bet · H501JuU8 · 2017-11-16 00:00:00 — Regeringen anför i propositionen att syftet med att ändra straffskalorna inte varit att de gärningar som rubriceras som grova eller synnerligen grova ska rubriceras annorlunda utan att deras straffvärde ska bli högre. Det finns därför inte anledning att ändra kvalifikationsgrunderna, vare sig i vapenlagen eller i LBE. Utskottet, som vill betona allvaret i sådana gärningar där vapen riskerar att komma till brottslig användning, anser emellertid att regeringen bör överväga utformningen av kvalifikationsgrunderna i syfte att fler gärningar ska omfattas av dessa. Exempelvis bör det utredas om det fall då någon förvarar ett illegalt vapen i bostaden, och det kan befaras att vapnet kommer till brottslig användning, till skillnad från undantagslöst ska bedömas som grovt brott. Detta kan t.ex. vara fallet om vapnet har avslipade serienummer eller förvaras tillsammans med brottsverktyg. Utskottet föreslår därför att ska ge regeringen till känna att den ska återkomma till med ett förslag om att fler vapenbrott ska anses som grova. Som en följd av detta bör även kvalifikationsgrunderna för synnerligen grovt vapenbrott ses över. Utskottet tillstyrker med det ovan anförda motion 2017/18:3917 (M, C, L, KD) yrkande 2. Utskottet är inte berett att ställa sig bakom det alternativa lagförslag som framförts i motion 2017/18:3916 (SD, -), som därmed avstyrks. Utskottet noterar slutligen att regeringen anser att tillkännagivande om höjt minimistraff för grovt brott mot tillståndsplikten i lagen om brandfarliga och explosiva varor i och med propositionen är slutbehandlat. Utskottet har ingen erinran mot denna bedömning. Skjutvapen och explosiva varor – skärpta straff för de grova brotten, punkt 1 (SD, -) av (SD) och (-). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till lag om ändring i vapenlagen och förslag till lag om ändring i lagen om brandfarliga och explosiva varor med den ändringen att 9 kap. 1 och 1 a §§ vapenlagen och 29 och 29 a §§ lagen om brandfarliga och explosiva varor får den lydelse som reservanterna föreslår i bilaga 3. 2017/18:3916 av och (SD, -) och bifaller delvis proposition 2017/18:26 punkterna 1 och 2. Antalet mord med skjutvapen och skottlossningar har ökat; gängskjutningar och handgranatattacker är en del av vardagen på många platser i . Det krävs ett flertal åtgärder för att komma till rätta med den organiserade brottsligheten och det våld som den medför. En av dessa är skärpt straff för olaga vapeninnehav och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor. Vi har föreslagit kraftigt skärpta straff för vapenbrott, och det är positivt att regeringen nu vidtar åtgärder för att skärpa straffen. Den aktuella propositionen är dock inte tillräckligt långtgående. Vi anser att den svenska lagstiftningen mot vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor bör vara utformad för att möjliggöra utökade möjligheter till tvångsmedel. En uppjustering av minimistraffen bör dock kompletteras med en uppjustering av straffmaximum för att straffskalan inte ska bli alltför snäv. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2017/18:26 Skjutvapen och explosiva varor – skärpta straff för de grova brotten: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i vapenlagen (1996:67). 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor. 2017/18:3916 av och (SD, -): beslutar att vapenlagen (1996:67) och lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor ändras i enlighet med vad som anges i motionen. 2017/18:3917 av m.fl. (M, C, L, KD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om skärpta straff för synnerligen grova vapenbrott och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att fler vapenbrott ska betraktas som grova och tillkännager detta för regeringen. Förslag till lag om ändring i vapenlagen (1996:67) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 1 och 1 a §§ vapenlagen (1996:67) ska ha följande lydelse. 1 §[1] Den som uppsåtligen innehar ett skjutvapen utan att ha rätt till det eller överlåter eller lånar ut ett skjutvapen till någon som inte har rätt att inneha vapnet döms för vapenbrott till fängelse i högst . Om gärningen har begåtts av oaktsamhet eller om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse . Den som uppsåtligen innehar ett skjutvapen utan att ha rätt till det eller överlåter eller lånar ut ett skjutvapen till någon som inte har rätt att inneha vapnet döms för vapenbrott till fängelse i högst . Om gärningen har begåtts av oaktsamhet eller om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse . 1 a §[2] Om brott som avses i 1 § första stycket är grovt, döms för grovt vapenbrott till fängelse i lägst ett och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om Om brott som avses i 1 § första stycket är grovt, döms för grovt vapenbrott till fängelse i lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om 1. vapnet har innehafts på allmän plats eller på annan plats där människor brukar samlas eller har samlats eller i ett fordon på en sådan plats, 2. vapnet har varit av särskilt farlig beskaffenhet, 3. innehavet, överlåtelsen eller utlåningen har avsett flera vapen, eller 4. gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Om brott som avses i 1 § första stycket är synnerligen grovt, döms för synnerligen grovt vapenbrott till fängelse i lägst tre och högst . Vid bedömningen av om brottet är synnerligen grovt ska det särskilt beaktas om innehavet, överlåtelsen eller utlåningen har avsett ett stort antal vapen. Om brott som avses i 1 § första stycket är synnerligen grovt, döms för synnerligen grovt vapenbrott till fängelse i lägst fyra och högst . Vid bedömningen av om brottet är synnerligen grovt ska det särskilt beaktas om innehavet, överlåtelsen eller utlåningen har avsett ett stort antal vapen. Förslag till lag om ändring i lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor Härigenom föreskrivs att 29 och 29 a §§ lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor ska ha följande lydelse. 29 §[3] Den som av oaktsamhet bryter mot 16 § första stycket döms till böter. Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet bryter mot 16 § första stycket döms till 1. böter eller fängelse i högst om brottet avser brandfarliga varor, eller 2. böter eller fängelse i högst om brottet avser explosiva varor. 2. böter eller fängelse i högst om brottet avser explosiva varor. 29 a §[4] Om uppsåtligt brott mot 16 § första stycket avser explosiva varor och är att anse som grovt döms till fängelse i lägst ett och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om Om uppsåtligt brott mot 16 § första stycket avser explosiva varor och är att anse som grovt döms till fängelse i lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om 1. varan har varit av särskilt farlig beskaffenhet, 2. hanteringen, överföringen, importen eller exporten har avsett flera varor eller en stor mängd av en vara, eller 3. gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Om brottet är att anse som synnerligen grovt döms till fängelse i lägst tre och högst . Vid bedömningen av om brottet är synnerligen grovt ska det särskilt beaktas om hanteringen, överföringen, importen eller exporten har avsett ett stort antal varor eller en särskilt stor mängd av en vara. Om brottet är att anse som synnerligen grovt döms till fängelse i lägst fyra och högst . Vid bedömningen av om brottet är synnerligen grovt ska det särskilt beaktas om hanteringen, överföringen, importen eller exporten har avsett ett stort antal varor eller en särskilt stor mängd av en vara. [1] Senaste lydelse 2014:894. [2] Senaste lydelse 2014:894. [3] Senaste lydelse 2017:264. [4] Senaste lydelse 2017:264. Det finns mellan varven alltid någonting att glädjas över. I detta betänkande är det bland annat att regeringen har gått till mötes när det gäller straffen för de grova vapenbrotten. Redan första året av den här mandatperioden föreslog att straffen för grovt vapenbrott skulle skärpas så att den som går omkring med ett skarpladdat vapen eller automatvapen på stan direkt skulle kunna häktas i stället för att släppas fri. Regeringen såg vid det tillfället inget behov av någon lagändring utan ansåg att lagen var väl avvägd som den var. Inte heller ställde sig något alliansparti bakom förslag; de ansåg därmed också att lagen var väl avvägd som den var. Så här har läget sett ut till så sent som för bara då jag senast ställde en fråga till den före detta inrikesministern, , huruvida regeringen avsåg att skärpa straffet. Inte heller då kunde regeringen ge något besked utan betonade i stället andra åtgärder som lösning på de eskalerande vapenrelaterade brotten runt om i vårt land. Slutligen har dock polletten trillat ned för regeringen. Fler fritidsgårdar och korvgrillning med grovt kriminella gav uppenbarligen ingen effekt. Då tittar man till slut på vad har föreslagit, och man kopierar och presenterar det som sin egen politik. Det välkomnas från mig, fru talman, med ett bättre sent än aldrig. Det här är det stora problemet med socialister och liberaler: Man ska alltid testa att grilla korv så fort ett nytt kriminellt fenomen utmärker sig. Under den tiden hinner kriminella döda både varandra och oskyldiga. Barnfamiljer får sina fönster söndersprängda eller sönderskjutna. Mer korvgrillning, säger liberaler och socialister. Kanske ska det också vara fler fritidsgårdar eller förtur i bostadsköer eller till arbete. behöver ett nytt politiskt ledarskap, ett som inte alltid hittar svaren i samma gamla politik. Vi behöver ett ledarskap som tar samhällsproblemen på det allvar som de förtjänar och handlingskraftigt agerar . I detta sammanhang förtjänar faktiskt både den borgerliga oppositionen och den rödgröna regeringen kritik. Även om vi i huvudsak är positivt inställda till huvuddelen av de förslag som regeringen har landat i anser vi utöver att minimistraffen bör skärpas också att straffens olika maximinivåer bör skärpas. För detta har vi en glasklar reservation i betänkandet som beskriver alla detaljer. Jag yrkar bifall till denna reservation. Skjutvapen och explosiva varor - skärpta straff för de grova brotten heter den proposition som vi nu behandlar. Den heter precis vad det handlar om, så det är lätt att förstå innehållet. Huvudsyftet är tydligt. Vi vet att illegala vapen och handgranater i samhället får allvarliga konsekvenser då de kan användas i dödligt våld. Den här lagstiftningen ska bidra till att motverka det. Jag lyssnade lite grann på budgetdebatten tidigare , och då betonade bland andra finansminister just denna reglering som ett exempel på allt som regeringen gör för att komma till rätta med brottsligheten. Även om detta är bra löser förslaget naturligtvis inte problemen på egen hand, utan det handlar också om att se det i ett paket tillsammans med andra insatser som görs för att motverka brottsligheten. Oavsett vad säger ingår inte korvgrillning i detta paket, men väl straffskärpningar - även på andra områden - och mer resurser till hela rättsväsendet, bland annat polisen. Också tullen får tillskott för att bekämpa illegala vapen. Det kanske viktigaste av allt är en satsning på välfärden. Vi vet ju att en persons lyckade skolgång är det som absolut bäst förebygger kriminalitet. Regeringen har tre förslag i propositionen. Det låter lite tråkigt när man räknar upp dem, men för att det ska vara lätt att förstå debatten gör jag det ändå. Det första förslaget handlar om att ändra straffskalan för grovt vapenbrott och grovt brott mot tillståndsplikten för explosiva varor. Det blir en höjning av minimistraffet från fängelse till fängelse och en höjning av maxstraffet från fängelse till fängelse. Det andra förslaget handlar om en höjning av minimistraffen för de synnerligen grova brotten, från fängelse till . Det tredje och sista förslaget handlar om att för vapenbrott och brott mot tillståndsplikten för explosiva varor av normalgraden ändras straffmaximum från fängelse till fängelse. Utöver detta har utskottet efter en alliansmotion enats om att be regeringen återkomma med ett förslag om en höjning av straffmaximum för de synnerligen grova brotten och förslag om att fler brott ska ses som grova. Skälet till detta är att utskottet är överens om att vi annars riskerar att få en för snäv straffskala. I utskottet är vi också eniga om att förslagen i propositionen är bra, för när straffen uppgår till fängelse omfattas detta av nya möjligheter att använda tvångsmedel. Exempelvis kan åklagare föreslå häktning under förundersökningar. Varför är detta bra? Jo, det betyder helt enkelt att man kan låsa in en person som misstänks ha begått ett allvarligt brott för utredningen. Lagrådet har granskat detta och kommit med en del kritik. Bland annat anser man att remisstiden har varit för kort och att tillräcklig konsekvensbeskrivning saknas. Men regeringen har bedömt att förslaget inte innebär en ny kriminalisering och har också sett att samtliga remissinstanser utom två har inkommit med sina remissvar. Vi i utskottet kan se att regeringen har brustit i hanteringen, men vi delar regeringens bedömning att det är angeläget att straffskärpningarna snabbt kan komma på plats. Jag vill ändå betona att det är viktigt med en god beredning och att vi generellt naturligtvis förväntar oss en sådan. Utskottet har bedömt att de här förslagen är både ändamålsenliga och väl avvägda. Det viktiga slutmålet är att förslaget ska vara bidragande i kampen mot brottsligheten. Alla människor har rätt att känna sig trygga, och när förutsättningarna i samhället ändras kan lagstiftningen också behöva göra det. Det här är ett sådant exempel. Med det yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. Vi befinner oss i en kluven tid. Vi kan glädjande nog konstatera att vissa typer av brott minskar och att utsattheten för vissa typer av brott sjunker. Men ser vi väldigt allvarliga tendenser till en ny hotbild i vårt samhälle. Det dödliga våldet ökar. Användandet av skjutvapen ökar. Otryggheten i vissa delar av våra bostadsområden ökar. Det blir allt svårare för blåljuspersonal att gripa in, hjälpa och stötta människor, eftersom man möts av ett motstånd som är oförklarligt. Vi har under en följd av år sett en ökad användning av automatvapen, till och med handgranater, och attacker mot polisbilar. Man ger sig på rättsväsendets företrädare både på stationer och faktiskt i deras hem. Det är någonting som vi de facto inte kan acceptera och någonting som vi måste få stopp på. Under en lång följd av år har vi kunnat se att den ökade vapenanvändningen också måste leda till konsekvenser för oss som lagstiftare. Det har varit för lätt att i domstolen komma undan med innehav av väldigt potenta vapen. Det har varit alldeles för lätt att komma undan rimliga straffsatser vid innehav av inte minst militära vapen som handgranater. Detta måste vi åtgärda, och det är viktigt att vi gör det . Delar av justitieutskottet har relativt gjort ett studiebesök i i extremt brottsutsatta städer: och . Även om vi inte på något sätt har samma problem som de måste vi inse att vi måste göra någonting åt problemen , så att de inte ökar ytterligare. Det är nämligen samma drivkrafter bakom beteendena där som här. Det är kombinationen av känslan av utanförskap, unga människor, för mycket narkotika och skjutvapen som leder till mänskliga katastrofer. Det sker här precis som det sker där. Det är samma drivkrafter, och det gäller att vi får stopp på den här utvecklingen så fort som möjligt så att vi inte hamnar i liknande mängder som i . Den här propositionen har varit ett dilemma. Förvisso har regeringen lämnat en proposition efter ett tillkännagivande från , en av många beställningar, där behovet av skärpta minimistraff vid grovt vapenbrott påpekades. Detta kommer regeringen tillbaka med efter att Alliansen drivit fram tillkännagivandet. Det är samma sak med de grova brotten gällande tillståndspliktiga explosiva varor. Regeringen återkommer efter att begärt detta i enlighet med en alliansmotion. Dilemmat för oss är att regeringen har gjort lite och gjort det sent och slarvigt. Därför kom det också mycket riktigt allvarlig kritik från Lagrådet, som vi hade svårt att förhålla oss till. Vi har försökt föra ett resonemang, för vi ser att vi måste lösa problemet. Men detta har varit så pass slarvigt att samtliga partier delar kritiken gentemot regeringen, även Socialdemokraterna och , det vill säga regeringspartierna. Det utskottet säger är att det instämmer i Lagrådets bedömning att regeringen har brustit i beredningen av ärendet, bland annat genom en för kort remisstid och genom en bristande motivering till denna avvikelse från beredningskravet. Lagrådet avstyrkte propositionen därvidlag. Vi tycker däremot att vi måste ta vårt ansvar. Visserligen måste man understryka vikten av kravet på beredning; det här måste vara en engångshändelse. Men anser vi mot bakgrund av brottsutvecklingen att vi måste få de här straffskärpningarna i kraft så fort som möjligt. Därför valde vi en annan väg. Vi hade två val: att försöka stoppa propositionen eller att försöka förbättra den. Allianspartierna valde det . Vi ser det som ett sätt att se till att detta leder till riktiga åtgärder. Vi tycker inte att vi kan lagstifta direkt på plats. Delar vi Lagrådets kritik måste vi också följa spelreglerna. Men vi vill inte att det här ska stanna vid reservationer utan att det ska bli riktig politik. Därför är vi ganska glada över att vi trots allt har lyckats få ett de facto fullständigt enigt utskott. Det finns visserligen en reservation, men den överensstämmer med majoritetens ståndpunkt. Den nya beställningen, som gör att vi kommer upp i totalt 90 tillkännagivanden från justitieutskottet , innebär, som nämndes tidigare, att straffmaximum för de synnerligen grova brotten ses över efter remisskritik för att vi inte ska få en alldeles för snäv påföljdskatalog för domstolarna att ta hänsyn till, men också att det är väldigt viktigt att titta på kvalifikationsgrunderna vad gäller grova vapenbrott och synnerligen grova vapenbrott. Det här har faktiskt aktualiserats under ärendets beredning, eftersom det relativt kom en dom från . Det här beslutet skulle egentligen nästan innebära att det behövs tre tillkännagivanden, för det finns utskottstexter om att man ska se över även denna del i samband med att man ser över kvalifikationsgrunderna för de grova brotten. Jag kan konstatera ganska nöjt - trots att det skaver något att vi genar lite grann i kurvorna - att vi har lyckats bli överens, att vi tillsammans kan försöka häva utvecklingen, att regeringspartierna har insett sina tillkortakommanden och att vi därför har fått ett gemensamt yttrande. Jag är glad att detta har kommit till stånd, men tror jag att det hade kunnat bli bättre. behöver en ny regering. Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande, inklusive tillkännagivandet. Jag är faktiskt lite glad över att vi kan enas i den här frågan. När jag första gången hörde talas om straffmåttet för framför allt handgranater för ett och ett halvt eller måste jag medge att jag blev lite chockerad över hur det såg ut i . Brottslingar kunde tas av polisen på gatan i till exempel och man kunde hitta en handgranat i deras bagage, men sedan släpptes de igen. Det var inte tillräckligt högt straffvärde för att de skulle häktas. Det var i princip lagligt att springa runt med handgranater på stan tills man blev fälld. Så kan det inte få vara. Därför är det väldigt bra att vi nu i kan enas om att höja straffet, så att dessa brottslingar kan häktas. Den beskrivning jag fick vid den första dragningen i denna fråga var att det var så i ; där blev man häktad direkt när man hade handgranater med sig. Jag måste också medge att jag första gången blev lite förvånad över att höra att folk sprang omkring med handgranater i . Varför var det handgranater och inte skjutvapen? Jo, det berodde just på att straffen var så låga. Vi har ett problem inte bara i utan i hela efter framför allt ; det har funnits en stor illegal tillgång till handgranater på den svarta marknaden. Då är det väldigt viktigt att vi i tar tag i detta. När jag ser hur det har accelererat och hur handgranater verkar ha blivit något av ett favoritvapen för interna gänguppgörelser blir jag chockad. Det är inte något nytt. skedde upp till åtta handgranatsattacker i . Efter det har det accelererat ännu mer. Det är då väldigt bra att vi kan besluta om denna proposition i kammaren och se till att det verkligen blir en strafförändring. Jag vill ändå passa på att ställa en fråga till alliansrepresentanterna. Varför gjordes inte denna förändring redan under förra mandatperioden? Det hade varit så mycket lättare. Det var precis samma fråga då. Det hade i och för sig inte skett så många attacker. Det var bara åtta attacker med handgranater. Det hade varit så mycket lättare om den förra regeringen redan hade skärpt straffen för handgranaterna. Då skulle vi ha kunnat slå till tidigare. Polisen hade kunnat häkta ungdomarna och brottslingarna som sprang omkring med handgranater. Det hade funnits en tydlig hotbild mot dem. Det hade kanske inte etablerats att de kastar handgranater på varandra, som de faktiskt har hållit på med, och dödar människor. Det gäller också hotet mot allmänheten. Det hade varit enklare om man hade skapat de regler som gör att vi förhindrar åtminstone en del av gängkriminalitetens explosion i till exempel . Exemplet från fanns redan då. Bättre sent än aldrig, kan man säga. S-MP-regeringen har arbetat hårt. Vi har sedan vi tog över regeringsmakten hanterat över 100 propositionen på . Jag är glad att vi nu också skärper straffen för handgranater och grövre vapen. Jag är glad över att kommer att vara relativt enig i denna fråga. Som jag konstaterat har också eget parti insett att produkten inte blev så bra. Det innebär att man röstar på Alliansens förslag. Det är ett erkännande i sig. Från talarstolen har han i debatten riktat en fråga: Varför löste inte den förra regeringen alla problem så att vi måste jobba? Det är varje regerings dilemma. Det är nog en ganska vanlig typ av retorik. Varför fixade ni inte allting för oss innan? Nej, prövningarna kommer vartefter. Precis som nämnde började det förvisso 2014 att ske ett antal attacker. Men han vet mycket väl hur det fungerar inom rättsväsendet och hur lagstiftningen fungerar. Först måste vi få till stånd några förundersökningar som på något sätt leder till att en åklagare väcker åtal i ärendet och tar det till domstol. Sedan ska det tröskas igenom för att det ska skapas praxis i domstolsväsendet, förhoppningsvis innan man ändrar lagen. När man sedan har fått ett antal domar, som vi kanske har fått , som innebär att lagstiftaren tycker att det inte blev riktigt rätt, börjar man se över lagstiftningen. Det är precis det som har skett i det här fallet. Varför togs inget initiativ? antogs direktiven till den utredning som regeringen de facto har levererat i första skedet. Det är den utredning som handlade om skärpta straff för organiserad brottslighet. Arbetet startade och utredningen som sedan ledde till en proposition startade på grund av alliansregeringen. Vi upplevde från vår sida att den inte räckte till. Därför fortsatte Alliansen att driva frågan framför sig, och därför blev det tillkännagivanden i som har lett till den här propositionen. Det är svaret på din fråga. Vi talar inte om propositionen om organiserad brottslighet. Den har redan passerat . Vi talar om handgranater. De första attackerna skedde ungefär 2011. Jag vill fortfarande fråga : Varför var det så ointressant ? Det handlar inte om att vi skyr arbetet. Vi arbetar för att förändra och förbättra lagstiftningen. Som jag nämnde tidigare är det bra att vi är eniga om att vi ska skärpa lagstiftningen om detta. Jag undrar bara varför inte det skedde mycket tidigare.