bet · H401MJU8 · 2017-03-07 00:00:00 — Detta medför extra kostnader för yrkesfisket. Dessutom gör stora skarvkolonier att växtligheten lokalt kan ta stor skada. För att komma till rätta med dessa problem anser vi att jakten på säl och skarv bör utökas. Jag läser reservation, nr 8, om rovdjurspolitik. Enligt den vill ändra instansordningen för rättsliga processer för licensjakt och skyddsjakt. Ni skriver att så som det är nu är risken "uppenbar att de grupperingar som inte vill se vargjakt även i fortsättningen kommer att kunna omintetgöra jakten genom överklaganden". Vill inte att man ska kunna överklaga beslut om jakt på varg? Jag tackar för frågan. kanske inte lyssnade på vad jag sa. Det är klart att det måste finnas en möjlighet att överklaga. Men som det är , i till exempel , är läget allvarligt. När man ska dra igång skyddsjakten överklagas den, när man sedan ska dra igång den igen överklagas den igen och så vidare och man kommer ingenvart. Vem förlorar på detta? Jo, de som lever under trycket att vargen skadar både tamdjur och annat. Därför måste vi komma till rätta med det. Vi tycker att det är rimligt med en instans, inte en massa olika. Men självklart ska man kunna överklaga. gjordes förändringar för att skynda på dessa processer, men vill ändra på det igen. Det som är ett frågetecken är en av motiveringar. Ni säger att det finns grupperingar som kan omintetgöra jakten genom att överklaga. Är inte hela vitsen med en rättslig process att någon ska kunna säga att det var ett dåligt beslut att ett helt bestånd ska skjutas av och därför överklagar man? Jag tycker att det är en märklig motivering. säger att det inte handlar om att allmänheten inte ska kunna överklaga. Men jag undrar fortfarande: Varför använder ni er av just den motiveringen? Tar man del av debatten kan man inte undgå att höra vad som har hänt i olika delar av landet. I till exempel och har jakten skjutits upp på grund av överklagande efter överklagande. Här måste vi hitta en lösning. Givetvis ska man få överklaga. Men det är bekymmersamt för dem som ska ge sig ut i skogen att de inte får skjuta för att det har överklagats. Det sköttes bättre , men som vet har det tidigare varit bekymmersamt. Vi måste lyssna till de människor som lever i de delar av vårt land där varg är ett stort bekymmer för att tamdjur blir rivna. Det är problematiskt att man från har åsikter om hur människor ute i landet ska leva och verka. Det är viktigt att vi lyssnar och tar till oss vad de som bor i dessa områden och upplever dessa bekymmer säger. Det vi hör är att det är bekymmersamt att vargen river tamboskap och annat. Det är därför viktigt att vi tar detta på största allvar. debatterar vi miljö- och jordbruksutskottets betänkande MJU8 Biologisk mångfald. Jag vill börja med att yrka bifall till betänkandet i dess helhet och avslag på alla motioner. Den biologiska mångfalden innehåller flera delar. Men vad innebär biologisk mångfald? Man kan dela in den i tre nivåer: genetisk variation inom varje art, variation mellan olika arter och variation mellan olika ekosystem och naturtyper. Vid i undertecknades konventionen om biologisk mångfald av 153 stater. har 167 stater undertecknat konventionen. Detta har vi att förhålla oss till, och vi ska se till att leva upp till konventionen. Gör vi det? Nja, det gör vi inte riktigt. Det finns mer att göra. Betänkandet behandlar många olika delar inom den biologiska mångfalden, alltifrån att jaktfrågor bör beslutas om nationellt till rovdjurspolitik, artskydd, bekämpning av invasiva arter och genetiskt modifierade organismer. Allt som allt innehåller det 70 motioner. Jag kan konstatera att en del av motionerna redan är överspelade eller är på gång. Som exempel kan vi ta licensjakt på varg. Den har vi fått ordning på. Årets jakt blev av , trots att den blev överklagad. Med den nya ordning som regeringen har beslutat om finns det utrymme och tid att fatta beslut och överklaga till högsta instans och ändå hinna med jakten. Detta såg vi . Jag är väldigt nöjd med det här utan jakt. Det ska vara ordning och reda. Regeringen har gett i uppdrag att förebygga viltangrepp på tamdjur. Vidare har fått i uppdrag att kartlägga hur angrepp av stora rovdjur påverkar landsbygdens ekonomi. konstaterar att det är svårt att hitta en enda åtgärd som passar i alla enskilda fall. Det behövs utveckling. Men man behöver också ha en fortsatt dialog om konsekvenserna för samhället. Regeringen har dessutom i två budgetar ökat anslaget för ersättning för viltskador. När det gäller skyddsjakt på säl har sådan beviljats på 480 gråsälar, 260 knubbsälar och 130 vikaresälar. Det fälldes dock bara ca 200 gråsälar, 170 knubbsälar och 80 vikaresälar, vilket innebär att man inte lyckades fälla det antal som man hade tillåtelse till. Vi socialdemokrater kan tänka oss licensjakt med tanke på antalet, men det blir svårmotiverat eftersom man inte har fällt de sälar som man har fått skyddsjakt beviljad för. gjorde 2013 bedömningen att licensjakt på säl kan införas under förutsättning att den har ett tydligt syfte och att jakten ingår som ett verktyg i respektive förvaltningsplan och under förutsättning att man säkerställer gynnsam bevarandestatus. Regeringen har dessutom gett i uppdrag att ta fram förslag på hur jakt på allmänt vatten kan förenklas i syfte att fler ska kunna jaga och att administrationen på länsstyrelserna ska minska. Detta bereds nu i . En svårighet vad gäller jakt på säl är att inte längre har något undantag för försäljning av sälprodukter och att provtagningen vid säljakt är väldigt omfattande. Detta har nu sett över och hade inför jakten 2016 infört förändringar. Det är vi människor som har ett ansvar att balansera den biologiska mångfalden. Om vi inte gör det kan olika arter konkurrera ut varandra. Därför tycker vi socialdemokrater att licensjakt är en bra förvaltningsform, oavsett om det gäller älg, rovdjur eller säl. Detta gäller givetvis så länge som man uppnår gynnsam bevarandestatus. När det gäller skarven måste den genom olika åtgärder hållas tillbaka av samma anledning som jag tidigare anfört. Några motioner handlar om att stoppa invasiva arters utbredning. Detta är vi i överens om. Vi är också överens om att invasiva arters utbredning i är ett stort problem. har antagit en unionsförteckning över 37 invasiva, främmande arter av unionsbetydelse, vilka kräver samordnade åtgärder på unionsnivå. Dessa 37 arter får man inte byta, odla, föda upp, transportera, använda eller hålla. Men om arterna redan har stor spridning i landet finns det inget krav på utrotning, utan för dessa gäller särskilda regler. För signalkräftan ska ett nationellt hanteringsprogram tas fram för att man ska kunna hantera detta utifrån svenska förhållanden så att svenskt fiske av signalkräftan kan fortsätta. har varit framgångsrikt. Man bedömer nu att populationen är under kontroll och nedåtgående. Det behövs dock fortsatt metodutveckling och studier om mårdhundens inverkan på biodiversiteten, vilket planeras . Alla de frågor som vi har talat om handlar om biologisk mångfald, som är en förutsättning för att planeten ska överleva och för att vi ska ha något att överlämna till kommande generationer. I detta arbete behöver vi hjälpas åt. Det gör vi också här i , till exempel i Miljömålsberedningen och genom förslag, som i förlängningen även handlar om biologisk mångfald. Vi debatterar betänkandet om biologisk mångfald, vilket är ett ämne som ligger mig varmt om hjärtat. Jag vill börja med att yrka bifall till betänkandet i dess helhet och avslag på alla motioner. Precis som några talare har tagit upp blir man lite fundersam när man läser titeln på betänkandet: Biologisk mångfald. Mycket handlar i stället om att begränsa den biologiska mångfalden, ibland skjuta eller minska den. Jag vill ge en liten historisk bakgrund till biologisk mångfald eller biodiversitet. Vad innebär detta? Det definierades i på följande sätt: Biologisk mångfald är variationsrikedomen bland levande organismer av alla ursprung, inklusive från bland annat landbaserade, och andra akvatiska ekosystem och de ekologiska komplex i vilka dessa organismer ingår. Detta innefattar mångfald inom arter - alltså genetisk variation - mellan arter och av ekosystem. Hela detta komplex ingår i begreppet biologisk mångfald eller biodiversitet. När jag började på och under min senare forskarutbildning var "biologisk mångfald" modeord. Det gick inte att få en enda forskningspeng om man inte hade fått med detta i ansökningarna. Jag vet inte hur man kunde trycka in det i ett och samma abstract. är nog modeordet "klimatförändringar" eller "havsförsurning". Vi har dock samma utmaningar. Bara för att modeorden ändras betyder det inte att utmaningarna för biologisk mångfald har förändrats. De har snarare eskalerat. De numera välkända planetära gränserna, som och har tagit fram, blev kända för den breda allmänheten tack vare . Det finns nio planetära gränser som man inte får överskrida, för då kan ekosystemet tippa, och vi vet inte riktigt vad som då händer. Av de nio pelare som finns där är det en som går långt över gränsen och är illröd. Det är just biologisk mångfald och förlust av livsmiljöer. Det står utom tvivel att det är vi människor som påverkar detta. I är av våra djur, växter och svampar så hotade att de löper risk att dö ut. Slätrockan är till exempel nationellt utdöd. De här livsmiljöerna har påverkats av miljöförstörelse, såsom att vi släpper ut olika gifter, men också av hur vi lever och verkar, även ibland när vi tror att vi gör gott. Modernt jordbruk, skogsbruk och fiske har rationaliserats och gör att livsmiljöerna försvinner eller krymper. På kan man vad gäller biologisk mångfald läsa att variationsrik landsbygd "har ersatts av vidsträckta och likformiga skogsområden eller åkrar där bara ett litet antal växter och djur kan leva. har igenväxning och förbuskning av jordbruksmarker försämrat chanserna för många arter". Det gör att många av de arter som behöver ett varierat landskap har minskat. Även många av våra vanliga arter har minskat i antal. Med tanke på denna lite dystra bakgrund tycker jag att vi ska vara väldigt glada över den framsynthet som och dåvarande EG visade 1992, när man antog direktivet om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, det som i vardagligt tal kallas för art- och habitatdirektivet. Syftet med direktivet är att säkerställa den biologiska mångfalden genom att bevara livsmiljöer samt vilda djur och växter inom EU. Många av de här utmaningarna är för stora för att vi som enskilt land eller enskilt område ska kunna klara dem. Att göra det inom EU är ett stort steg på vägen. Sedan togs det upp i . Det här följde med oss när vi blev medlemmar i . kom också fågeldirektivet, som innehåller regler för fåglar och deras bon och reden. Men trots att det i både art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet står att man ska ta hänsyn till ekonomiska, sociala och kulturella behov samt lokala och regionala särdrag - vilket vi också gör i ; vi har till exempel licensjakt på varg - är det många som ifrågasätter det här och tycker att det ska vara ännu mer regionaliserat, tas bort eller ändras. Det är inte bara vi i som ibland klagar på detta, utan det gör man från andra håll också. Detta ledde till att gjorde en utvärdering som påbörjades . Man gjorde en så kallad fitness check. Uppnår man det som var syftet med art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet? Är det kostnadseffektivt? Överensstämmer det med annan EU-lagstiftning? Allt det här vred och vände man på. var ett av de länder som granskades extra hårt eftersom vi själva ville det. gick en kommissionär ut med kommissionens utvärdering och sa att naturvårdsdirektiven är ändamålsenliga och relevanta och inte kommer att öppnas för översyn. Snarare är det så att vi behöver leverera fler konkreta förslag för naturen, människorna och ekonomin samt för att genomförandet ska förbättras. Det haltar nämligen på många ställen. Samarbetet ska förbättras tillsammans med de lokala myndigheterna och olika aktörer i medlemsstaterna. Det är precis det vi i gör. Sedan kan det förstås bli konflikter mellan de olika områdena. Skarv har tagits upp här. Man pratar ganska generellt om skarven. Det är tre olika arter - eller egentligen två, varav en har två underarter. Där ser vi att det finns en del problem. presenteras en doktorsavhandling där man har tagit upp skarven. Man har tittat på dieten och sett att de lokala fiskebestånden kan påverkas. Det som föreslås är kanske inte bara jakt rakt upp och ned. Det är inte alltid som det uppnår det syfte man vill ha. Man kan också till exempel skydda vandrande fisk, som ofta blir hårt drabbad, genom att ordna gömslen under ytan, nät över vatten och laserljus för att skrämma bort dem. Det finns en mängd olika saker man kan göra förutom jakt. Men sedan har vi en skyddsjakt, och den visar sig vara relevant och bra. Vi har också skyddsjakt på säl. Som ni har hört skjuts inte ens de djur som är beviljade. Men vi har gynnsam bevarandestatus, och efter utredning om eventuell licensjakt pågår det en översyn av detta i . Vi har även pratat om invasiva arter. Som ledamoten tidigare sa pågår det en översyn där inom EU-reglementet. har skickat in att vi tycker att amerikansk hummer ska vara med där. Vi har också en kompletterande nationell lagstiftning som håller på att beredas inom . En proposition är aviserad under det här halvåret. Jag tycker alltså att vi gör mycket. Jag tycker också att dagens debatt borde handla mycket mer om hur vi kan stärka den biologiska mångfalden snarare än att försöka krympa den. och den här regeringen har visat att vi menar allvar med biologisk mångfald. Vi satsar 1 miljard på biologisk mångfald, skydd av värdefull natur och skötsel av densamma. Vi satsar mer pengar på havsmiljön och ger mer medel till Artdatabanken och deras viktiga arbete med att kartlägga och informera om biologisk mångfald. Vi satsar mer på ekologiskt jordbruk och mer på miljöövervakning. Jag hoppas att nästa års debatt om biologisk mångfald kommer att innehålla mer av de bitarna även från oppositionen. I detta anförande instämde (MP). I mitt tidigare anförande försökte jag slå an en försiktigt optimistisk ton angående genetiskt modifierade grödor. Som moderat tror jag också att primär- och livsmedelsproduktionen inte kan skyddas från teknikutveckling och konkurrens, att det snarare är bra att vi har forskning på det området och att politiken inte borde motsätta sig grödor som bevisligen är säkra. Tyvärr läser jag i ATL från att , egentligen , röstar nej till godkännande av en GMO-gröda, i det här fallet en majssort, trots att Europeiska unionens expertmyndighet bedömer grödan som säker och trots att svenska instämmer i den bedömningen. Jag skulle vilja fråga ledamoten : Varför går regeringen emot den samlade expertisen när det gäller GMO-grödor? Jag tackar för frågan. När det gäller GMO-grödor har vi ett litet problem i och med att lagstiftningen är föråldrad snarare än tekniken, som springer framåt. pratar man inte längre om genmodifierade grödor utan om genredigerade grödor, där man inte tar in någonting. Jag är inte helt säker på vilket fall menar, men jag tror att det gäller den majs som är resistent mot ett bekämpningsmedel som är förbjudet att använda i och som är hormonstörande. Det är därför vi har valt att rösta nej. Det finns också en överenskommelse om att kommer att säga nej till odling av grödor som innehåller gifter och bekämpningsmedel som inte är tillåtna i . Det blir långsiktigt svårt om ska gå ifrån den princip som vi har haft , det vill säga att vi lyssnar på våra egna och Europeiska unionens expertmyndigheter när det gäller till exempel GMO-grödor. Jag var före den här debatten inne på hemsida för att kolla lite vad det är parti specifikt tycker och inte bara vilken regeringens hållning är. Där står det bland annat att man långsiktigt vill att allt jordbruk i EU ska vara ekologiskt. Vi ser också att regeringen röstar nej till nya GMO-grödor trots att de bevisligen är säkra, enligt både våra egna och Europeiska unionens myndigheter. Frågan blir varifrån maten långsiktigt ska komma om vi säger nej till teknikutvecklingen och dessutom bara vill odla ekologiskt, vilket ger mindre skördar. Det är tråkigt att regeringen lämnar det svenska förhållningssättet gentemot GMO. Man överger egentligen en ordning som har fungerat och hållit över flera regeringar. Utöver att man nu bryter mot den överenskommelsen var MP med och bröt mot budgetpraxisen 2013. Finns det fler förhållningssätt och mer praxis som är på väg att lämna? Är man på väg åt håll och ska lämna det finanspolitiska ramverket? Finns det andra saker vi borde se upp för framöver? Tack för de frågorna, ! När vi tittar på genmodifierade grödor, GMO, finns en gemensam lagstiftning inom EU om hur de ska hanteras. Där ska man ta hänsyn till socioekonomiska effekter, utsädeshantering i landet där produkten produceras, hur det slår på marknaden och allting sådant. Det handlar inte bara om hur säker den är att äta och hantera. Där kan vi ibland tycka olika än andra partier, till exempel ditt eget, och se att till exempel de socioekonomiska effekterna i hemlandet slår hårt. Vi ser också att det väldigt sällan finns långa studier. De flesta är när man tittar på farligheten och hur det påverkar organismerna i marken. Grödor som tas fram för att vara med tillsammans med en pesticid, ett bekämpningsmedel, ger också stora problem. Man använder medlet, men det ger också resistensproblem. Det finns risk att det kan sprida sig till de inhemska grödorna via pollen. Det gäller till exempel för majs om det finns vildmajs, och så vidare. Vi ser en hel del andra faror med hur säkert det är att äta. Sedan har det med de senaste teknikerna blivit en uppsjö av andra användningsområden och mycket enklare att hålla på med GMO. talar man mer om genredigeringstekniker och så vidare. Där ser vi att EU:s lagstiftning är föråldrad och att man skulle behöva gå vidare och komma fram till en ordning där man ser till hur farlig grödan är snarare än till med vilken teknik den har kommit fram. diskuterar vi biologisk mångfald. Det är lätt att bli lite högtidlig när man diskuterar biologisk mångfald. Det är en grundläggande överlevnadsfråga att kunna bevara och skydda den biologiska mångfalden. Man kan uttrycka det som att biologisk mångfald har ett egenvärde på det sättet att vi har svårt att greppa eller egentligen inte har kunskap om hela spektrumet av biologisk mångfald och vad det har för värde i ekosystemen. Det har också det värdet att vi kan ta ut så kallade ekosystemtjänster ur systemet, som vi alla har gott av. Det har också nämnts i debatten, och det tycker jag är värt att lyfta fram igen, att en rik biologisk mångfald är den största garanten vi har för att ekosystemen ska kunna anpassa sig till de tyvärr oundvikliga klimatförändringar som vi har framför oss. Det är också en viktig punkt i sammanhanget. När det gäller att bevara och skydda biologisk mångfald handlar det väldigt mycket om långsiktig och hållbar förvaltning, där det finns balans mellan bevarande och brukande. När man läser betänkandet ser man att det går att applicera på mer eller mindre samtliga rubriker . Jag tror att vi alla är medvetna om att det är allt fler arter som är utrotningshotade. Det behövs stark lagstiftning, information, biotopskydd och så vidare för att kunna skydda och bevara den biologiska mångfalden. Artdatabankens arbete ska också lyftas fram som väldigt viktigt. När det gäller skydd kommer det att länkas till nästa debatt när vi talar om naturvård och områdesskydd om kanske någon timme. Detta hänger ihop. En annan sak som jag gärna vill lyfta fram är den biologiska mångfald som vi bevarar inom odlingslandskapet genom miljöersättningar och Landsbygdsprogrammet. Det skapar förutsättningar för en hållbar livsmedelsproduktion som vi lägger grunden för öppna landskap och den biologiska mångfald som det skapar. Det handlar om både natur- och kulturvärden, och så vidare. Man kan ändå lyfta fram att det är lite märkligt att det var just de ersättningarna som blev nedprioriterade vid de utbetalningar av stöd till jordbruket som har gjorts . De är otroligt viktiga att ha kvar. Ni vet mycket väl att vi från liberal sida inte är så mycket för subventioner och stöd inom produktionen. Men just miljöersättningarna för kollektiva nyttigheter står vi helt bakom. Det finns en proposition som heter Utvidgning av , som formellt har kopplats ihop med nästa debatt. Det finns ett avsnitt som inte framgår så där jättemycket av titeln, eller inte alls skulle jag vilja påstå. Det handlar om EU:s naturvårdsdirektiv och licensjakt på varg. Det är lite svårt att utläsa det när man bara läser på framsidan. Även om det är knutet till nästa debatt tycker jag att det har så pass mycket att göra med detta att jag dristar mig att hänvisa till det. När det först gäller naturvårdsdirektiven måste vi, vad vi än tycker och tänker, förhålla oss till det besked vi har fått av EU-kommissionären: att naturvårdsdirektiven inte kommer att öppnas för översyn. Kommissionen bedömer, precis som jag har sagt, att de är relevanta och ändamålsenliga. Det är också viktigt att ha med sig att kommissionen framhåller att genomförandet behöver förbättras i nära samarbete med lokala myndigheter och andra aktörer i medlemsländerna. Det finns en flexibilitet i direktiven som vi kanske inte utnyttjar alla gånger. Den skrivning som regeringen gör i nämnda proposition kan tyvärr uppfattas som lite passiv. Man konstaterar bara att det inte finns mer att göra från svensk sida för att ändra på naturvårdsdirektivens klassificering av hotade arter. Det är väl rätt i sak. Men från min och Liberalernas sida vill vi verkligen uppmana regeringen att ta fasta på möjligheten att utveckla genomförande utifrån möjligt nationellt utrymme. Det finns ett nationellt utrymme, och det ska man naturligtvis utnyttja eftersom frågan om direktivens framtid är avgjord. Just detta med att utnyttja det nationella utrymmet tycker vi från liberal sida klart kan kopplas till den diskussion vi har om förvaltning av skarv och säl och även inom rovdjurspolitiken. Det är aktuellt. Utskottet konstaterar också att kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna att utnyttja den flexibilitet som trots allt finns i till exempel fågeldirektivet. När det gäller skarv bör vi naturligtvis utnyttja detta så långt som möjligt. Jag vet att i början av debatten lyfte fram att det är ett hot mot bland annat de lokala fiskebestånden. Det är tvivelsutan på det sättet. På många ställen har skarv blivit en direkt plåga. Den flexibilitet som finns ska vi absolut utnyttja så långt möjligt. När det gäller rovdjursförvaltningen fattades ett viktigt beslut under alliansregeringen då förvaltningen regionaliserades ytterligare i och med att fick rätt att delegera beslut om skydds- eller licensjakt till . Det centrala i detta blev att det blev möjligt att flytta besluten närmare de människor som direkt berörs i sin vardag, och det tycker vi är bra. Detta med att man har en nära dialog med alla berörda, både enskilda och intresseorganisationer, är otroligt viktigt för acceptans och legitimitet för ett regelverk. Det är inte minst helt avgörande för att få en fungerande rovdjursförvaltning. När vi förra gången diskuterade betänkandet, om jag kommer ihåg det rätt, slutade vi i att hur vi än gör överprövningsprocessen måste den vara effektiv och ändamålsenlig för att man ska få en fungerande förvaltning. Överprövningsprocessen får inte i sig bli ett moment 22 i det hela. Den specialisering som har skett innebär att ärendena avgörs - och dessutom skyndsamt, som det heter - i Förvaltningsrätten i och är av allt att döma en bra väg att gå. Om man ser till resultatet av årets besluts- och överklagandeprocess märker man att det hela har fungerat enligt de tänkta tidsnormer och tidsramar som finns. är det viktiga egentligen att man följer upp att systemet fortsätter att fungera, och det torde det av allt att döma kunna göra. Det tycker vi i grunden är bra.