bet · H401NU16 · 2017-05-04 00:00:00 — Även i kommittémotion 2016/17:3096 av och (båda C) yrkande 5 föreslås att ska begära en översyn av hur lanthandlare lättare ska kunna bli ombud för statliga tjänster. föreslås ett tillkännagivande om en översyn av effekterna för företagslivet på landsbygden när kontanthanteringen minskar (yrkande 6). att den minskade tillgången på kontanthantering i många orter är särskilt illavarslande för småföretagare som inte har möjlighet att hantera sin dagskassa på ett säkert och effektivt sätt. I motion 2016/17:2946 av och i (båda C) yrkande 2 förordas ett tillkännagivande om att skapa effektivare incitament för ökad kommersiell service i landet. regeringens satsningar på tillgänglighet bör fortsätta och förfinas så att effek- tivare incitament skapas för att fler lanthandlare, tankstationer, apotek och andra kommersiella nyckelfunktioner ska finnas kvar och kunna vara ombud för olika tjänster. I kommittémotion 2016/17:2659 av m.fl. (KD) yrkande 13 efterfrågas en översyn av regelverken för att öka samordningen mellan myndigheter och förbättra samverkan mellan offentliga och kommersiella aktörer för att åstadkomma en god offentlig och kommersiell service i hela Stöd till kommersiell service I arbetet med att främja en god tillgång till kommersiell service kan ekonomiskt stöd beviljas enligt förordningen (2000:284) om stöd till kommersiell service. Stödet kan beviljas till bl.a. näringsidkare med fasta försäljningsställen för dagligvaror eller drivmedel i gles- och landsbygd. gäller en reviderad förordning för stöd till kommersiell service. Den medger bl.a. högre stöd till hemsändning och servicebidrag. Stöd till kommersiell service kan även ges inom ramen för förordningen (2003:596) om bidrag för projektverksamhet inom den regionala tillväxtpolitiken liksom inom landsbygdsprogrammet. Stöd till kommersiell service i glesbygden beslutade regeringen som en följd av den av antagna budgetpropositionen (bet. 2015/16:NU2) om ett stöd till kommersiell service i särskilt sårbara och utsatta glesbygdsområden. Stödet uppgår till –2019. har uppdraget att fördela medlen till de aktörer på länsnivå som ansvarar för insatser inom området. Regeringens beslut baseras på förslagen i betänkandet Service i glesbygd (SOU 2015:35). Med anledning av vad som sägs i flera motioner om ersättningen till lanthandlare som är ombud för statligt ägda bolag kan nämnas att den ersättning som betalas ut beslutas av de enskilda bolagen och därmed ytterst är en styrelse- och ledningsfråga. Vidare kan det även nämnas att den som ansöker om servicebidrag enligt förordningen (2000:284) om stöd till kommersiell service ska ange i ansökan om de agerar som ombud för Apotek, , samt utlämningsställe för Systembolaget. Rätten att besluta om stöd till kommersiell service enligt förordningen ligger hos olika aktörer på regional nivå i de olika länen, och stöden tillämpas på något olika sätt. Det kan t.ex. handla om att det endast betalas ut stöd till verksamheter som ligger på ett visst avstånd från nästa närmaste verksamhet, men här finns även möjlighet att prioritera de lanthandlare som eventuellt även agerar som ombud. 2014/15:NU7) avstyrkte utskottet en motion om ersättning till lanthandlare som är ombud för statligt ägda bolag. I sitt ställningstagande påminde utskottet om att den ersättning som betalas ut beslutas av de enskilda bolagen och därmed ytterst är en styrelse- och ledningsfråga. ska enligt 2 § förordningen (2009:145) med instruktion för främja tillgängligheten till kommersiell och offentlig service för företag och medborgare i serviceglesa områden. enligt 4 § i den nämnda förordningen delta i, samordna och följa upp strategier och program inom det regionala tillväxtarbetet, däribland program för kommersiell och offentlig service för företag och medborgare. verket ska även förmedla kunskap till andra myndigheter och relevanta aktörer om regionalt tillväxtarbete, inklusive god tillgång till kommersiell och offentlig service, och om gles- och landsbygders särskilda tillväxtförutsätt- Regeringen har gett i uppdrag åt att genomföra insatser som stärker den lokala nivåns arbete med att effektivisera och samordna både kommersiell och offentlig service. har utlyst i projektmedel till lokala servicelösningar för att öka tillgången till kommersiell service i gles- och landsbygder genom att utveckla den lokala servicen och därmed förbättra livsmiljön och förutsättningarna att verka, bo och vistas i gles- och lands- bygder för företag, befolkning och besökare. En ansökan om stöd ska omfatta minst ett av följande serviceslag: dagligvaror, drivmedel, post, apotek, betal- Utlysningen av stöd till utveckling av lokala servicelösningar ingår i landsbygdsprogrammet 2014–2020. har haft i uppdrag att stödja länen i framtagandet och genomförandet av regionala serviceprogram. grammen ska samordna aktörer och insatser som genomförs i syfte att öka tillgängligheten till service för medborgare och företag. Därefter fattade regeringen beslut om att genomföra ytterligare en satsning –2018. har i uppdrag att i dialog med Tillväxtanalys utarbeta riktlinjer för framtagande och genomförande av de nya programmen. Tillgänglighet till kommersiell och offentlig service ligger uppdraget att analysera tillgänglighet till kommersiell och offentlig service för företag och medborgare i serviceglesa låg uppdraget hos Tillväxtanalys. rapport från Tillväxtanalys (2015:04) beskrivs utvecklingen av och tillgången till kommersiell och offentlig service för ett urval av serviceslag som rör utveckling och geografisk tillgänglighet i olika delar av , med betoning på gles- och landsbygdsområden. Analyserna visar att utvecklingen i huvudsak har följt samma mönster, dvs. serviceställena har blivit färre för de flesta serviceslag. vårdcentraler har ökat efter de reformer som har genomförts. har dock i första hand skett i områden där tillgängligheten redan tidigare var I områden med en låg eller mycket låg tillgänglighet till tätorter är antalet serviceställen oförändrat. I föregående års betänkande om regional tillväxtpolitik redogör utskottet för några av iakttagelserna i rapporten (bet. 2015/16:NU17). I sitt slutbetänkande (SOU 2017:1) föreslår ett antal åtgärder för att förbättra tillgången till kommersiell och offentlig service på landsbygden. En utgångspunkt för kommitténs förslag är att staten måste ta ett större och samlat ansvar för landsbygdernas kommersiella service, välfärdstjänster och tillgång till kultur. De delmål som kommittén har formulerat för detta område är: •God tillgång till kommersiell service •Likvärdig tillgång till vård, skola och omsorg oberoende av bostadsort •Likvärdiga möjligheter att utöva och ta del av kultur oberoende av bostadsort. Kommittén föreslår följande när det gäller kommersiell service i landsbygderna: •att ska ges i uppdrag att utarbeta en nationell vägledning till kommunerna om hur ett serviceperspektiv kan tillföras den kommunala översiktsplaneringen •att regeringen i beredningen av postlagsutredning avvisar de förslag som innebär en försämring av postservicen i landsbygderna •att även företag och föreningar ska omfattas av rätten att öppna betalkonton med grundläggande funktioner, som uttag och insättning av kontanter. När det gäller de kommunala välfärdstjänsterna lämnar kommittén följande förslag: •att regeringen lägger fram ett förslag med syftet att anpassa det kommunala utjämningssystemet till ändrade förutsättningar samt att regeringen gör en översyn av statsbidragen till kommunerna •att regeringen tar initiativ som syftar till att öka kommunernas förmåga att rekrytera personal. För att kulturen ska bli mer tillgänglig i landsbygderna föreslår kommittén följande: •Statens kulturråd ges i uppdrag att redovisa hur myndigheten arbetar för att bidra till att göra kulturen tillgänglig i landsbygder. •Myndigheten för kulturanalys ges i uppdrag att analysera tillgänglighet och deltagande i kulturaktiviteter i landsbygder. Kulturanalys ska utifrån sin analys ge förslag på åtgärder för att stärka kulturdeltagandet i Kulturanalys ska genomföra sitt uppdrag i dialog med aktörer inom kultursektorn. I detta sammanhang kan även påminnas om de åtgärder som kommittén föreslagit när det gäller statens närvaro i landsbygderna som redovisats i avsnittet om lokalisering och organisering av statliga myndigheter. Utöver det förslag som redovisas i detta avsnitt föreslår kommittén att regeringen kontinuerligt bör följa upp och säkerställa polisens lokala närvaro, inte minst i landsbygderna. Kommittén föreslår även att ges i uppdrag att utreda möjligheten till, och utformningen av, en servicegaranti vid myndighetsutövning riktat till små och medelstora företag. Översyn av det penningpolitiska ramverket och riksbankslagen fattade regeringen beslut om att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppdraget att se över det penningpolitiska ramverket och lagen (1988:1385) om riksbank. Uppdraget utgår från finansutskottets ställningstagande (bet. 2015/16:FiU41). Av direktiven (dir. 2016:114) framgår att kommittén ska analysera och bedöma samt föreslå de författningsändringar som den anser nödvändiga bl.a. när det gäller ansvar för kontanthanteringen, kontantförsörjningen och beredskapen i betalningssystemet. Kommittén ska överväga bl.a. hur ansvar för en väl fungerande kontanthantering i hela landet bör tydliggöras i lag, innebörden av monopol på att ge ut sedlar och mynt utifrån det faktum att efterfrågan på kontanter har minskat och att kontanter har ersatts av framför allt olika former av elektroniska transaktioner samt ansvar för och roll i fråga om kontanttillgången i hela landet och kostnaderna för denna. Förslag som innebär grundlagsändringar ska redovisas i ett delbetänkande . Uppdraget i övrigt ska redovisas . I de aktuella motionerna framhålls vikten av en god tillgång till offentlig och kommersiell service i hela landet. Utskottet vill i likhet när liknande förslag har behandlats (bet. 2015/16:NU17) inledningsvis understryka att det inte har en annan uppfattning än motionärerna när det gäller betydelsen av tillgången till offentlig och kommersiell service. En levande landsbygd är en förutsättning för en långsiktig utveckling och tillväxt i hela landet och därmed för att ska stå sig väl på den globala arenan. står landsbygden inför stora utmaningar som berör tillgängligheten till offentliga och privata tjänster. I , liksom i övriga världen, pågår en urbanisering. Delar av landsbygden töms på folk medan de större städerna växer i tilltagande takt. Parallellt med detta har det skett en utveckling där grundläggande samhällsservice centraliserats till områden med en ökande befolkning, vilket leder till en försvagad service i regioner med ett minskat befolkningsunderlag. I likhet vittnas det i flera av de aktuella motionerna liksom i Tillväxtanalys tillgänglighetsanalyser om att det på många håll runt om i blir allt längre till närmaste butik, mack eller serviceställe och offentlig samhällsservice. I vissa glesbygder är förutsättningarna begränsade för att kommersiella aktörer ska kunna bidra till att skapa en god tillgång till kommersiell service. Utskottets uppfattning är att staten bör ta ett särskilt ansvar för att medborgare och näringsliv ska ha tillgång till en grundläggande nivå av kommersiell service. Utskottet vill med anledning av det som sägs i några av de aktuella motionerna om ett kompletterande stöd till lanthandlare påminna om det inrättade kompletterande stödet till kommersiell service i särskilt utsatta glesbygdsområden –2019. Många lanthandlare i gles- och landsbygdsområden är särskilt viktiga eftersom de ofta även tillhandahåller en rad andra tjänster. När det gäller lanthandlare som är ombud för statliga tjänster vill utskottet med anledning av de aktuella förslagen påminna om att den ersättning som betalas ut beslutas av de enskilda bolagen och därmed ytterst är en styrelse- och ledningsfråga. Utskottet noterar att i sitt slutbetänkande uppmärksammat regeringen på möjligheten att höja ersättningen genom ägaranvisningar till de berörda bolagen. Vidare noterar utskottet, som framgår av det föregående avsnittet, att det inom ramen för gällande stödförordningar finns en möjlighet för de regionala aktörerna att prioritera de lanthandlare som agerar som ombud vid utbetalning av servicebidrag. Utskottet som mot bakgrund av lägesbeskrivningen har förståelse för den oro som kommer till uttryck i flera av de aktuella motionerna över en försämrad service framför allt i glesbygderna konstaterar att lämnat förslag på ett antal åtgärder för att förbättra tillgången till kommersiell och offentlig service på landsbygden. Kommitténs betänkande har remissbehandlats, och som framgår av det föregående avsnittet avser regeringen att återkomma till med en proposition . Utskottet ser inte några skäl för att föregripa det pågående arbetet och avstyrker därmed samtliga motionsyrkanden i avsnittet. Återföring av medel från vatten- och vindkraft Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om återföring av medel från vatten- och vindkraft. Utskottet uppfattning är att nuvarande principer för statens budgethantering ska gälla. Jämför reservation 9 (C) och 10 (V). I motion 2016/17:2667 av (M) förordas ett tillkännagivande om att regeringen ska se över möjligheterna att införa en fastighetsskatt på vindkraftsanläggningar. Därmed skulle det enligt motionären skapas ett uthålligt system för lokal utveckling, vilket även skulle underlätta lokal acceptans för vindkraft. Motionären påtalar också att det finns starka krafter från berörda bygder och kommuner som efterfrågar detta. Enligt vad som sägs i motion 2016/17:2669 av (M) får kommuner och bygder där vattenkraften byggts ut enbart ca i s.k. bygdemedel, som statskassan inkasserar nästan enbart i fastighetsbeskattning av vattenkraften. Motionären menar att dagens system där värdeströmmarna går till för att sedan till viss del återföras i form av s.k. regionalpolitiskt stöd felaktigt bidrar till synen att vattenkraftskommunerna är bidragsmottagare. Återbäring däremot, menar motionären, är ett bevis på det värdeskapande som sker i vattenkraftskommunerna. Motionären föreslår därför ett tillkännagivande om att regeringen ska se över hur medel från vattenkraftsproduktionen kan komma de kommuner och regioner till del där produktionen sker. I partimotion 2016/17:820 av m.fl. (C) yrkande 27 förordas att tillkännager för regeringen att den ska utreda hur intäkterna från fastighetsskatten för industriella och elproducerande fastigheter kan regionaliseras. Motionärerna vill stärka den regionala beslutsnivån och regionernas möjligheter att föra en tillväxtfrämjande politik utifrån sina egna förutsättningar genom att fler delar av den statliga fastighetsskatten regionaliseras. I motion 2016/17:3103 av och (båda C) efterfrågas genom ett tillkännagivande att regeringen ska låta utreda hur berörda kommuner och regioner skulle kunna få behålla en rättmätig del av vind- och vattenkraftens värden. I kommittémotion 2016/17:2473 av m.fl. (V) yrkande 7 föreslås att genom ett tillkännagivande ber regeringen återkomma med ett förslag om hur en större del av vattenkraftens vinster ska komma de berörda kommunerna till del (yrkande 7). Översyn av kostnadsutjämningen för kommuner och landsting tillsatte regeringen en särskild utredare (, landshövding i och tidigare vd för och Landsting) med uppdrag att göra en översyn av systemet för kostnadsutjämning för kommuner och landsting (dir. 2016:91). Utredaren ska överväga om större samhällsförändringar, som påverkar kostnaderna för kommuner och landsting, i tillräcklig grad fångas upp av det nuvarande systemet. Utredaren ska också analysera om det finns möjligheter att förenkla utjämningen. I direktiven omnämns bl.a. en ökad urbanisering och växande demografiska utmaningar som exempel på större samhällsförändringar som kan antas leda till strukturella behovs- och kostnadsskillnader som bör beaktas i kostnadsutjämningen. Regeringen framhåller att det t.ex. kan behöva övervägas om socioekonomiska faktorer beaktas i tillräcklig utsträckning. Uppdraget ska redovisas . Utskottet har återkommande avstyrkt motioner med förslag om återföring av medel från vatten- och vindkraft, (bet. 2015/16:NU17). Utskottet har anfört att de nuvarande principerna för statens budgethantering ska gälla, dvs. att statliga inkomster från ett geografiskt område eller från en produktionsanläggning baserade på naturresurser inte ska kopplas till statliga utgifter inom samma område. Det är fortfarande utskottets uppfattning att införandet av sådana kopplingar skulle kräva korrigeringar till dessa kommuner via ett nytt kommunalt utjämningssystem eller via andra statliga budgetposter. Utskottet har konstaterat att detta sammantaget skulle leda till en svårgenomtränglig budgethantering. Utskottet noterar att regeringen har tillsatt en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av systemet med kostnadsutjämning för kommuner och landsting. Uppdraget ska redovisas . Utskottet noterar vidare att ser positivt på att regeringen har tillsatt utredningen och framhåller vikten av att regeringen efter utredningsarbetet är avslutat ska lägga fram förslag till som säkerställer att systemet för utjämning aktualiseras och anpassas till ändrade förutsättningar. Kommittén efterfrågar även en översyn av statsbidragen till kommunerna. Utskottet konstaterar att frågan om återföring av medel från vatten- och vindkraft inte ingår i utredarens uppdrag. Av direktiven framgår det att regeringen anser att det är viktigt att kostnadsutjämningen uppdateras i takt med samhällsutvecklingen. Större samhällsförändringar, som t.ex. en ökad urbanisering och växande demografiska utmaningar nämns som omständigheter som kan antas leda till strukturella behovs- och kostnadsskillnader som bör beaktas i kostnadsutjämningen. Det kan därför enligt regeringen t.ex. behöva övervägas om socioekonomiska faktorer beaktas i tillräcklig utsträckning i det kostnadsutjämningssystemet. Utskottet kommer med intresse att ta del av utredningens förslag. Utskottet, som vidhåller sin tidigare uppfattning att de nuvarande principerna för statens budgethantering ska gälla enligt vad som anförts ovan, avstyrker därmed samtliga motionsyrkanden i avsnittet. 2016/17:NU16 UTSKOTTETS ÖVERVÄGANDEN Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bygdemedel för vindkraft. Utskottet anser att bör avvakta regeringens kommande proposition om prövning av vattenverksamheter. Jämför reservation 11 (SD, V). I kommittémotion 2016/17:1772 av m.fl. (SD) konstateras att det finns en lagreglerad bygdepeng som ersätter de bygder som påverkats av utbyggnaden av vattenkraft men att motsvarande reglering saknas för vindkraften. För att skapa en starkare rättvisa mellan olika bygder vid en vindkraftsetablering föreslår motionärerna att bygdemedel för vindkraften ska hanteras på samma sätt som för vattenkraften och framöver regleras i lag (yrkande 19). I kommittémotion 2016/17:2473 av m.fl. (V) yrkande 3 föreslås att genom ett tillkännagivande ber regeringen återkomma med ett förslag till reglering för vindkraftens bygdepeng. Bygdemedel regleras i 6 kap. lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet. Av 1 § framgår att den som har tillstånd till vattenverksamhet ska betala en årlig bygdeavgift som bestäms av mark- och miljödomstolen om verksamheten innebär drift av ett vattenkraftverk, en vattenreglering, vattenöverledning (för något annat ändamål än kraftändamål) eller ytvattentäkt. Bygdeavgiften ska användas dels för att förebygga eller minska sådana skador av vattenverksamheten eller anläggningar för denna som inte har ersatts enligt 31 kap. och för att gottgöra sådana skador (dvs. skador för enskilda), dels för att tillgodose allmänna ändamål för den bygd som berörs av vattenverksamheten eller anläggningar för denna. Närmare föreskrifter om dispositionen av bygdeavgifter återfinns i förordningen (1998:928) om bygde- och fiskeavgifter. Den som lider skada av verksamheten får ansöka hos den berörda om bidrag ur avgiftsmedlen om ersättning för skadan inte har bestämts av miljödomstolen. Sedan medel i mån av behov har avsatts för sådana bidrag ska resterande avgiftsmedel enligt 6 kap. 8 § användas för lån eller bidrag till investeringar för ändamål som främjar näringsliv eller service i bygden eller annars är till nytta för denna. överlämnade sitt slutbetänkande I vått och torrt – förslag till ändrade vattenrättsliga regler (SOU 2014:35, särskild utredare hovrättsrådet ) till dåvarande miljöminister . Utredningen föreslog bl.a. att lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet skulle upphöra att gälla , och därmed skulle bestämmelserna om bygdeavgifter upphävas. I utredningen konstateras att bygdeavgifterna nästan helt används till ändamål som inte har någon koppling till skadan i vattenmiljön som vattenverksamheten orsakar. I stället används pengarna t.ex. till bygdegårdar och samlingsgårdar anpassning av byggnaderna för energieffektivisering), investeringar för tillgänglighet, turistnäringen och delfinansiering av bredbandsutbyggnad. Av den propositionsförteckning som regeringen lämnade till framgår det att en proposition med titeln av vattenverksamheter planeras att lämnas till . överlämnade sitt betänkande Prissatt vatten? (SOU 2010:17) till dåvarande miljöminister . I betänkandet redovisades olika typer av skade- och kompensationsavgifter, däribland s.k. bygdeavgifter. Utredningen föreslog att användningsområdet för bygdeavgifter borde ändras så att det i första hand avser investeringar för ändamål som främjar en god vattenmiljö. Enligt uppföljningsrapporten i rinnande vatten och vattenkraft – En uppföljning (2011/12:RFR1) från miljö- och jordbruksutskottet har remissinstanserna varit negativa till förslaget om att ändra inriktningen på bygdeavgifternas användning. I regleringsbrev framgår att myndigheten har fått i uppdrag att ta fram en sammanställning av redovisningarna från länsstyrelserna om inbetalade belopp för bygdeavgifter enligt förordningen (1998:928) om bygde- och fiskeavgifter respektive 2014, och beslutad användning för dessa avgifter uppdelat på belopp avsatta till användningen enligt 4 § i förordningen samt på belopp till allmänna ändamål. Sammanställningen ska enligt uppdraget även innefatta länsstyrelsernas beskrivningar av resultaten av de insatser som medlen för allmänna ändamål har använts till. överlämnade sin slutrapport till . Av rapporten framgår bl.a. att bygdeavgifterna till största del gick till området ”allmänna ändamål” och att de därmed ges till ett brett spektrum av investeringar och åtgärder. Vidare framgår att länsstyrelserna uppger att bygdeavgiftsmedlen är betydelsefulla för bygderna, särskilt för inlands- och fjällkommuner samt för rennäringen. Därtill konstateras att det kan vara svårt att hitta andra medel för den typ av insatser som bygde- avgiftsmedlen kan ges till. Medlen bidrar till att utveckla näringslivet och en levande landsbygd, vilket kommer näringslivet, de boende, inflyttare och besökare till nytta. konstaterar att medlen därmed går till insatser för det civila samhället för en levande landsbygd, vilket är i enlighet med mål för den regionala tillväxtpolitiken, dvs. alla delar av landet. Vidare uppvisar många projekt enligt länsstyrelserna positiva samhällseffekter och de främjar olika insatser inom det civila sam- hället som resulterar i förbättrade livsmiljöer för boende och inflyttade eller stärker förutsättningarna för näringslivet. Utskottet har , (bet. 2015/16:NU17), avstyrkt förslag om att införa en reglerad bygdepeng för vindkraft. Utskottet hänvisade då till den aviserade propositionen om prövning av vattenverksamheter där regeringen förväntas ta ställning till förslag, där bl.a. frågan om bygdemedel berörs. Utskottet påtalade att i samband med behandlingen av propositionen skulle få möjlighet att återkomma i frågan och såg därför inte skäl att uttala sig i frågan.