bet · H401AU16 · 2017-03-02 00:00:00 — Arbetsförmedlingen har tagit in andra aktörer när någon specifik uppgift har behövt lösas, till exempel en särskild utbildning. Det är bra. Det är rationellt använda resurser. Men att bara pumpa ut pengar till kommersiella företag som ska tjäna pengar på det som är en central samhällelig uppgift, nämligen att på olika sätt rusta människor för och hjälpa människor till arbetsmarknaden, är huvudlöst. I högerpartiernas förslag talar man själv om att det skulle behövas "en rigorös uppföljning och kontroll". Ja, det är sådant som vi vet kan bli exceptionellt kostsamt. Skulle man på allvar göra det som förslaget antyder skulle det innebära en av de största byråkratiseringsprocesserna i modern svensk förvaltningshistoria. I betänkandet nämns också som hastigast som en lösning att man ska ha ett "system där ersättning i huvudsak betalas ut efter uppvisat resultat". Men det är inte så svårt att förstå vad som händer då. Inom viktiga välfärdstjänster som är kommersiellt drivna men offentligt finansierade finns ett fenomen som man kan kalla för "cream skimming". Det innebär att de kommersiella aktörerna tjänar sina pengar i huvudsak genom att hitta de personer som är i minst behov av stöd, till exempel genom att placera vårdcentraler där folk är friska. I det här fallet skulle det handla om att sikta på de personer som redan har störst chans att få jobb. Alternativt kommer man att konkurrera om volym, det vill säga ta in många arbetssökande och pressa kostnader genom att göra rätt lite. Det var det vi såg inom fas 3-verksamheten till exempel. Ingetdera blir bra, och det blir definitivt inte billigare för samhällsekonomin. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Den här möjligheten att omvandla stora statliga resurser till privata profiter är naturligtvis något som de främsta specialisterna på just den här typen av utbildningsverksamhet, , redan har sniffat sig fram till. Till exempel hade man i går kallat till ett seminarium på , ett stenkast från den här kammaren. Där skulle man av programmet att döma ha med representanter för några bemanningsjättar som skulle ge sin bild av en lukrativ framtida marknad. Dessutom skulle politiska företrädare, bland annat ekonomisk-politiska talesperson, ge sina synpunkter. Det blir samma sorts drivkrafter runt detta som inom välfärdstjänsterna. Vi ser en enorm mobilisering från bolagen för att försvara sina vinster. Det borde vara en tydlig varningssignal till svenska folket att inte falla för locktonerna om effektivitet och mångfald vid en sönderstyckning av Arbetsförmedlingen. Det finns massor av saker som vi skulle behöva ha en seriös diskussion om när det gäller arbetsmarknadspolitiken. Hur förbättrar man innehållet i arbetsmarknadsutbildningarna? I vilka situationer är det snarare det reguljära utbildningssystemet som ska vara alternativet? Hur förbättrar man verktygen så att personer som har stått länge utanför arbetsmarknaden ska få tillbaka självförtroendet? Hur fortsätter vi att förbättra samverkan mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna? Det är en samverkan som för övrigt monterades ned under Alliansens omvandling av Arbetsförmedlingen. Hur ska onödig byråkrati och dokumentation ersättas av tid för att odla kontakter med lokala arbetsgivare? Arbetsförmedlingen har varit en myndighet i djup kris, och den dras utan tvivel också med stora bekymmer på en del områden. För varje utspel från högerkanten har det blivit ännu tydligare att det vore en tragedi att låta dem diktera villkoren för Arbetsförmedlingen igen. Låt mig igen citera arbetsförmedlingsveteranen från en replik på en Expressenartikel skriven av företrädare för Alliansen: "Att i politiska utspel vara använd som slagträ är Arbetsförmedlingen van vid. Men en saklig debatt är alltid stimulerande om det inte finns så många alternativa fakta som bara sprider oförtjänt förakt. Kanske skall vi ändra namnet till ''?" behöver en välfungerande nationell arbetsförmedling. Det får vi genom att kombinera en ekonomisk politik för full sysselsättning med ett systematiskt förbättringsarbete på Arbetsförmedlingen som myndighet, inte genom oansvariga utspel och genom att göra Arbetsförmedlingen till en pengafontän för privata aktörer. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Jag yrkar bifall till reservationen. Jag skulle vilja börja med att be om ursäkt för att jag brast ut i ett skratt när vi hörde arbetsmarknadsutskottets ordförande föredra sin och regeringens uppfattning i frågan. Det var en eldig argumentation om hur högern nu förstörde ett fundament i samhället. Vi ägnade oss åt en total katastrof. Det var näst intill ondskefullt enligt beskrivningen. Sedan avslutade arbetsmarknadsutskottets ordförande med att hävda att vi slår in öppna dörrar. Det blev en stor komik över det, måste jag säga. Vi gör något fruktansvärt, men det är att slå in en öppen dörr eftersom regeringen redan gör det. Det blir inte så bra, , när man ägnar sig åt den typen av retorik. Jag tänker försöka föra tillbaka samtalet till en seriös nivå. Först och främst vill jag göra ett påpekande. Vi diskuterar ett område som har varit problematiskt och är problematiskt, men det behöver sättas in i rätt kontext. Det låter gärna på företrädare från kommunisterna - från vänster och in till mitten av socialdemokratin - som att allt var bra . Men då är det lätt att glömma bort att , då allt enligt var bra, hade det högsta antalet i utanförskap. har så många människor stått så långt bort från arbetsmarknaden som när allt, enligt , var som bäst i . Antalet minskade sedan under Alliansen till 2014 till det lägsta antalet i utanförskap som någonsin har haft. Det var inte en katastrof, utan det blev 350 000 fler jobb . ska vi i stället blicka framåt. Det har varit lunchtid, eller är fortfarande lunchtid, i . Det plingar från mikrovågsugnar och det är köer till serveringar. Där diskuteras vad man ska göra , hur det är med barnen, vilka ambitioner och drömmar man har samt vad man oroar sig för i stort och smått i livet. Man har en gemenskap med arbetskamrater och kollegor som knyter trygghet till och ger mening i tillvaron. Det finns givetvis sämre lunchraster också - de som har avbrutits av en extra patient eller en gammal tant som har trillat. Magen får kurra långt in i hårt jobb och hårt slit. Båda dessa skäl är egentligen mycket goda skäl till varför det är så viktigt med en väl fungerande arbetsmarknad och en väl fungerande arbetsmarknadspolitik, både den gemenskap och trygghet som ett arbete ger och starka ekonomiska drivkrafter för att arbeta. är det utmanande. Det gör att man kan behöva ställa andra krav på tillvaron, prioritera om och inte göra det som är roligast. Detta är grunden för hela Alliansens jobbpolitik. Den ska knyta ihop människor och samhälle, skapa en gemenskap som går bortom varifrån man kommer eller vem man är samt ge starka drivkrafter att arbeta. Det är faktiskt en uppoffring. Många yrken har inte alla gånger den största arbetsglädjen i sig själv. Då är drivkrafterna för att arbeta mycket viktiga. Arbetsförmedlingen utgör en viktig del av arbetsmarknadspolitiken. Den har flera syften. Det kommer nog alltid att finnas en anledning, fru talman, till att vara missnöjd med Arbetsförmedlingen. Man kan alltid rikta kritik mot den eftersom den har svåra uppdrag att hantera. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Arbetsförmedlingen ska bidra till att hantera konjunktursvängningar, strukturomvandlingar på arbetsmarknaden, bistå de människor som har det allra tuffast och svårast, som på grund av funktionsvariationer eller trasslig tillvaro generellt i livet har hamnat långt från arbetsmarknaden. Man ska klara av att kompensera för misslyckanden i det svenska utbildningssystemet eller i skolan. Man ska klara av att generellt sett göra något som är svårt enligt alla läroböcker i nationalekonomi, det vill säga klara en god matchning på arbetsmarknaden. Det är tuffa uppgifter. Jag förstår vad och anför, nämligen att många kan uppleva en frustration inför den utmaningen. Den är komplex och komplicerad. Och framför allt, fru talman, finns det ingen quick fix för att lösa problemet. Vi ser en oroväckande utveckling på arbetsmarknaden med en växande tudelning mellan de av oss som är inne och väletablerade på arbetsmarknaden och en växande grupp som står inte bara utanför arbetsmarknaden utan också allt längre bort från att ens ha möjlighet att få jobb. Delar av detta, fru talman, möts vi, åtminstone i form av konsekvenser, numera av i nyhetsrapporteringen, det vill säga våld, våldsbrott, otrygghet, organiserad kriminalitet, människor som inte har ett arbete, människor som aldrig har känt någon som har ett arbete, människor som själva inte känner något hopp om att få ett arbete. De kan givetvis enklare rekryteras till rent destruktiva saker. Jobbpolitiken är den viktigaste motorn för ett tryggt samhälle som håller samman. Det är därför jag yrkar bifall till utskottets förslag, det vill säga utskottsinitiativet från Alliansens sida som sedermera har fått stöd av . Det är en liten riktning i att göra bättre. Det vi gör här, som har kallats att slå in en öppen dörr och orsaka stor skada - en tveksam kombination kan en regeringsföreträdare tycka - är att vi lite grann vill vässa den liggande utredningen genom att göra det tydligare att, som har anförts här, det system som finns och har funnits inte fungerar perfekt utan behöver förbättras. Den viktigaste poängen som Alliansen för fram i det gemensamma förslaget, som har vunnit majoritet i utskottet, och som kommer att skicka en tydlig signal till regeringen om vad som borde göras, är att de som vill skapa mervärden på den svenska arbetsmarknaden, de som vill göra det enklare att ta sig in på arbetsmarknaden, och ägna sig åt det på heltid och på ett professionellt sätt, inte ska vara kompletterande delar i verksamheten utan vara verksamheten, själva kärnan, i vad som görs - ingenting mindre. Det var också detta som seminarium handlade om i går. har själva lyft fram på ett förtjänstfullt, men givetvis inte perfekt, sätt hur detta kan göras. Det finns många kloka alliansföreträdare, fru talman, och jag tänkte återge vad en av dem har sagt, nämligen Liberalernas ekonomisk-politiska talesperson , som under detta seminarium konstaterade något slående om Arbetsförmedlingen. Hur kan det komma sig att , som har till uppgift att ta ifrån människor deras pengar, har så hög popularitet och så stort förtroende, medan Arbetsförmedlingen som har till uppgift att ge människor jobb har ett så lågt förtroende? Det rimliga och intuitiva borde vara att det skulle vara tvärtom. Det finns ingen anledning att Arbetsförmedlingen permanent ska ha så lågt förtroende som den har. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT En del av detta bedömer vi beror på att Arbetsförmedlingen har en för komplicerad och komplex uppgift, som jag redan har beskrivit, där man ska göra för många saker . Alliansen vill att utredningen ska titta närmare på och inför regeringsskiftet förbereda att Arbetsförmedlingen ska få ett tydligare uppdrag i sin myndighetsutövning och i sin kontrollerande funktion av de aktörer som finns. De människor som kan bedriva matchningsverksamhet ska få göra det. Det ska bli en del av en ny arbetsförmedling i . Ingen nedläggning, ingen kommersialisering, ingen privatisering, men en tydligare uppdelning mellan olika funktioner så att vi kan bryta det nya utanförskapet. Jag noterar inledningsvis att sa att han ämnade föra tillbaka debatten till en seriös nivå. I slutet av inlägget bekräftade han att de utspel som har gjorts där man har sagt att man ska lägga ned Arbetsförmedlingen och så vidare har varit oseriösa från borgerligt håll. Det är bra att känna till. Som jag konstaterade är det inte det som förslaget går ut på, utan det handlar om att renodla några av de sämre sidorna av Arbetsförmedlingen. hade hört en del alternativa inlägg här där någon skulle ha sagt att allt var bra 2006. Det sas inte i den här kammaren. Jag kan inte riktigt säga vad som mer sas i de inlägg som inte hölls och som bara tycks ha hört. En sak som han sa var dock intressant, och det gällde utanförskapet. Han sprider återigen den lite mytiska bilden av att det fanns ett stort utanförskap och att de borgerliga lyckades få ned det. Det är viktigt att känna till att det som definierar som utanförskap är att man är innanför de stödsystem som finns i samhället, till exempel a-kassa eller sjukförsäkring. Vad de borgerliga gjorde var dels att få en massa människor att lämna a-kassan, dels att få människor att lämna sjukförsäkringen genom att de helt enkelt inte fick sjukförsäkring trots att de var sjuka. Det är såklart en lite lustig definition av utanförskap att man är innanför skyddssystemet. Jag skulle vilja att förklarade detta lite grann och bekräftade att det är så han menar att utanförskapet ser ut. Som han ser det är man alltså i utanförskap om man befinner sig innanför de stödsystem som vi har i samhället medan man inte är i utanförskap om man till exempel bor på gatan och inte får ta emot något stöd alls från samhället. hämtar uppenbarligen sin verklighetsbeskrivning från rubriker i tidningar. Därmed blir den grund och svår att kommentera i sin helhet. Jag väljer därför bara att korrigera : Hans beskrivning stämmer över huvud taget inte, och det är anmärkningsvärt att en person som har ägnat hela sitt liv åt partipolitik eller politisk aktivism inte har någon form av grundläggande kunskaper. Utanförskapet mäts av SCB, och måttet inkluderar alla de grupper som har någon form av stöd från samhället - även dem med försörjningsstöd. De personer som hamnar utanför exempelvis sjukförsäkring eller arbetslöshetsförsäkring fångas alltså upp i utanförskapsmåttet. Det säger är helt enkelt dravel. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Då tror jag att bekräftade det jag sa. Jag känner väldigt väl till hur utanförskapsmåttet kom till och hur det i panik yxades fram efter valsegern 2006 eftersom ingen, inklusive de borgerliga själva, riktigt kunde veta vad det var som de borgerliga hade talat om före valet. Det är riktigt att även försörjningsstöd räknas som utanförskap. Då har vi alltså precis den situation jag talade om. Om man blir utkastad från olika typer av försäkringsstöd och inte söker något försörjningsstöd - till exempel i den form som statsminister talade om runt 2010-2011 där man kan försörja sig genom att exempelvis få stöd av sin partner, sina föräldrar eller sina barn - räknas man enligt inte in i utanförskapet. Det är precis det som leder till det som många forskare pekar på, nämligen att utanförskapsmåttet är oerhört dåligt. Det innebär att länder med välutvecklade socialförsäkringssystem och skyddsnät för medborgarna kommer automatiskt dåligt ut eftersom det ser ut som att många människor där är i utanförskap. Motsatsen är att se på hur många människor som är sysselsatta. Det är det som är intressant att se - hur stor andel av befolkningen som är sysselsatt, det vill säga har jobb som man kan försörja sig på. Där visar det sig att klarar sig väldigt bra, och klarar sig förstås bättre än när partikamrater och själv var en del av regeringen. Traditionsenligt har det varit så i i modern tid: Det går inte så bra för landets ekonomi eller arbetsmarknad under borgerligt styre. Det fick vi se exempel på också senast. Men det är bra att bekräftar den bild jag har, det vill säga att han använder det utanförskapsmått som i och för sig är värdelöst för att försöka förstå vad det är som händer i samhället. kommer med en rad alternativa uppfattningar. SCB har mätt utanförskapet - . Detta är ingen innovation . Det är rent nonsens igen. Enligt definition skulle det ha skapats 250 000 hemlösa uteliggare under alliansåren som inte skulle ha varit i någon form av trygghetssystem. Det är också givetvis bara totalt nonsens. Var skulle minskningen av utanförskapet ha tagit vägen annars, menar ? Det fattigdomsmått som är etablerat på Europanivå pressades ned radikalt . Om jag minns rätt i huvudet gick det från av befolkningen när med flera styrde till när Alliansen styrde. Det är en mycket kraftig minskning av fattiga i . När Alliansen lämnade ifrån sig regeringsmakten hade också den högsta sysselsättningsgraden i hela Europeiska unionen. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT I gamla kommunistländer och annat gav staten ut egna tidningar med alternativa fakta till medborgarna. Det har vi sett en växande förekomst av i debatten också , fast kanske från lite andra rörelser. Men här håller vi oss till de fakta som finns från myndigheter och som mäts på ett seriöst och officiellt sätt. har faktamässigt fel på varenda punkt han har nämnt. Jag tycker, fru talman, att det nästan är lite oanständigt av en politiker att bete sig på det sättet. Jag tror att vi ska påminna oss själva om att är en klassisk nyliberal. Han är uppväxt i , och han använder ofta ord som är lite svårbegripliga. Jag ska ställa en enkel fråga till , som säger att det gick så bra för den förra regeringen, regering. Hur gick det med arbetslösheten - steg den eller minskade den? Inte ens kan säga att det är fel, för så var det. Det gäller ungdomsarbetslösheten, långtidsarbetslösheten och hela vägen. Det gick inte bra. En annan fråga jag har är: Vad är moderat arbetsmarknadspolitik? Är det det gamla vanliga om att nu sänker vi skatterna? Är det det gamla vanliga om att vi måste sänka trösklarna, och då blir det sänkta ingångslöner? Är det det gamla vanliga om att vi nog måste se över anställningstryggheten och kanske försämra lite för att öka på flexibiliteten? Är det det gamla vanliga om att a-kassan, arbetslöshetsförsäkringen, är för hög och bara ökar på arbetslösheten? säger : lägger vi ned Arbetsförmedlingen! Han öppnar upp för en jättestor privatisering med sin tanke när han står här och drömmer om valseger . Förmodligen drömmer han då också om att han är stödd av i det hela, nu när ni har öppnat upp för samtal mellan er i arbetsmarknadsutskottet. ordförande frågade här om allt och inget på samma gång, kan man konstatera. Han ville ha en förklaring av hela arbetsmarknadspolitik. Sedan kom ett inlägg som sisådär stämmer överens med verkligheten och hur det ligger till. Det går givetvis inte att besvara allt det där , så jag förstår inte riktigt varför arbetsmarknadsutskottets ordförande över huvud taget begärde replik om han inte har någon fråga i sak. Sakärendet handlar om hur vi ska få Arbetsförmedlingen att fungera bättre. Jag kan ändå svara om detta med arbetslösheten, som väl var den tydligaste fråga som kom ur mun. Det handlar om två delar av arbetslösheten. Det finns den arbetslöshet som är konjunkturberoende, och det finns den arbetslöshet som brukar kallas strukturell arbetslöshet som är den som politiken styr över med sina reformer. Man kan konstatera att den del av arbetslösheten som politiken styr över med sina reformer minskade rejält under alliansåren, och den har faktiskt , , stått helt stilla. Inte en enda promille nedåt har den strukturella arbetslösheten rört sig. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT , , ja, alla professionella bedömare gör samma analys: Regeringens politik minskar över huvud taget inte den delen av arbetslösheten som politiken styr över. Sedan går arbetslösheten ned lite grann i tack vare att vi har högkonjunktur och tack vare att vi har en riksbank som stimulerar ekonomin hårt. Vi är glada för att arbetslösheten vänder nedåt, men det är inte den förda politikens förtjänst, utan det är högkonjunkturens förtjänst. Jag ska rätta mig själv lite grann. och påpekar faktiskt att den strukturella arbetslösheten, alltså den som politiken styr över, går ned lite grann eftersom regeringens politik trycker ut av arbetskraften i utanförskap, och den försvinner därmed från arbetslöshetsmåttet. På grund av att ni ökar utanförskapet och att färre människor arbetar blir det alltså en liten effekt uppåt. Jag talade om hög eller låg arbetslöshet, och vi fick nu höra säga att det beror på om arbetslösheten är strukturell eller konjunkturell. Jag ställde en enkel fråga om arbetslösheten, och hade kunnat säga att den antingen är högre eller lägre - den är ju lägre, så är det - utan att behöva ramla in i någon typ av retorik som gör det svårt att förstå vad han säger. Samma sak händer när jag ställer en massa frågor. Då säger han att de inte har med saken att göra. Vem är det då som har ansvaret? Är det myndigheten som står för arbetsmarknadspolitiken, eller är det regering och riksdag? Det är väl en enkel fråga? Om arbetsmarknadspolitiken inte fungerar och man ger fel verktyg till en myndighet, är det myndighetens fel då? Men om man ger myndigheten möjligheter och verktyg så att det verkligen biter och för deras jobb framåt så att det fungerar och folk får hjälp att komma från arbetslöshet till arbete är det bra. Vad säger utifrån hans nyliberala ideologi är att vi ska privatisera. Men ansvaret ligger alltid på politiken. Det ligger inte på myndigheten. Ansvaret på myndigheterna är att de ska följa det som riksdag och regering bestämt. hade vi en moderat arbetsmarknadsminister som bestämde över Arbetsförmedlingen, och resultaten och förtroendet rasade. Min fråga är återigen: Vem bär ansvaret - myndigheten eller politiken? har med eftertryck visat att han inte gillar att diskutera komplicerade och komplexa samband, att få svåra frågor eller att bena ut saker i grunden. Däremot gillar att höja rösten, nästan skrika lite, och tillskriva sina politiska motståndare olika typer av värderingar eller åsikter som de kanske har eller inte har - det är modellen i stället. Det tror jag inte är ett bra sätt att vinna förtroende hos svenska folket på. Det är kanske därför som det inte går så bra för parti heller. Jag tror inte att det är ett bra sätt att vinna popularitet eller för den delen förtroende för en seriös politik i tider av populism att skrika på och härja mot sina motståndare och vägra diskutera sakfrågan. Det blir inte bra, , när man ska sköta politiken på det sättet. Därför är det desto viktigare att man pratar om sakfrågan. Här handlar det alltså om hur Arbetsförmedlingen ska förbättras så att de människor kan få hjälp som ditt parti, din regering, lämnar i hopplöshet, i våld och i utanförskap och utan framtidsutsikter, utan föräldrar som någonsin går till ett jobb och utan tron till att man själv kan slita i skolan och få in en fot på arbetsmarknaden. Det är snart 1 miljon människor som regeringen lämnar helt utanför arbetsmarknaden. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Här tar Alliansen ett litet steg för att de människorna ska få bättre förutsättningar. ordförande kan inte då göra bättre än att raljera. Det är beklagligt, fru talman. Socialdemokraterna, och instämmer i betänkandets grundläggande utgångspunkter. Så långt är allt väl. Sedan kommer de illa dragna slutsatserna av detta. Socialdemokraterna, och anser att regeringen har vidtagit åtgärder. Må så vara, men vad har de här åtgärderna lett till? Det nämns ingenstans. Det är en fullständig avsaknad av kvantitativa målsättningar där man kan säkerställa en positiv utveckling via delmål. Det är inte värdigt för skattebetalarna. I stället använder Socialdemokraterna, och sig av omätbara begrepp. Man nämner exempelvis att det arbetsmarknadspolitiska regelverket har förenklats. Man nämner att samverkansmöjligheterna med kommunerna har förbättrats. Förenklingar och förbättringar betyder inget om de inte kan visa på mätbara resultat i form av reguljära arbeten. Arbetsförmedlingen å sin sida hänvisar till en intern förnyelseresa - det är generaldirektörens favoritord - som ska vara klar . Arbetsförmedlingen ska i denna förnyelseresa öka sitt fokus på att utvärdera myndighetens arbete och insatser. Arbetsförmedlingen ska även ha stort fokus på att utveckla relationerna till arbetsgivare. Nivån på denna målbild säger lite om var Arbetsförmedlingen befinner sig . Frågan är om denna målbild speglar även regeringens ambitionsnivå. I sådana fall är det riktigt allvarligt. Borde inte skattebetalarna kunna förvänta sig mer för 80 miljarder?