bet · H401SfU15 · 2017-04-24 00:00:00 — Enligt motionärerna bör asylsökande ha rätt till ett värdigt boende. I motion 2016/17:1867 av (S) begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheterna att garantera säkerhet och trygghet på asylboenden och vid behov vidta särskilda fysiska skyddsåtgärder så att asylsökande, oavsett kön, ålder eller religiös tillhörighet, kan känna sig trygga. Motionären anser att det bör finnas vakter samt säkerhets- och larmsystem på asylboenden. Utskottet anser att det behövs ett mer sammanhållet system med flera aktörer som ansvarar för olika delar av processen för att flyktingmottagandet ska bli hållbart och solidariskt. leder det ojämnt fördelade mottagandet mellan kommunerna till stora utmaningar för de kommuner som tar ett stort ansvar. Utskottet konstaterar också att dagens styrsystem innebär dubbelarbete för , och som var för sig har kontakter med kommunerna i bosättnings- och anvisningsfrågor. Vidare finns det en rad delvis motstående intressen i boendefrågan. Ett exempel är att tillgången till bostäder inte nödvändigtvis sammanfaller med var arbetstillfällen finns. Andra intressekonflikter kan vara individens möjlighet att välja eget boende kontra det allmännas intresse av boendelösningar som inte leder till bostadssociala problem samt det kommunala självstyret i förhållande till statens möjlighet att fullfölja nationella åtaganden på migrationsområdet. Erfarenheter visar att behöver fortsätta arbetet med att säkerställa en strategisk planering av boendeanskaffningen. Utskottet noterar att Statskontoret i rapporten asylbostäder? Kostnader och konsekvenser (2015:103) bl.a. angett att statlig förvaltning och ägande av asylbostäder inte är billigare än nuvarande lösning där upphandlar boenden. Enligt Statskontoret kan få ned priset i sina upphandlingar om kontrakten löper . I – arbete med att ordna boenden åt asylsökande (RiR 2016:10) anges bl.a. att kan ordna bättre boenden till en lägre kostnad om myndigheten arbetar på ett effektivare och mer systematiskt sätt. Utskottet ser inte heller några hinder för att driver boenden i egen regi när det är kostnadseffektivt och i övrigt lämpligt. Enligt utskottet är det också angeläget att basbeståndet av asylboenden får en lämplig geografisk placering och att fortsätter att prioritera dialogen med kommunerna för att bl.a. verka för goda planeringsförutsättningar. En särskild utredare har i uppdrag att föreslå åtgärder för att skapa ett sammanhållet system för mottagande och bosättning av asylsökande, nyanlända och ensamkommande barn (dir. 2015:107). Uppdraget är brett och utredaren ska även analysera statens befintliga styrmedel, bl.a. de frivilliga överenskommelserna om mottagande av nyanlända och ensamkommande barn, och vid behov föreslå ändringar av och hur insatser som stöder en framtida etablering i samhälls- och arbetslivet, t.ex. organiserad sysselsättning, språkutbildning och arbetsförberedande insatser, kan komma in i asylmottagandet, utan att försämra förutsättningarna för en rättssäker och kostnadseffektiv asylprövning och ett eventuellt återvändande. Utredaren ska också bedöma om det övergripande målet för organiserad sysselsättning ska gälla samt vid behov föreslå ett nytt mål och ge riktlinjer för den organiserade sysselsättningens omfattning och innehåll och för när i tiden olika insatser bör ges till följd av varierande boendeformer under asylprocessen. Vidare ska utredaren analysera och föreslå hur ansvarsfördelningen och samverkan mellan Arbetsförmedlingen, , länsstyrelserna och kommunerna kan förbättras, bl.a. vad gäller asylboenden. Slutligen ska utredaren lämna förslag på system som möjliggör och underlättar regional och interkommunal samverkan och förbättringar av systemet för statlig ersättning till kommuner och landsting för att bl.a. ge dessa så goda ekonomiska planeringsförutsättningar som möjligt och stödja den enskilda individens förutsättningar för en snabb etablering. Hänsyn ska tas till att fördelningen av mottagandet blir jämnare mellan kommuner. Även möjligheterna för det civila samhället att involveras i större utsträckning ska beaktas. Förslagen ska analyseras i förhållande till det kommunala självstyret och redovisas utifrån konsekvenserna för bl.a. barn och ungdomar och hbtq-personer. Uppdraget ska redovisas . Utskottet noterar i sammanhanget att regeringen i lagrådsremissen om undantag från vissa bestämmelser i vid tillströmning av asylsökanden föreslår att det i lagen förs in ett normgivningsbemyndigande för regeringen att utfärda föreskrifter om undantag från vissa bestämmelser i lagen. Sådana föreskrifter ska få utfärdas för att boenden för asylsökande snabbt ska kunna anordnas . Utskottet noterar även att ett nytt ersättningssystem för mottagandet av ensamkommande barn och unga träder i kraft . Avsikten är att tillämpningen av regelverket ska bli enklare och att kan betala ut ersättningar till kommunerna mer skyndsamt. Systemet som bygger på en schablonersättning innebär också mindre administration eftersom en ansökan om ersättning inte behöver göras. Vidare får kommunerna bättre förutsättningar för planering och organisation av mottagandet när ersättningsnivån och tidpunkten för utbetalning är bestämd. Mot bakgrund av genomförda ändringar och pågående arbete anser utskottet inte att det nu finns skäl att föreslå tillkännagivanden om effektivare asylmottagande eller om asylsökandes boende eller sysselsättning under asylprocessen. Motionerna 2016/17:3371 (M) yrkandena 13 och 15, 2016/17:1500 (M) yrkande 7, 2016/17:1019 (M), 2016/17:2724 (M), 2016/17:3409 (SD) yrkande 19, 2016/17:1348 (SD) yrkandena 1–3, 2016/17:1349 (SD) yrkandena 2–4, 2016/17:2401 (SD), 2016/17:2415 (SD), 2016/17:3351 (SD) yrkande 1, 2016/17:2471 (V) yrkandena 27–29, 2016/17:611 (L), 2016/17:1065 (L) yrkandena 12, 13 och 17, 2016/17:1068 (L) yrkande 2, 2016/17:3302 (KD) yrkandena 9 och 29, 2016/17:3348 (KD) yrkande 9, 2016/17:1152 (S), 2016/17:1153 (S) och 2016/17:1164 (S) avstyrks med det anförda. En asylsökande har rätt till ett boende som är anpassat efter den sökandes behov om han eller hon befinner sig i en särskilt utsatt situation, t.ex. hbtq-person, äldre, gravid eller ensamstående med minderåriga barn. Behov av ett särskilt anpassat boende kan finnas för någon som är allvarligt sjuk, har en funktionsnedsättning eller psykiska besvär. Det kan även finnas ett sådant behov på grund av vad sökanden har varit med om och upplevt, t.ex. varit utsatt för människohandel, tortyr, våldtäkt eller andra former av psykologiskt, fysiskt eller sexuellt våld, eller kvinnlig könsstympning. Hbtq-personer ska enligt prioriteras och få lägenhetsboende i närheten av stora städer, där det kan finnas stödjande organisationer och nätverk. Alla asylsökande får ta del av boenderegler och av information om att alla som bor i boendet ska kunna känna sig trygga i sin boendemiljö och att det därför är viktigt att alla i boendet respekterar varandra och visar varandra hänsyn, oavsett religion, kultur eller sexuell läggning. Ensamkommande barn ska placeras i ett hem för vård eller boende (HVB) eller i ett stödboende som är en verksamhet som bedriver. Avgörande för vilken form av boende som kan bli aktuell för respektive barn är barnets ålder och vilket behov av stöd barnet har. Utskottet kan inte ställa sig bakom yrkanden om att det ska inrättas särskilda boenden för vissa grupper. Utskottet anser med det anförda att inte behöver göra ett tillkännagivande med anledning av motionerna 2016/17:3409 (SD) yrkande 14, 2016/17:1349 (SD) yrkande 1, 2016/17:2471 (V) yrkande 2, 2016/17:1079 (L) yrkande 20, 2016/17:1830 (L) yrkandena 2–6 och 8, 2016/17:1999 (L) yrkandena 2–4, 2016/17:3398 (KD) yrkandena 1 och 2 och 2016/17:1867 (S). Mo-tionerna avstyrks därför. har i sitt slutbetänkande Myndighetsdatalag (SOU 2015:39) föreslagit att det införs en ny lag – myndighetsdatalagen – med generella bestämmelser för myndigheters behandling av personuppgifter som ersätter dagens regler. Bland annat rör förslagen frågor om informationsutbyte. Beredning pågår inom . Utskottet anser att regeringens beredning bör avvaktas. Utskottet är därför inte berett att ställa sig bakom önskemålet i motion 2016/17:2973 (C) yrkande 33 om att utöka möjligheter att dela mindre känsliga person- och utredningsuppgifter om ensamkommande barn med andra myndigheter för att korta ned utredningstiden. Utskottet noterar att justitie- och migrationsminister i sitt svar på en fråga om asylsökandes tandvårdsbehandling (fr. 2015/16:600) bl.a. angav att regeringen går igenom de förslag som Kommuner och Landsting har framfört i promemorian Behov av regeländringar med anledning av flyktingsituationen, som bl.a. omfattar ett förslag på ändring i förordningen om vårdavgifter m.m. för vissa utlänningar, och att det inte kan uteslutas att det finns anledning att vidta åtgärder även för asylsökande. Utskottet anser att regeringens pågående arbete bör avvaktas. Motion 2016/17:2973 (C) yrkande 37 avstyrks därför. är det inte tillåtet för barn att gifta sig i . En särskild utredare har i uppdrag att bl.a. analysera och ta ställning till hur möjligheterna att erkänna utländska barnäktenskap ytterligare kan begränsas (dir. 2017:25). Uppdraget ska i den delen redovisas . Utskottet anser att utredningens arbete bör avvaktas. Motion 2016/17:1078 (L) yrkande 13 avstyrks med det anförda. Utskottet kan inte ställa sig bakom förslag om att asylsökandes värdesaker ska beslagtas och säljas för att bekosta mottagandet. Motion 2016/17:789 (SD) avstyrks därför. Verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. verkställighet, förvar, reflektionstid och återvändandeavtal. Jämför reservation 36 (M), 37 (SD), 38 (C), 39 (L), 40 (KD) och 41 (M, SD). Beslut om avvisning i första instans får inte fattas senare än efter det att den första ansökan om uppehållstillstånd gjorts efter ankomsten till (8 kap. 5 § UtlL). För beslut som fattas senare är beteckningen utvisning. får förordna att verkets beslut om avvisning får verkställas även om det inte har vunnit laga kraft (avvisning med omedelbar verkställighet) om det är uppenbart att det inte finns grund för asyl och att uppehållstillstånd inte heller ska beviljas på någon annan grund (8 kap. 19 § UtlL). Principen om ”non-refoulement” ska alltid beaktas vid verkställighet av av- och utvisningsbeslut. Enligt 8 kap. 2 § UtlL får en utlänning som inte är EES-medborgare avvisas bl.a. om han eller hon saknar pass eller visering när det krävs, när han eller hon är undantagen från kravet på visering men inte har för avsikt att lämna efter att den viseringsfria tiden har löpt ut eller om han eller hon vid inresan undviker att lämna begärda uppgifter, medvetet lämnar oriktiga uppgifter som är av betydelse för rätten att resa in i eller medvetet förtiger någon omständighet som är av betydelse för rättigheten. En utlänning som inte är EES-medborgare får också avvisas bl.a. om det kan antas att han eller hon kommer att sakna tillräckliga medel för vistelsen i , under vistelsen i inte kommer att försörja sig på ett ärligt sätt eller kommer att bedriva verksamhet som kräver arbetstillstånd, utan att ha ett sådant tillstånd, eller på grund av tidigare frihetsstraff eller någon annan särskild omständighet kan antas komma att begå brott i eller i övrigt kan antas komma att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet (8 kap. 3 § UtlL). En utlänning som inte är EES-medborgare får utvisas om han eller hon uppehåller sig här men saknar pass eller de tillstånd som krävs för att få uppehålla sig i landet (8 kap. 6 § UtlL). EES-medborgare och deras familjemedlemmar får avvisas och utvisas ur när föreskrivna handlingar saknas, vid orimlig belastning för biståndssystemet, när uppehållsrätt eller tillstånd att vistas i saknas eller av hänsyn till allmän ordning och säkerhet (8 kap. 8–14 §§ UtlL). När en fråga om avvisning eller utvisning prövas ska hänsyn tas till om utlänningen inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att beslutet verkställs (8 kap. 15 § UtlL). När en fråga om avvisning eller utvisning prövas ska hänsyn tas till om utlänningen på grund av bestämmelserna i 12 kap. inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att beslutet verkställs (8 kap. 7 §). Av 12 kap. 18 § UtlL framgår att självmant (ex officio) ska bedöma om det finns ett verkställighetshinder. Om det i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft kommer fram nya omständigheter som innebär att det finns hinder mot verkställigheten, på grund av t.ex. risk för dödsstraff, tortyr eller förföljelse vid återkomsten till hemlandet, eller om det finns anledning att anta att det avsedda mottagarlandet inte kommer att vara villigt att ta emot utlänningen, får bevilja permanent uppehållstillstånd om hindret är bestående. Detsamma gäller om det finns medicinska hinder eller någon annan särskild anledning till att beslutet inte bör verkställas. Om en utlänning har ansökt om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande, får ett beslut om avvisning eller utvisning inte verkställas innan ansökan har prövats och avslagits genom ett beslut som vunnit laga kraft. Undantag får dock göras vid omedelbar verkställighet eller utvisning på grund av brott (12 kap. 8 a § första stycket UtlL). Enligt 8 kap. 21 § UtlL ska ett beslut om avvisning eller utvisning innehålla en tidsfrist inom vilken utlänningen frivilligt ska lämna landet. Tidsfristen är om utlänningen avvisas och om utlänningen utvisas. Om det finns särskilda skäl får en längre tidsfrist bestämmas. I vissa fall ska en tidsfrist för frivillig avresa inte bestämmas, bl.a. om det finns risk för att utlänningen avviker. Enligt 22 § samma kapitel upphör ett beslut om avvisning eller utvisning som inte har meddelats av allmän domstol att gälla efter att beslutet vann laga kraft. Om beslutet har förenats med ett förbud att återvända till med längre giltighetstid, upphör beslutet om avvisning eller utvisning att gälla först när tiden för återreseförbudet går ut. Ett beslut om avvisning eller utvisning ska verkställas genom att utlänningen sänds till det land eller, om flera länder angetts, något av de länder som anges i , en migrationsdomstols eller Migrationsöverdomstolens beslut (12 kap. 4 § UtlL). får lämna över ett ärende för verkställighet till om den som ska avvisas eller utvisas håller sig undan och inte kan anträffas utan medverkan eller om det kan antas att tvång kommer att behövas för att verkställa beslutet (12 kap. 14 § fjärde stycket UtlL). En utlänning som har fyllt får enligt 10 kap. 1 § UtlL tas i förvar om identiteten är oklar vid ankomsten till eller när han eller hon därefter ansöker om uppehållstillstånd och han eller hon inte kan göra sannolikt att den identitet han eller hon uppger är riktig, och utlänningens rätt att få resa in i eller vistas i inte kan bedömas ändå. En utlänning som har fyllt får också tas i förvar om det är nödvändigt för att en utredning om utlänningens rätt att stanna i ska kunna genomföras, det är sannolikt att utlänningen kommer att avvisas eller utvisas enligt bl.a. 8 kap. 2, 3 och 6 §§, eller det är fråga om att förbereda eller genomföra verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning. Beslut om förvar av en utlänning får fattas endast om det annars finns en risk att utlänningen bedriver brottslig verksamhet i , avviker, håller sig undan eller på något annat sätt hindrar verkställigheten. Enligt 5 kap. 15 § UtlL ska ett tidsbegränsat uppehållstillstånd på ansökan av förundersökningsledaren ges till en utlänning som vistas här, om det behövs för att en förundersökning eller huvudförhandling i brottmål ska kunna genomföras, utlänningen klart visat sin vilja att samarbeta med de brottsutredande myndigheterna, utlänningen brutit alla förbindelser med de personer som är misstänkta för brott som förundersökningen avser och hänsyn till den allmänna ordningen och säkerheten inte talar emot att tillstånd beviljas. Om utlänningen vill ha betänketid för att återhämta sig och för att kunna ta ställning till om han eller hon vill samarbeta med brottsutredande myndigheter, kan på ansökan av förundersökningsledaren ett tidsbegränsat uppehållstillstånd meddelas. Ett uppehållstillstånd som meddelats kan också förlängas om förundersökningsledaren begär det och de där angivna förutsättningarna är uppfyllda. Enligt 12 kap. 9 § UtlL får ett beslut om att avvisa eller utvisa en utlänning inte verkställas förrän utlänningen har avtjänat ett fängelsestraff som han eller hon har dömts till eller verkställigheten av fängelsestraffet har flyttats över till ett annat land. Har allmänt åtal väckts mot utlänningen, får ett beslut om avvisning eller utvisning inte verkställas förrän åtalet har prövats slutligt eller åtalet har lagts ned. I partimotion 2016/17:3371 av m.fl. (M) yrkande 16 begärs ett tillkännagivande om en mer effektiv ordning i ärenden som avser verkställighetshinder. Enligt motionärerna kan prövningen av verkställighetshinder på grund av t.ex. nya skyddsskäl göras direkt i domstol. Det skulle avlasta . I yrkande 23 begärs ett tillkännagivande om att se över regelverk för och tillämpning av behovet av förvar i skärpande riktning. Mo-tionärerna anser att bedömningen av behovet av förvar i verkställighetsärenden bör skärpas eftersom många avviker för att förhindra verkställighet. I yrkande 24 begärs ett tillkännagivande om att det behöver slutas fler återtagandeavtal med tredjeländer och att befintliga avtal måste tillämpas fullt ut. Motionärerna pekar på att återtagandeavtal underlättar återvändandet till länder som inte tar emot sina medborgare. I yrkande 25 begärs ett tillkännagivande om att möjligheten att få en ny asylansökan prövad efter ett avslagsbeslut måste begränsas både i och i övriga EU. Enligt motionärerna kan den som nekats uppehållstillstånd få en ny ansökan prövad , vilket kan bidra till att människor håller sig undan myndigheterna och i stället lever som gömda. Om det är ett beslut där ansökan ska prövas i ett annat EU-land är preskriptionstiden . m.fl. (SD) begär i partimotion 2016/17:3409 yrkande 26 ett tillkännagivande om att överlämna ansvaret för verkställighet av beslut till . Motionärerna anser att handläggningstiden härigenom bör kunna förkortas med som mest . I yrkande 27 begärs ett tillkännagivande om att som huvudregel återinföra förvarstagande i samband med ett avvisningsbeslut. Motionärerna anser att det bör säkerställas att den asylsökande inte avviker för att förhindra verkställighet av avvisning. I yrkande 28 begärs ett tillkännagivande om att ge regeringen i uppdrag att sluta avtal med tredjeländer för att verkställa beslut med försvårande omständigheter. I yrkande 29 begärs ett tillkännagivande om att ändra lagstiftningen för att kunna verkställa utvisningsbeslut till säkra tredjeländer i enlighet med principen om ”non-refoulement”. Motionärerna anser att det i likhet med bör upprättas tredjelandsavtal för att skapa alternativ när personer inte kan överföras till något annat land enligt gällande regelverk och möjliggöra att länder utan anknytning till personen ska kunna vara mottagarland. I yrkande 30 begärs ett tillkännagivande om att ta bort preskriptionstiden för beslut och att begränsa antalet gånger det är tillåtet att anmäla verkställighetshinder. Motionärerna anser att reglerna är för generösa och leder till att många väljer att stanna kvar för att ansöka om asyl på nytt. I yrkande 34 begärs ett tillkännagivande om att verka för att få till stånd en sanktionsmekanism på EU-nivå mot tredjeländer som försvårar återvändande av sina medborgare. Motionärerna anser att påföljderna bör vara kännbara i form av t.ex. begränsningar av bistånd och straffsanktioner. I motion 2016/17:173 av (SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att utländska medborgare som har kopplingar till islamistiska terroristnätverk ska utvisas med omedelbar verkan med livstidsförbud att återvända. Motionären anser att reglerna bör skärpas för att bli verkningsfulla. I kommittémotion 2016/17:2307 av och (båda SD) begärs ett tillkännagivande om lagstöd för tvångsutvisning. Enligt motionärerna bör utlänningslagen skyndsamt förtydligas så att polisen har rätt att använda tvång vid genomförandet av utvisningar när det behövs. I motion 2016/17:2339 av (SD) begärs ett tillkännagivande om att ta bort preskriptionstiden för asylbeslut. Motionären anser att preskriptionstiden kan leda till kriminellt beteende och bör tas bort. I partimotion 2016/17:865 av m.fl. (C) yrkande 37 begärs ett tillkännagivande om att ska följa krav på 30 dagars reflektionstid för vila och återhämtning för offer för människohandel. Enligt motionärerna behöver den drabbade ta ställning till om han eller hon vill medverka i en eventuell rättegång. I partimotion 2016/17:1065 av m.fl. (L) yrkande 11 begärs ett tillkännagivande om att öka antalet som återvänder till sitt hemland efter att asylansökan har avslagits. Motionärerna anser att fler återvändandeländer bör ta emot dem som inte får uppehållstillstånd och som återvänder till sitt hemland efter att ha fått avslag på sin asylansökan och att det bör inrättas återvändandesamordnare på plats i ett antal länder för att underlätta återvändandet. I kommittémotion 2016/17:3302 av m.fl. (KD) yrkande 21 begärs ett tillkännagivande om avvisningar. Enligt motionärerna bör reglerna bli effektivare och alla som får avslag på sin asylansökan bör avvisas. går många under jorden med stora risker för den enskilde och risk för att det bildas parallellsamhällen. I yrkande 22 begärs ett tillkännagivande om att utöka antalet återtagandeavtal med viktiga mottagarländer. Enligt motionärerna bör det bli möjligt att avvisa fler. I yrkande 24 begärs ett tillkännagivande om förvarstagande. Motionärerna anser att en person bara bör tas i förvar om en utvisning kan genomföras omgående. I kommittémotion 2016/17:3346 av m.fl. (KD) yrkande 25 begärs ett tillkännagivande om att ge offer för trafficking en villkorslös reflektionstid på minst när de inte kan utvisas. Motionärerna anser att bör följa uppmaning att införliva reflektionstiden i svensk lag. I motion 2016/17:1655 av (S) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om en översyn av utlänningslagen när det gäller verkställighet av utvisnings- och avvisningsbeslut innan beslutet vunnit laga kraft. Motionären anser att den enskildes möjligheter att föra sin talan i domstol är begränsade om personen har förts till utlandet och det är kostsamt att återvända om domstolen sedan skulle bevilja uppehållstillstånd. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att göra en översyn av utlänningslagen när det gäller verkställighet av avvisningsbeslut innan pågående förundersökning om brott avslutats. Enligt motionären saknas det förutsättningar för att skjuta upp en utvisning eller avvisning enbart för att sökanden är misstänkt för brott eller för att det pågår en förundersökning. Enligt utskottet är en klarläggande utredning och ett väl motiverat beslut på ett tidigt stadium att föredra framför en förlängd process inför ett återvändande. Vid verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning ska det alltid göras en prövning av eventuella verkställighetshinder. Till exempel får en fördragsslutande stat inte utvisa eller avvisa en flykting till gränsen mot ett område där flyktingens liv eller frihet skulle hotas på grund av hans eller hennes ras eller religion, nationalitet, språk, sexuella läggning eller tillhörighet till en viss samhällsgrupp, politisk åskådning eller minoritet eller där den asylsökande riskerar att utsättas för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling (principen om ”non-refoulement”). Förbudet mot ”refoulement” avser inte bara åtgärder som leder till att utlänningen sänds till hemlandet utan även till områden där personen inte är skyddad mot risken för vidaresändning till hemlandet.