nedskräpning av haven. I fråga om strandstädning anförde utskottet i betänkande 2015/16:MJU7 om tillsyn över transporter av farligt avfall m.m. följande. Utskottet noterar att regeringen har valt att stödja särskilt drabbade kustkommuner genom ett särskilt anslag till Havs- och vattenmyndigheten som finansierar projektet och attraktiv kust . Projektet syftar bl.a. till att motverka marint skräp i såväl förebyggande som operativa insatser. Vidare bör betydelsen av att är fortsatt aktiv i de regionala samarbetena kring och för att minska källorna till det skräpet uppmärksammas. Med spökgarn avses förlorade fiskenät som fortsätter att fiska i havet utan att någon tar hand om fångsten. Problematiken omfattar även andra typer av redskap som exempelvis burar och ryssjor. Enligt artikel 48 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av om införande av ett kontrollsystem i unionen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken följs ska fiskare som förlorar sina redskap och inte lyckas bärga dem rapportera sin förlust. Rapporten ska lämnas efter avslutat bärgningsförsök. I ska förlusten rapporteras till Havs- och vattenmyndigheten. Marelitt Baltic är ett nytt EU-finansierat treårigt projekt med syftet att kartlägga problematiken och minska antalet förlorade fiskeredskap i . Projektet ska bl.a. städa bort spökgarn i utvalda problemområden med hjälp av draggning från båtar eller dykning på vrak. Inom projektet ska det också utvecklas möjligheter att ta emot och återvinna spökgarn i hamnar och andra förebyggande åtgärder. Projektet ska resultera i en handbok med information om hur man kan dragga och städa upp spökgarn och vad städaktiviteter kan kosta. Projektet är finansierat av Östersjöprogrammet 20142020 och pågår . Havs- och vattenmyndigheten delfinansierar projektet. betalar inom Havs- och fiskeriprogrammet för perioden –2020 ut stöd till främst draggning av gamla nät och fiskeredskap som blivit kvar i haven runt . En del av stödet kan även användas till att finansiera utrustning för att samla in avfall på båtar eller i hamnar. Stödet får uppgå till högst per ansökan och ges bara till projekt där yrkesfiskare ingår. Stödet finansieras med medel från Europeiska havs- och fiskerifonden och budgetpropositionens anslag 1:13 Strukturstöd till fisket m.m. Inom havs- och fiskeriprogrammet för perioden –2013 har ca betalats ut i stöd för denna åtgärd. Det finns en nationell samverkansgrupp som arbetar med oljeskadeskydd utmed Sveriges kuster och de stora insjöarna. I den ingår representanter för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), , Havs- och vattenmyndigheten, , , , länsstyrelserna och Kommuner och Landsting (SKL). Samverkansgruppen presenterade 2014 fjärde strategi för oljeskadeskydd. Detta dokument innehåller underlag för långsiktig planering och riktar sig till alla berörda aktörer: kommuner, privata företag, frivilligorganisationer och myndigheter. Strategin är framtagen för att minimera miljöskada av oljeutsläpp och stärka den svenska krisberedskapen. slutfördes även den handlingsplan som ska komplettera och konkretisera strategi för oljeskadeskydd. Handlingsplanen syftar till att vägleda aktörer, utgöra underlag för långsiktig planering och skapa en gemensam grund för oljeskadeskydd. Vidare finns ett internationellt samarbete kring dessa frågor, bl.a. mellan inom Helsingforskonventionen (Helcom). I svaret på interpellation 2015/16:517 om oljepåslaget på anförde inrikesminister att havsmiljön är en högt prioriterad fråga för regeringen varför det är viktigt att regelverken är tydliga. Ministern framhöll dock att det miljörättsliga ansvaret på området är tydligt och betonade att det därför saknas anledning att se över ansvaret. Ministern anförde vidare att det ligger i sakens natur att sanering efter ett oljeutsläpp kan behöva göras innan ansvarsförhållandena har klarlagts men att miljötillsynsmyndigheten i ett sådant fall kan besluta om rättelse på den felandes bekostnad. Då vidtar myndigheten de åtgärder som är nödvändiga för att senare kräva ersättning av den som är ansvarig. Ministern konstaterade att har räddningstjänstansvaret när det gäller oljeutsläpp till sjöss, medan kommunerna ansvarar för nödvändiga räddningstjänstinsatser om oljan når land. Utöver detta har flera aktörer stödjande funktioner vid oljeutsläpp. Exempelvis kan MSB i viss utsträckning bistå med förstärkningsresurser när kommunens och regionens egna resurser inte är tillräckliga för att begränsa de uppkomna skadorna. Ministern underströk den stora betydelsen av att alla aktörer som berörs av ett oljeutsläpp har en väl fungerande samverkan för att så snabbt som möjligt kunna begränsa uppkomna miljöskador. Flera myndigheter arbetar även förebyggande och förberedande inom oljeskyddsområdet. Ett exempel som nämndes var arbetet med fjärde strategi för oljeskadeskydd, som antogs . Strategin innehåller ett underlag för långsiktig planering i syfte att uppnå en god förmåga för oljeskadeskydd utmed Sveriges kuster och de stora insjöarna. Ministern konstaterade att det pågår ett ambitiöst arbete för att stärka samhällets samlade förmåga i fråga om oljeskadeskydd. Ministern betonade även att regeringen följer utvecklingen på området och vid behov kommer att vidta ytterligare åtgärder. Vidare framkom att det genom MSB:s försorg finns fem depåer med material utmed Sveriges kuster. Det finns även möjlighet för kommunerna att få hjälp av MSB och av , som har ett saneringsfartyg och som bedriver kontinuerlig övervakning av havsytan för att kunna upptäcka den här typen av utsläpp (prot. 2015/16:90). Enligt Havs- och vattenmyndigheten förväntas fartygstrafiken och oljetransporterna över och ha en fortsatt ökning , något som även leder till en ökad risk för oljeutsläpp i svenska vatten. Genom skärpta regler, ökad miljöövervakning och förbättrade möjligheter att ta hand om spillolja i hamn är dock större utsläpp ovanligare än för några decennier sedan. Utskottet tillmäter frågan om ett rent hav och rena stränder stor betydelse. Som redovisats ovan pågår arbete på området såväl nationellt som internationellt, vilket är positivt. Utskottet noterar särskilt att har redovisat ett regeringsuppdrag om åtgärder för minskad nedskräpning där bl.a. frågan om finansiering behandlas. Utskottet konstaterar även att berörda myndigheter har påbörjat arbetet med att vidta åtgärder i enlighet med det nationella åtgärdsprogrammet för havsmiljön. Syftet med åtgärdsprogrammet är att uppnå god miljöstatus i och , och ett flertal åtgärder är riktade mot marint skräp. Som utskottet anfört ovan delar utskottet regeringens bedömning att dagens miljöutmaningar i stora delar är gränsöverskridande och att arbetet med att nå miljökvalitetsmålen och generationsmålet förutsätter att arbetar för en ambitiös miljöpolitik inom EU och internationellt. I budgetpropositionen betonar regeringen att det internationella och regionala havsmiljösamarbetet, bl.a. genom de regionala konventionerna Ospar och Helcom, är nödvändigt för att nå de havs- och vattenrelaterade miljökvalitetsmålen. Utskottet välkomnar även att inom ramen för arbete med den cirkulära ekonomin kommer att behandla marint avfall i den strategi för plast som den kommer att presentera . Mot bakgrund av vad som anförts ovan om arbeten som pågår på området är utskottet inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motionerna 2016/17:559 (M) yrkandena 1–3, 2016/17:633 (S), 2016/17:824 (C) yrkande 42, 2016/17:1726 (L) yrkande 2, 2016/17:3110 (C), 2016/17:3166 (M) yrkande 1 och 2016/17:3168 (M) yrkandena 8 och 9. Oljeutsläpp innebär risker för våra hav och kuster. Det är därför av stor vikt att alla aktörer som berörs av ett oljeutsläpp har en väl fungerande samverkan för att så snabbt som möjligt kunna begränsa uppkomna miljöskador. Utskottet välkomnar den handlingsplan som ska komplettera och konkretisera strategi för oljeskadeskydd och som slutfördes . Handlingsplanen syftar till att vägleda aktörer, utgöra underlag för långsiktig planering och skapa en gemensam grund för oljeskadeskydd. Utskottet noterar att havsmiljön är en högt prioriterad fråga för regeringen och delar regeringens uppfattning att det är viktigt att regelverken är tydliga. Utskottet förutsätter att regeringen följer utvecklingen på området och vid behov vidtar lämpliga åtgärder. Motion 2016/17:3166 (M) yrkande 2 kan därmed lämnas utan vidare åtgärd. Övergivna båtar och uttjänta fordon Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om övergivna båtar och vrak samt uttjänta fordon. Jämför reservationerna 14 (L) och 15 (KD). Övergivna båtar och vrak I motion 2016/17:19 av (L) föreslås att ett regelverk skyndsamt skapas som ger kommuner rätt att flytta skeppsvrak och ägarlösa båtar som utgör en risk för miljön eller kan anses som påtaglig nedskräpning. I motionen anförs att kommunerna känner sig maktlösa då det inte är möjligt att med laglig rätt flytta båtar utan ägarens medgivande. Även i motion 2016/17:1046 av och (båda S) yrkande 1 anförs att regelverket bör ses över så att kommuner eller andra offentliga aktörer får rätt att föra bort övergivna båtar. Enligt motion 2016/17:2112 av och (båda M) bör lag och förordning ändras så att en systematisk återvinning av nedskräpande och uttjänta fritidsbåtar kommer till stånd. I kommittémotion 2016/17:2558 av m.fl. (KD) yrkande 8 anförs att regeringen bör presentera en lösning för hur riskerna med vrak på havsbottnen ska hanteras. I motionen anges att det för de flesta vrak som utgör potentiella miljöhot är svårt att identifiera en ansvarig fartygsägare. Vidare påpekas att det inte finns någon myndighet i som har det övergripande ansvaret för läckande vrak. (KD) framhåller slutligen i motion 2016/17:2459 vikten av åtgärder för att sanera miljöfarliga fartygsvrak och att regeringen bör prioritera denna fråga i arbetet med att förbättra havsmiljön längs våra kuster. I motion 2016/17:937 av m.fl. (S) anförs att möjligheterna att komplettera producentansvaret med något system som minskar problemet med övergivna bilar bör ses över. I motionen anges att det kan vara fråga om en ny form av skrotningspremie, ett pantningssystem, skärpt producentansvar eller något annat innovativt system för att se till att problemet åtgärdas. Enligt motion 2016/17:1866 av m.fl. (S) är det i princip omöjligt att skrota en EU-moped på laglig väg. Skrotning av EU-mopeder måste enligt motionärerna kunna hanteras på ett vettigt sätt för att undvika att de slängs i naturen och blir ett miljöproblem. behandling och kompletterande uppgifter Övergivna båtar och vrak I fråga om flyttning av övergivna båtar och vrak anförde miljöminister i sitt svar på skriftliga frågor om bl.a. skrotning av båtar, avställda båtar som utgör en miljörisk samt flyttning av vrak och ägarlösa båtar (fr. 2015/16:1296, 2015/16:1297, 2015/16:1298 och 2015/16:1303) bl.a. följande. remitterade en promemoria om flyttning av båtar och skrotbåtar (dnr M2012/01824/R). I promemorian föreslås en ny lag om flyttning av båtar i vissa fall. Enligt lagen får regeringen meddela föreskrifter om rätt för en myndighet eller kommun att flytta en båt om det behövs för att skydda människors hälsa och miljön, undvika materiella skador eller upprätthålla ordningen till sjöss eller på land. Enligt den föreslagna lagen får regeringen även meddela föreskrifter om rätt för en myndighet eller kommun att flytta en båt från en fastighet om fastighetsägaren begär det och båten har varit uppställd på fastigheten under minst en månad från det att fastighetsägaren uppmanat båtens ägare att flytta båten eller från det att fastighetsägaren påbörjat försök att nå båtens ägare. Förslaget bereds nu i . Jag hoppas att kunna återkomma med närmare besked . Regeringen har aviserat att den kommer att lämna en proposition om båtar och skrotbåtar . När det gäller hantering av vrak har Havs- och vattenmyndigheten ett koordinerande ansvar. Myndigheten har även ett nära samarbete med övriga berörda myndigheter som , och Statens maritima museer. Av Havs- och vattenmyndighetens årsredovisning framgår att myndigheten kommer att genomföra undersökningar av tre till fem vrak samt genomföra tömning och sanering om ekonomiska möjligheter ges. Det framgår även att Havs- och vattenmyndigheten har upphandlat undersökning och sanering av olja på vraket Thetis, låtit genomföra sjömätning av vraken , och samt uppdragit åt att genomföra dykundersökningar av dessa vrak. Myndigheten har vidare gett Museer i uppdrag att genomföra fortsatta arkivsökningar i fråga om de 30 mest prioriterade vraken, samt uppdragit åt att utreda hur andra länder runt hanterar juridiken kring ägarfrågor, myndighetsansvar, kostnadsfördelning, miljöeffekter m.m. av miljöfarliga vrak. I fråga om ansvarsfördelningen för arbetet med sjunkna vrak framgår det av uppgifter från Havs- och vattenmyndigheten att myndigheten samordnar arbetet med sanering och undersökning av miljöfarliga vrak samt arbetar med metodutveckling för sanering. gör sjömätningar för att kontrollera vrakens status och läge. i sin tur gör dykningar och filmar vraken för att kontrollera vraken och vilken miljörisk de utgör. står även för sanering vid utsläpp till havs.