bet · H401CU8 · 2017-02-23 00:00:00 — Den slutliga preskriptionstidens starttidpunkt borde enligt förslaget inträffa efter fastställelse och preskriptionstiden vara i normalfallet och för fordringar mellan privatpersoner och om skulden grundar sig på brott. Utredningen avslutades i samband med antagandet av regeringens strategi för att motverka överskuldsättning. Utskottet behandlade motionsyrkanden med olika förslag på åtgärder mot överskuldsättning (bet. 2014/15:CU11). Utskottet avstyrkte motionerna med hänvisning till pågående och aviserat arbete. Som redovisats ovan har regeringen antagit en strategi för att motverka överskuldsättning. Strategin omfattar ett stort antal åtgärder, bl.a. den nya skuldsaneringslagen, uppdragen till inom ramen för budget- och skuldrådgivningen och översyn av utsöknings-balken med fokus på bl.a. barn och barnfamiljer. Åtgärderna får anses ligga väl i linje med önskemålen i motionerna 2016/17:3147 yrkande 4 och 2015/16:186 yrkandena 1 och 4. Motionsyrkandena får därför anses tillgodosedda, varför de bör avslås. I regeringens strategi mot överskuldsättning ingår, som nämnts, även åtgärder för förbättrad hantering av skulder till det allmänna. Ett arbete har sålunda inletts alternativt planeras hos de myndigheter som överlämnar många fordringar till med att utveckla rutiner och arbetssätt som innebär att de, så långt det är möjligt, själva driver in fordringarna. Syftet är att motverka att skulder överlämnas till för indrivning. Mot den bakgrunden anser utskottet att det inte finns skäl att föreslå något initiativ från med anledning av motion 2016/17:2371 yrkande 4 eller 2015/16:2050 yrkande 4. Vad slutligen gäller övriga motionsönskemål av innebörden att det bör införas en slutlig preskriptionstid för skulder konstaterar utskottet att ett sådant förslag fanns med i en av de utredningar som låg till grund för regeringens strategi mot överskuldsättning och att den utredningen avslutades i samband med antagandet av strategin. Utskottet finner mot bakgrund av de förbättrade möjligheter till skuldsanering som den nya skuldsaneringslagen innebär och de övriga åtgärder mot överskuldsättning som regeringens strategi omfattar att det inte finns skäl att föreslå något initiativ från med anledning av motionerna. Motionsyrkandena bör därför avslås. Företagsrekonstruktion och skuldsanering för företagare m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. skuldsanering för företagare och en översyn av lagen om företagsrekonstruktion. Utskottet hänvisar bl.a. till ny lagstiftning och pågående arbete. Jämför särskilt yttrande 3 (M). m.fl. (M) anför i kommittémotion 2016/17:3144 att det bör utredas hur fler livskraftiga företag med betalningssvårigheter kan få möjlighet till en andra chans. Det föreslås därför ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en översyn av lagen om företagsrekonstruktion (yrkande 6). Motsvarande önskemål framställs i kommittémotion 2016/17:3186 av m.fl. (M) yrkande 5. m.fl. (KD) anför i kommittémotion 2015/16:1938 att det är nödvändigt att det finns en möjlighet till skuldsanering för företagare. Det föreslås därför ett tillkännagivande om att regeringen bör presentera ett förslag i enlighet med förslag om en särskild form av skuld-sanering för företagare som drabbats av överskuldsättning (yrkande 27). Ett motsvarande yrkande framställs i kommittémotionerna 2015/16:2401 av m.fl. (C) och 2015/16:2701 av m.fl. (M) yrkande 5. och (båda C) anför i motion 2015/16:744 att företagare som är nära obestånd eller som gått i konkurs kan behöva bättre förutsättningar än för att komma igenom en kris och få en andra chans. Det bör därför införas frikostigare regler i syfte att ge företagare bättre möjligheter att komma igen. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. i (M) anför i motion 2015/16:2294 att regelverket på insolvensområdet är i behov av en översyn för att bättre kunna möta nutida krav. Hon föreslår därför ett tillkännagivande till regeringen om att ta initiativ till ett regelverk som medför en effektivare skuldavskrivning för näringsidkare (yrkande 3). Hon föreslår även ett tillkännagivande till regeringen om att överväga att införa en modell med pantkonton, dit den insolvente kan överföra kontanter som en säkerhet för företag som han eller hon har en affärsrelation med (yrkande 2). Hon föreslår vidare ett tillkännagivande till regeringen om att underlätta för näringsidkare att få tillstånd att driva näring efter konkurs och insolvens (yrkande 1). Företagsrekonstruktion är ett alternativ till konkurs för företag som har ekonomiska problem men som har en möjlighet att överleva. Bestämmelserna finns i lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion. Enligt lagen kan företag ansöka i domstol om rekonstruktion. Om domstolen beviljar rekonstruktionen utser den en rekonstruktör. I en företagsrekonstruktion kan det ingå ett offentligt ackord. Det innebär att fordringsägarna får avstå från en del av sina fordringar. företags-rekonstruktionen pågår får som huvudregel utmätning inte ske. finns det en särskild form av skuldsanering för företagare och närstående till företagare (). F-skuldsanering innebär att en gäldenär delvis befrias från ansvar för betalningen av de skulder som omfattas av F-skuldsaneringen. Bestämmelserna finns i lagen (2016:676) om skuldsanering för företagare. F-skuldsanering erbjuds enligt lagen över-skuldsatta personer som är eller har varit engagerade i en näringsverksamhet som drivits på ett försvarligt och lojalt sätt. Lagens syfte är att minska riskerna med företagande och ge fler företagare en möjlighet till en andra chans (prop. 2015/16:125, bet. 2015/16:CU19, rskr. 2015/16:235). Till grund för lagstiftningen låg förslag i betänkandet F-skuldsanering – en möjlighet till nystart för seriösa företagare (2014:44). För en fysisk person gäller enligt 6 kap. 1 § konkurslagen (1987:672) ett automatiskt näringsförbud under konkursen. Efter avslutad konkurs kan näringsförbud meddelas efter särskild prövning enligt bestämmelser i lagen (2014:836) om näringsförbud. Enligt 5 § i den lagen ska det meddelas närings-förbud för den som har agerat grovt otillbörligt mot borgenärer eller på annat sätt grovt har åsidosatt sina skyldigheter i samband med att en näringsverksamhet har försatts i konkurs, om ett sådant förbud är påkallat från allmän synpunkt. Näringsförbud meddelas efter prövning av domstol för av lägst tre och högst (10 och 16 §§). Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av bl.a. lagen om företagsrekonstruktion för att ge fler livskraftiga företag med betalningssvårigheter en möjlighet till en andra chans (dir. 2015:10). Den särskilda utredaren överlämnade betänkandet Entreprenörskap i det tjugoförsta århundradet (SOU 2016:72). I betänkandets sammanfattning anförs att det i fråga om företagsrekonstruktion lämnas förslag som kan delas upp i fyra kategorier. Det konstateras inledningsvis att antalet rekonstruktioner är lågt i förhållande till antalet konkurser, vilket delvis kan förklaras av begränsad kunskap hos företagen om rekonstruktion. Men det kan också förklaras av att konkurs framstår som ett mindre riskfyllt alternativ. Staten bör därför enligt utredaren öka företagens kunskap om möjligheterna genom sina myndigheter och via webbplatsen . Därutöver lämnas fyra förslag kopplade till möjligheterna att minska kostnaderna i samband med företagsrekonstruktion, vilka bedöms vara höga. Det handlar om en koncentration till ett mindre antal domstolar, som får möjlighet att bygga upp specialistkompetens, samt förslag om att rätten ska pröva rekonstruktörens arvode, införa ett s.k. separat ackord med en förenklad process för mindre företag och att rekonstruktören ska kunna agera som förvaltare i en eventuell konkurs. Ytterligare fyra förslag presenteras som syftar till att skapa ökade förutsättningar för att uppnå en lyckad rekonstruktion. Det föreslås att rättshandlingar som gäldenären företar utan samtycke från rekonstruktören ska medföra ogiltighet, att rekonstruktörens skadeståndsskyldighet ska regleras i lag, att reglerna om gäldenärens avtal ska ändras för att bli mer lika reglerna vid en konkurs samt att gäldenärer och borgenärer ska kunna träffa en särskild uppgörelse, s.k. utvidgat ackord. Avslutningsvis lämnar utredaren två förslag som syftar till att öka borgenärernas förtroende för rekonstruktionsprocessen. Det handlar dels om att förslag till rekonstruktörer ska föregås av kontakter med borgenärerna, dels om ett ökat beviskrav och något mer information redan i samband med ansökan om rekonstruktion. Utredaren lämnar även ett antal andra förslag, som ligger utanför rekonstruktionslagstiftningen, för att ge fler företagare möjlighet till en andra chans. Det föreslås att det skatterättsliga företrädaransvaret utreds och att kreditföretagens hantering av betalningsanmärkningar ses över. Utredaren rekommenderar också att får i uppdrag att ta fram en handledning för hur kraven på finansiell stabilitet hos leverantörerna ska hanteras vid upphandlingar. Det anförs att det formuleras vissa ”skakrav” hos kreditupplysningsföretagen, vilka kan diskvalificera företag som hamnat i tillfälliga betalningsproblem. Det viktiga i uppdraget är enligt utredaren att hitta en balans mellan möjligheterna till en andra chans och de offentliga inköparnas legitima krav på att leverantörerna ska klara av att fullgöra sina åtaganden. Betänkandet har varit föremål för remissbehandling, och remisstiden gick ut . Utöver den inhemska översynen av lagen om företagsrekonstruktion lade fram ett förslag till direktiv om företagsrekonstruktion och om en andra chans för seriösa företagare ((2016) 723). Målet med direktivet är bl.a. att minska antalet konkurser av i grunden fungerande företag och förbättra företagares utsikter att få en andra chans. Det föreslås harmoniserade regler om rekonstruktion av företag. Det ska vara möjligt att inom ramen för rekonstruktionsförfarandet besluta om nedsättning av företagets skulder. Vidare föreslås ett regelverk för skuldsanering för företagare som innebär att det ska vara möjligt för en företagare att befrias från betalningsansvar för sina skulder . Slutligen föreslås åtgärder som ska förbättra effektiviteten i insolvens-förfarandena, bl.a. utbildning för domare, regler om utnämnandet av rekonstruktörer och regler om sammanställning av statistik. Förslaget kommer att subsidiaritetsprövas av , och ärendet bereds av civilutskottet. Utskottet behandlade motionsyrkanden om företagsrekonstruktion och skuldsanering för företagare (bet. 2014/15:CU9). Utskottet konsta-terade då att det pågick en utredning om bl.a. lagen om företagsrekonstruktion som syftar till att ge fler livskraftiga företag med betalningssvårigheter en möjlighet till en andra chans och att hade lämnat sina förslag i utredningsbetänkandet F-skuldsanering – en möjlighet till nystart för seriösa företagare (2014:44). Utskottet ansåg att resultatet av det pågående utredningsarbetet inte borde föregripas genom någon åtgärd från sida. Motionsyrkandena avstyrktes därför. Som redovisats ovan finns en särskild form av skuldsanering för företagare och närstående till företagare (). Bestämmelserna finns i en särskild lag om skuldsanering för företagare, vars syfte är att minska riskerna med företagande och ge fler företagare en möjlighet till en andra chans. Genom denna reglering får önskemålen i motionerna 2015/16:744, 2015/16:1938 yrkande 27, 2015/16:2294 yrkande 3, 2015/16:2401 och 2015/16:2701 yrkande 5 anses ha blivit tillgodosedda, varför motionsyrkandena bör avslås. Som nämnts har en särskild utredare gjort en översyn av bl.a. lagen om företagsrekonstruktion och i betänkandet Entreprenörskap i det tjugoförsta århundradet (SOU 2016:72) lämnat olika förslag som syftar till att ge fler livskraftiga företag med betalningssvårigheter en möjlighet till en andra chans. Betänkandet har varit föremål för remissbehandling, och remisstiden gick ut . Vidare har lagt fram ett förslag till direktiv om företagsrekonstruktion och om en andra chans för seriösa företagare som bl.a. syftar till att minska antalet konkurser av i grunden fungerande företag. Utskottet kan alltså konstatera att det pågår ett arbete som ligger helt i linje med önskemålen i motionerna 2016/17:3144 yrkande 6 och 2016/17:3186 yrkande 5. Motionsyrkandena bör därför avslås. Det finns mot bakgrund av gällande lagstiftning om näringsförbud inte skäl att föreslå något initiativ från sida med anledning av motion 2015/16:2294 yrkande 1. Utskottet anser vidare att det saknas skäl att föreslå någon åtgärd från med anledning av motion 2015/16:2294 yrkande 2. Motionsyrkandena bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en översyn av preskriptions-lagens bestämmelser om preskriptionsavbrott. Utskottet hänvisar till ett nytt avgörande från . Jämför reservation 10 (M). I kommittémotion 2015/16:2704 anför m.fl. (M) att frågor om preskriptionsavbrott har vållat stora problem i den praktiska tillämpningen, vilket har skapat rättsosäkerhet. Motionärerna anser att det behövs en översyn av preskriptionslagens bestämmelser om preskriptionsavbrott. Ett tillkänna-givande om att regeringen bör tillsätta en utredning som ser över de aktuella bestämmelserna föreslås därför (yrkande 13). Ett motsvarande yrkande framställs i kommittémotion 2016/17:3147 av m.fl. (M) yrkande 9. Bestämmelser om preskription av fordringar finns i preskriptionslagen (1981:130). Preskription innebär att borgenären förlorar rätten att kräva ut sin fordran (8 §). En fordran preskriberas efter tillkomsten om inte preskriptionen avbryts . Preskriptionstiden är dock för en fordran mot en konsument (2 §). Preskriptionen avbryts bl.a. genom att gälde-nären får ett skriftligt krav eller en skriftlig erinran (påminnelse) om fordringen från borgenären (5 § 2). Av praxis från framgår att om gäldenären inte erkänner att han eller hon har fått ett brev med krav eller erinran, har borgenären bevisbördan för att så har skett. Vad som ska bevisas är att gäldenären har tagit emot brevet eller åtminstone att brevet har kommit fram till en adress där gäldenären har anledning att bevaka sin post. Däremot behöver det inte bevisas att gäldenären rent faktiskt har läst brevet eller på något annat sätt har tagit del av innehållet (se NJA 1998 s. 750, NJA 2007 s. 157 och NJA 2012 s. 172). Om preskriptionen har avbrutits löper en ny preskriptionstid (6 §). I rättsfallet NJA 2016 s. 332 har därutöver klargjort att om borgenären har sänt två kravbrev till en adress där gäldenären har anledning att bevaka sin post, är detta normalt tillräckligt som bevis om att preskriptionen har avbrutits. I sådana fall får preskriptionsavbrott anses ha skett senast genom det andra brevet. En förutsättning för detta är enligt domstolen att sökanden kan visa att två brev verkligen har sänts och att de har sänts till en adress där gäldenären har anledning att bevaka sin post. Det får inte heller finnas någon omständighet som i det särskilda fallet talar emot att gäldenären har fått åtminstone ett av breven. Om gäldenären sålunda kan ge en tänkbar förklaring till att båda breven har kommit bort vid postbefordran eller till att han eller hon av något annat skäl inte har fått dem, kan avsändande av två brev inte anses tillräckligt som bevis för preskriptionsavbrott. Som exempel anges att det kan ha varit problem med postgången i området eller med tillgrepp ur brevlådor vid den tid som är aktuell. Även andra omständigheter kan vägas in i en samlad bedömning, såsom att något av breven har returnerats till avsändaren. Utskottet behandlade ett motsvarande motionsyrkande (bet. 2014/15:CU11). Utskottet ansåg då att det inte fanns skäl att föreslå något initiativ från . Därmed avstyrkte utskottet motionen. Som redovisats ovan har i det meddelade avgörandet NJA 2016 s. 332, i tillägg till vad domstolen tidigare slagit fast, klargjort bl.a. att om borgenären har sänt två kravbrev till en adress där gäldenären har anledning att bevaka sin post, är detta normalt tillräckligt som bevis om att preskriptionen har avbrutits. Enligt avgörandet får preskriptions-avbrott då anses ha skett senast genom det andra brevet. Utskottet kan mot den bakgrunden inte se att det finns skäl för något tillkännagivande till regeringen av det slag som begärs. Motionsyrkandena bör därför avslås. Fordonsrelaterade skulder och fordonsmålvakter Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör se över möjligheten att skärpa lagstiftningen mot fordonsmålvakter och tillkännager detta för regeringen. Jämför reservation 11 (S, MP, V). m.fl. (L) anför i kommittémotion 2016/17:3468 att de genomförda lagändringarna för att komma till rätta med s.k. fordonsmålvakter har haft mycket begränsad effekt i och med att antalet bilmålvakter inte har minskat. Detta beror bl.a. på att många bilar är i så dåligt skick att de inte är utmätningsbara och att kommunerna inte får flytta bilar som är korrekt parkerade. Motionärerna föreslår därför ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en skärpning av lagstiftningen mot fordonsmålvakter (yrkande 14). Ett liknande yrkande framställs av (S) i motion 2016/17:2737. gäller lagen (2014:447) om rätt att ta fordon i anspråk för fordringar på vissa skatter och avgifter. Lagen tillämpas på sådana skatter och avgifter som har beslutats efter det angivna datumet. Lagen gäller enligt 1 § rätt att ta fordon i anspråk för betalning av bl.a. fordringar på avgifter enligt lagen om felparkeringsavgift, trängselskatt och tilläggsavgift enligt lagen om trängselskatt, fordonsskatt och avgifter avseende fordonsskatt enligt vägtrafikskattelagen samt skatter och avgifter enligt lagen med särskilda bestämmelser om fordonsskatt. Vid indrivning av sådana fordringar som anges i 1 § får enligt 2 § besluta att ta i anspråk det fordon som skatten eller avgiften avser för betalning av gäldenärens skuld. Detta gäller under förutsättning att gäldenären saknar utmätningsbara tillgångar som räcker till betalning av skulden och att fordonet inte tillhör eller kan anses tillhöra gäldenären enligt bestämmelserna i utsökningsbalken. I fråga om ianspråktagande tillämpas i övrigt bestämmelserna om utmät-ning i utsökningsbalken. Detta innebär att , på motsvarande sätt som vid utmätning, har möjlighet att bedöma om det är försvarligt att ta fordonet i anspråk eller inte. Syftet med lagen är enligt förarbetena att dels minska de restförda fordonsrelaterade skulderna till det allmänna, dels minska incitamentet att använda s.k. fordonsmålvakter. Genom att låta en fordonsmålvakt, normalt en person utan utmätningsbara tillgångar, stå som registrerad ägare till ett fordon kan den civilrättsliga ägaren och brukaren undandra sig det betalningsansvar som följer av ett fordonsinnehav (prop. 2013/14:176, bet. 2013/14:CU36). med den nya lagen gjordes det ändringar i lagen (1982:129) om flyttning av fordon i vissa fall. Ändringarna innebär att felparkerade fordon vilkas registrerade ägare har obetalade och förfallna skulder i form av felparkeringsavgift som uppgår till ett visst belopp får flyttas av bl.a. kommuner och att fordonet inte behöver återlämnas till ägaren förrän alla dessa skulder och kostnader i samband med flytten är betalade. Infrastrukturminister anförde som svar på en skriftlig fråga om eventuella åtgärder för att komma till rätta med problematiken med bilmålvakter (fr. 2016/17:539) bl.a. att de nya reglerna har gjort det mindre lönsamt att ha fordon registrerade på fordonsmålvakter genom att skulder följer med fordonet och inte den juridiska ägaren. Därmed kan fordon ägda av målvakter beslagtas och skrotas eller säljas om skulderna inte blir betalda. Syftet med regelförändringarna var att skapa verktyg för polisen, och andra myndigheter att komma åt fordonsägare som inte gör rätt för sig och att förbättra trafiksäkerheten på vägarna genom att lättare få bort skrotfärdiga bilar. Reglerna har enligt ministern haft effekt genom att minska möjligheterna och lönsamheten i att utnyttja fordons-målvakter. Ytterligare och mer långtgående åtgärder riktade mot fordonsmålvakter skulle kunna innebära inskränkningar i äganderätten, vilka måste vara proportionerliga och balanserade. Regeringen följer utvecklingen för de fordonsrelaterade skulderna till det allmänna och har dialog med berörda myndigheter i frågan. Ministern anförde vidare att det är de rätts-vårdande myndigheterna som ska använda lagstiftningen för att den ska få avsedd effekt. Som redovisats ovan genomfördes lagändringar som bl.a. syftade till att motverka problemet med fordonsmålvakter. Utskottet kan konstatera att de nya reglerna i viss utsträckning har minskat möjligheterna till och lönsamheten i att utnyttja fordonsmålvakter. Enligt utskottets mening är de genomförda lagändringarna emellertid inte tillräckliga för att komma till rätta med problemet med fordonsmålvakter. Utskottet anser att det är angeläget att ytterligare åtgärder nu vidtas. Regeringen bör därför se över möjligheten att skärpa lagstiftningen. Utskottet föreslår att ställer sig bakom det som utskottet anför och tillkännager detta för regeringen. Därmed bör motion 2016/17:3468 yrkande 14 bifallas och motion 2016/17:2737 delvis bifallas. Försäljning av utmätt egendom i allmänna mål Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ändring i bestämmelserna i utsökningsbalken om försäljning av utmätt egendom i allmänna mål. Jämför reservation 12 (M). m.fl. (M) anför i kommittémotion 2016/17:3158 att rättssäkerheten i skattemål behöver stärkas. Som en sista säkerhetsventil bör lagen ändras på så sätt att utmätt egendom inte får säljas förrän exekutionstiteln har vunnit laga kraft, på motsvarande sätt som gäller för enskilda mål och med de undantag som gäller i enskilda mål. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om att regeringen bör ta nödvändiga initiativ till en lagändring i enlighet med det anförda (yrkande 2). Motsvarande önskemål framställs i motion 2015/16:2633 av (M) yrkande 2. Mål om verkställighet, s.k. utsökningsmål, handläggs enligt 1 kap. 6 § utsök-ningsbalken som enskilda eller allmänna mål. Allmänna mål gäller offentligrättsliga fordringar som staten eller en kommun har. Övriga mål är enskilda mål. Allmänna mål är bl.a. mål om uttagande av böter, vite, skatt, tull, avgift och andra medel som staten har rätt till och som får utsökas utan föregående dom. I de allmänna målen är det själv som utövar de funktioner som tillkommer sökanden i enskilda mål (2 kap. 30 §). I de allmänna målen är lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. tillämplig. I nämnda lag regleras bl.a. gäldenärsutredning, uppskov med betalning och säkerhet när uppskov beviljas. I indrivnings-förordningen (1993:1229) regleras inom vilken tid en fordran i ett allmänt mål ska lämnas över till . Huvudregeln är att fordran ska överlämnas senast efter det att den skulle ha betalats (4 §). När det gäller indrivning av fordringar på skatter eller avgifter enligt skatteförfarandelagen (2011:1244) finns särskilda bestämmelser i den lagen (70 kap. 1–3 §§). Överlämnande för indrivning förutsätter att beloppet har förfallit till betalning, att beloppet överstiger en viss minsta gräns och att en betalningsuppmaning inte har följts. Överlämnande sker inte om anstånd har beviljats. Genom införandet av skatteförfarandelagen blev reglerna om anstånd med att betala skatter eller avgifter generösare och enklare att tillämpa . Enligt de nya reglerna ska anstånd alltid kunna medges om det är tveksamt hur mycket skatt eller avgift som den skattskyldige kommer att behöva betala; detta gäller oberoende av om den skattskyldige begärt omprövning eller överklagat eller om frågan om skattenedsättning uppkommit på annat sätt (prop. 2010/11:165, bet. 2011/12:SkU3). Det finns en rad särbestämmelser för hand-läggning av de allmänna målen.