bet · H401JuU21 · 2017-04-06 00:00:00 — framgår att medborgarlöften tecknats i princip i samtliga landets kommuner. Dessa lämpar sig enligt utskottet väl för att utveckla samarbete mellan polisen och skolan, och kan t.ex. i de fall man anser det lämpligt användas för att utse en kontaktpolis per skola. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte finns anledning för att ta några sådana initiativ som motionärerna efterfrågar i motionerna 2016/17:1535 (KD) yrkande 11 och 2016/17:3234 (M, C, L, KD) yrkande 1. Utskottet anser att samarbetet med sociala insatsgrupper i många fall har Arbetet innebär att tillsammans med polisen och övriga berörda samarbetar och använder sin samlade kompetens fokuserat och uthålligt i arbetet med unga som befinner sig i riskzonen. kan handla om att stärka det sociala nätverket kring den unge, särskilt stöd i skolarbetet, särskild yrkesträning, arbete och fritidssysselsättning. kan en destruktiv livsstil motverkas. Det är viktigt att samtliga relevanta aktörer får delta i arbetet kring ungdomar med kriminell problematik. samhället samverkar och strävar mot samma mål kan vara avgörande för att få ungdomar att bryta en kriminell bana. Mot denna bakgrund anser utskottet att regeringen bör vidta åtgärder för att antalet sociala insatsgrupper ska bli fler. Dessutom bör arbetsmetoden i högre grad användas för att komma till rätta med kriminella ungdomar som ännu inte har fyllt . insatsgrupper avsedda för ungdomar , men det är väl känt att det även finns många personer som är och som har påbörjat en Det finns därför skäl att överväga hur metoden även ska kunna användas för kriminella ungdomar som ännu inte fyllt . Slutligen bör regeringen vidta åtgärder för att det samarbete som bedrivs inom de sociala insatsgrupperna i högre utsträckning än även används för bryta upp de nätverk som finns i de kriminella gängen. enskild gängmedlem kan vara betydelsefullt för den unge som berörs, men det kriminella ungdomsgänget som sådant kan ändå fortsätta sin destruktiva Därför behöver samhällets aktörer arbeta gemensamt för att bryta upp de nätverk som finns i de kriminella gängen. Samarbetet mellan skola, polis och socialtjänst är i dessa fall avgörande. Utskottet föreslår att tillkännager vad utskottet anfört om ökad användning av sociala insatsgrupper till regeringen. utskottet motionerna 2016/17:341 (M), 2016/17:3234 (M, C, L, KD) yrkande 2 och 2016/17:3430 (L) yrkande 9. Mot bakgrund av vad som i övrigt anförts om det brottsförebyggande samarbete som pågår mellan bl.a. polisen, och skolan, och med hänsyn till det nationella brottsförebyggande program som presenterats, anser utskottet däremot att det inte finns anledning för att göra ett sådant tillkännagivande om samordnade insatser för att bryta upp kriminella ungdomsgäng som efterfrågas i motion 2016/17:3430 (L) yrkande Motionärerna i motion 2016/17:865 (C) yrkande 29 efterfrågar fler förebyggande projekt där polis och räddningstjänst finns närvarande i unga Utskottet delar motionärernas uppfattning att sådana projekt kan motverka en utveckling där bilar sätts i brand och räddningstjänst och ambulans inte längre tryggt kan hjälpa människor utan att utsätta sig själva för fara. Utskottet konstaterar också att det på flera ställen i landet pågår olika projekt som syftar till att öka ungdomars förtroende för polis och räddningstjänst. Det finns därför inte anledning för att ta något sådant initiativ som motionärerna efterfrågar, och utskottet avstyrker motionsyrkandet. Inte heller när det gäller förebyggande av narkotikabrottslighet bland unga finner utskottet anledning att göra någon annan bedömning än den som gjordes vid beredningen av liknande motioner . Utskottet delar således motionärernas uppfattning att det förebyggande arbetet mot narkotikabrottslighet är viktigt, men att det mot bakgrund av det omfattande arbete mot narkotikabruk bland unga som pågår inte är nödvändigt med något initiativ från sida. I detta sammanhang kan även nämnas att regeringen i det nationella brottsförebyggande programmet slår fast att arbetet med att minska tillgången till alkohol och droger ska vara högt prioriterat även i fortsättningen. Utskottet avstyrker därför motionsyrkande 2016/17:3234 (M, C, L, KD) yrkande 3. Handläggningen av brott som begåtts av unga Utskottets förslag i korthet avslår motioner om 24-timmarsgaranti, snabbare lagföring, utredning av brott som begås av personer och strafföreläggande om ungdomstjänst. Jämför reservationerna 5 (M, C, L, KD), 6 (M, C, L, KD), 7 (M, C, L, KD), 8 (L) och 9 (M, C, L, KD). I motion 2016/17:3234 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 4 efterfrågas en 24-timmarsgaranti där , i vissa fall tillsammans med polisen, ska kontakta den unges vårdnadshavare efter det att denne har gripits för ett brott. I samma motion begärs en översyn dels av hur tiden från anmälan till dom kan kortas ned i de fall där ungdomar är inblandade som misstänkta eller målsägande (yrkande 5), dels av möjligheten att införa bl.a. snabbspår för enkla brott och jourdomstolar för att åstadkomma en snabbare lagföring (yrkande 6). Att man bör överväga ett system med jourdomstolar för enklare rättsprocesser framförs även i motion 2016/17:3430 av m.fl. (L) yrkande 5. I motion 2016/17:3234 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 7 anförs att man bör utvärdera tidigare vidtagna åtgärder och överväga vilka ytterligare åtgärder som krävs för att fler brott som begåtts av personer under Liknande yrkanden framförs i motion 2016/17:3430 av m.fl. (L). Enligt motionärerna bör brott som enligt ger minst sex månaders fängelse (yrkande 1), s.k. strategiska brott inklusive grov skadegörelse (yrkande 2) och brott mot narkotikastrafflagen (yrkande 3) alltid utredas av polis, även om den misstänkte är . I motion 2016/17:3234 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 9 efterfrågas en möjlighet för åklagare att genom strafföreläggande föreskriva kortare ungdomstjänst för ringa brott. Även i motion 2016/17:3430 av m.fl. (L) yrkande 4 efterfrågas en möjlighet för åklagare att besluta om kortare perioder av ungdomstjänst genom strafföreläggande. Lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare Av 4 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) framgår att en förundersökning som gäller den som inte har fyllt och brott som kan ge fängelse ska bedrivas med särskild skyndsamhet. Förundersökningen ska avslutas och beslut i åtalsfrågan fattas så snart det är möjligt och senast för delgivning av brottsmisstanke. Denna tidsfrist får överskridas endast om det är nödvändigt med hänsyn till att den misstänkte ska delta i medling enligt lagen (2002:445) om medling med anledning av brott eller med hänsyn till utredningens beskaffenhet eller andra särskilda omständigheter. Om någon som inte har fyllt är skäligen misstänkt för ett brott ska vårdnadshavaren enligt 5 § LUL underrättas samt kallas till förhör som hålls med den unge. En förutsättning är dock att detta inte är till men för den unge eller det annars finns särskilda skäl mot det. Bestämmelsen gäller även någon annan än vårdnadshavaren som ansvarar för den unges vård och fostran. Dessutom ska socialnämnden genast underrättas om någon som inte har fyllt är skäligen misstänkt för ett brott som kan leda till fängelse (6 § LUL). Av underrättelsen ska det framgå huruvida den misstänkte har tillfrågats om han eller hon vill delta i medling och hur den misstänkte ställt sig till att delta. Om den unge har gripits, anhållits eller häktats på grund av brottsmisstanken ska socialnämnden underrättas om detta och om skälen för det, med underrättelsen om brottsmisstanken eller annars genast efter frihetsberövandet. En företrädare för ska enligt 7 § LUL, om det är möjligt och det kan ske utan men för utredningen, närvara vid förhör med den som inte har fyllt och som är misstänkt för ett brott som kan ge fängelse. Enligt 18 § första stycket LUL gäller att den unge ska underrättas om beslut om straffvarning vid ett personligt sammanträffande med åklagaren efter det att beslutet fattats. I 29 § LUL anges att mål mot den som inte har fyllt alltid ska behandlas skyndsamt. Av 31 § LUL framgår att när någon kan misstänkas för att ha begått ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller ett straffbelagt försök, en straffbelagd förberedelse eller en straffbelagd stämpling till ett sådant brott, ska en utredning om brottet inledas, om inte särskilda skäl talar emot det. I departementspromemorian Skyndsamhetskrav och tidsfrister i ärenden med unga misstänkta och unga målsägande (Ds 2013:30), i vilken en översyn har gjorts av de särskilda skyndsamhetskraven, föreslås bl.a. följande: •Samordnade regler om särskilda skyndsamhetskrav och tidsfrister under förundersökningen i ärenden med unga misstänkta respektive unga målsägande. Förslagen innebär vissa mindre förändringar jämfört med gällande rätt. Syftet är att uppnå en förbättrad effektivitet i handläggningen av sådana ärenden. •Införande av ett särskilt skyndsamhetskrav och tidsfrister i vissa mål i domstol med unga målsägande. •Tidsfristerna i domstol i mål med unga tilltalade föreslås gälla även mål om något lindrigare brott. •En uttrycklig möjlighet för åklagare att väcka åtal utan att något yttrande från en socialnämnd har kommit in. Syftet är att undvika onödig väntetid i handläggningen av ärenden med unga misstänkta. har informerat om att promemorian, som har remissbehandlats, bereds inom . Regeringen gav en utredare i uppdrag att utreda och föreslå åtgärder som med bibehållen rättssäkerhet och kvalitet leder till en snabbare lagföring av brott (Ju2017/00537/LP). Uppdraget ska särskilt fokusera på unga som begår brott och personer som återkommande begår nya brott. I uppdraget ingår bl.a. att •överväga om åtgärder hos eller mellan polisen, åklagarna och domstolarna kan leda till en snabbare lagföring inom ramen för det befintliga brottmålsförfarandet •överväga förändringar i de regelverk som styr polisens, åklagarnas och domstolarnas verksamheter, exempelvis genom införandet av särskilda snabbförfaranden för brottsutredning och prövning i domstol •föreslå hur en ordning med jourdomstolar kan utformas och överväga om en sådan bör inrättas. Utredaren ska också identifiera åtgärder för en snabbare lagföring som kan genomföras och ska i en delredovisning av uppdraget 2017 lämna förslag om hur ett försöksprojekt kan utformas och hur det ska genomföras. I övrigt ska uppdraget redovisas . Utredning när ett barn misstänks för ett brott trädde ändringar i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (LUL) i kraft som innebar att brott som begåtts av barn ska utredas i större utsträckning och mer effektivt (prop. 2009/10:105, bet. 2009/10:JuU25, rskr. 2009/10:316). Ändringarna innebar bl.a. att polisen enligt en s.k. presumtionsregel alltid ska inleda en utredning när barn misstänks för ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , vilket inkluderar bl.a. mord, dråp, grov misshandel, rån, våldtäkt och mordbrand samt försök, förberedelse och stämpling till dessa brott. Vidare innebar ändringarna att polisen ska kunna utreda brott som inte omfattas av presumtionsregeln om det är av särskild betydelse med hänsyn till ett allmänt intresse eller enskilt intresse. Detta innebär att rent polisiära skäl kan leda till att brott som exempelvis stöld och skadegörelse kan utredas med hänsyn till ett allmänt intresse. Dessutom kan ett brott som inneburit en allvarlig integritetskränkning eller stor ekonomisk skada för målsäganden utredas med hänsyn till ett enskilt intresse. Det kan t.ex. gälla misshandel som inte är grov och sexualbrott som inte utgör våldtäkt samt omfattande skadegörelse. Det infördes även en möjlighet att vidta tvångsvisa drogtester av barn . (Brå) har i rapporten begångna av barn (2014:20) utvärderat om ändringarna fått önskad effekt. I rapporten anför Brå bl.a. att andelen utredda ärenden ökat för de grova brotten jämfört med , medan den minskat för de mindre grova brotten. Det tyder på att lagändringen haft effekt när det gäller att utreda fler allvarliga brott. Emellertid har drygt en fjärdedel av de grövsta brotten inte blivit utredda, vilket strider mot den nya lagen. Missar och okunskap tycks vara de främsta orsakerna till att ärendena inte blivit utredda i enlighet med 31 § LUL. De allmänna förutsättningarna för när ungdomstjänst får dömas ut regleras i 32 kap. 2 § . Den som är under tjugoett år och som begått brott får dömas till ungdomstjänst om påföljden är lämplig med hänsyn till hans eller hennes person och övriga omständigheter. Den som döms till ungdomstjänst ska åläggas att utföra oavlönat arbete och delta i annan särskilt anordnad verksamhet i lägst tjugo och högst . Den som är får dömas till ungdomstjänst endast om det finns särskilda skäl för det. Rätten får döma till ungdomstjänst om påföljden kan anses tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och den unges tidigare brottslighet och det inte finns skäl för att döma till ungdomsvård. I valet mellan ungdomstjänst och böter ska ungdomstjänst väljas om den påföljden inte är alltför ingripande. Ungdomstjänst får således dömas ut endast om påföljden är lämplig med hänsyn till den unges person och övriga omständigheter. Med detta avses andra förhållanden än sådana som har med själva brottsligheten att göra. Innan en åklagare fattar beslut i åtalsfrågan för den som misstänks för att ha begått ett brott innan han eller hon fyllt ska denne i regel hämta in ett yttrande från socialnämnden. Ett sådant yttrande ska bl.a. innehålla en bedömning av om ungdomstjänst är en lämplig påföljd (11 § LUL). I samband med att det tidigare kravet på att den unge måste samtycka till ungdomstjänst slopades betonades att det var särskilt viktigt med en noggrann bedömning av om ungdomstjänst är en lämplig påföljd och att domstolen i det enskilda fallet måste göra en självständig bedömning (prop. 2014/15:25 s. 58 f.). Bestämmelser om strafföreläggande finns främst i 48 kap. . Enligt 2 § innebär ett strafföreläggande att den misstänkte till godkännande eller föreläggs ett bötesstraff efter vad åklagaren anser att brottet bör leda till. Ett strafföreläggande får enligt 4 § även avse villkorlig dom eller sådan påföljd i förening med böter, om det är uppenbart att rätten skulle döma till sådan påföljd. Detta gäller dock inte för brott som har begåtts av någon som inte har fyllt eller om det finns anledning att förena den villkorliga domen med en föreskrift om samhällstjänst. Av 5 a § framgår att ett strafföreläggande också får omfatta ett enskilt anspråk som avser betalningsskyldighet. När det gäller den som är finns i 2 § även en påminnelse om att det finns särskilda bestämmelser om strafföreläggande för brott som har begåtts av någon som är . Dessa bestämmelser tas upp i 15 § LUL och innebär att strafföreläggande får utfärdas trots straffskalan för brottet när det kan antas att den unge – om åtal väckts – skulle ha dömts endast till böter. Åklagaren ska i detta sammanhang beakta de särskilda regler enligt vilka rätten kan döma till lindrigare straff än det är föreskrivet för ett brott som har begåtts av någon som inte har fyllt . Syftet med bestämmelserna är att åklagaren ska ha friare händer att på ett rationellt sätt hantera framför allt vissa gränsfall vid sådana brottstyper som stöld eller snatteri och bedrägeri eller bedrägligt beteende samt vissa brott mot frihet och frid enligt 4 kap. BrB (se prop. 1987/88:135 s. 22). Ett strafföreläggande som utfärdas med stöd av de särskilda reglerna ska delges den misstänkte vid ett personligt sammanträffande med åklagaren och, om det är möjligt, i vårdnadshavarens närvaro (1 § förordningen [1994:1763] med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare). Som anförts är det inte möjligt att ge ett strafföreläggande avseende villkorlig dom för ett brott som har begåtts av någon som inte har fyllt . Anledningen till denna begränsning är att påföljdssystemet när det gäller yngre personer är rikt differentierat och att påföljdsvalet i det enskilda fallet därmed kan vara särskilt svårt. Att den unge får rätt påföljd har ansetts vara av yttersta vikt, och därför har man inte ansett att de fall där den unge begått ett brott för vilket straffet ligger över bötesnivå bör undandras den kvalificerade prövning som domstolsalternativet erbjuder (prop. 1996/97:8 s. 11 f.). Utskottet avstyrkte flera motionsyrkanden liknande de nu aktuella i förra årets betänkande om unga lagöverträdare (bet. 2015/16:JuU23). När det gäller den efterfrågade 24-timmarsgarantin delade utskottet motionärernas uppfattning att det är angeläget att vårdnadshavaren till unga som begår brott snabbt kontaktas. Mot bakgrund av att det finns en skyldighet att underrätta vårdnadshavaren i 5 § LUL var det dock enligt utskottet inte nödvändigt med något initiativ från sida (s. 12 f.) Utskottet ansåg att det var angeläget att handläggningstiden för ungdomsbrott är så kort som möjligt och konstaterade att det också pågick ett arbete med den inriktningen. Utskottet ansåg att detta arbete inte borde föregripas och avstyrkte därför ett yrkande om en översyn av hur tiden från anmälan till dom kunde kortas ned i fall där ungdomar är inblandade (s. 13). Vidare konstaterade utskottet att den lagändring som innebar att brott som begåtts av barn ska utredas i större utsträckning och mer effektivt dittills inte verkar fullt ut ha fått det genomslag som varit avsett. Utskottet utgick från att regeringen följer frågan och vidtar de åtgärder som behövs för att öka antalet brott som utreds. Något tillkännagivande från sida var därför inte nödvändigt (s. 13). Utskottet var slutligen inte berett att ställa sig bakom ett förslag om att utreda möjligheten för åklagare att utfärda strafföreläggande om kortare ungdomstjänst vid ringa brott (s. 18). följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:81). Det är, som motionärerna i motion 2016/17:3234 (M, C, L, KD) yrkande 4 också anför, angeläget att vårdnadshavaren till unga som begår brott snabbt kontaktas. I likhet med när frågan om en 24-timmarsgaranti behandlades anser utskottet dock alltjämt att det mot bakgrund av att det finns en skyldighet att underrätta vårdnadshavaren inte är nödvändigt med något initiativ från sida. Motionsyrkandet avstyrks således. Utskottet anser även alltjämt att det är angeläget att handläggningstiden för ungdomsbrott är så kort som möjlig. Det är därför positivt att regeringen gett en utredare i uppdrag att utreda och föreslå åtgärder som med bibehållen rättssäkerhet och kvalitet leder till en snabbare lagföring av brott och som särskilt ska fokusera på bl.a. unga. Detta arbete bör enligt utskottet inte föregripas. Utskottet avstyrker därför motionerna 2016/17:3234 (M, C, L, KD) yrkande 5 och 6 och 2016/17:3430 (L) yrkande 5. Som framgår konstaterade utskottet att den lagändring som innebar att brott som begåtts av barn ska utredas i större utsträckning och mer effektivt dittills inte synes fullt ut ha fått det genomslag som varit avsett. Utskottet utgick från att regeringen följde frågan och vidtar de åtgärder som behövs för att öka antalet brott som utreds. Utskottet vidhåller denna inställning och anser att något tillkännagivande från sida inte är nödvändigt. Motionerna 2016/17:3234 (M, C, L, KD) yrkande 7 och 2016/17:3430 yrkandena 1--3 avstyrks därför. Slutligen är utskottet i likhet med inte berett att ställa sig bakom det förslag om att utreda möjligheten för åklagare att utfärda strafföreläggande om kortare ungdomstjänst vid ringa brott som framförs i motionerna 2016/17:3234 (M, C, L, KD) yrkande 9 och 2016/17:3430 (L) yrkande 4. Dessa yrkanden avstyrks således. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om straffmätning för lagöverträdare mellan och och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om straffmätning för lagöverträdare under och om en sänkt straffmyndighetsålder. Jämför reservationerna 10 (S, MP, V), 11 (SD) och 12 (SD) och särskilda yttrandet 1 (SD). I motionerna 2016/17:3234 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 11, 2016/17:3388 av m.fl. (M) yrkande 29 och 2016/17:3430 av m.fl. (L) yrkande 13 begärs en översyn av den s.k. ungdomsrabatten för gärningsmän som fyllt men inte i syfte att minska eller slopa denna. En liknande begäran framförs i motion 2016/17:393 av (M) där motionären efterfrågar en reform av bestämmelser om straffmätning och val av påföljd för personer som fyllt . Enligt motionären bör den som är myndig ta fullt ansvar för sina handlingar. Även i motion 2016/17:2303 av och (båda SD) yrkande 3 (i denna del) begärs ett tillkännagivande om att ta bort straffrabatter. Motionärerna anför att de regler som innebär att särskild hänsyn tas till att en person är , men under bör tas bort. I samma motionsyrkande anför motionärerna även att det vid grova vålds- eller sexualbrott, speciellt om de är av hänsynslös karaktär, som utförs av personer men ska prövas om gärningsmannen ska dömas som vuxen. Döms gärningsmannen som vuxen ska straffskalan tillämpas fullt ut utan straffrabatt. Enligt motionärerna bör vidare straffmyndighetsåldern . Även i motionerna 2016/17:865 av m.fl. (C) yrkande 31 och motion 2016/17:2003 av (C) begärs strängare straff för unga brottslingar. För ett brott som någon begått innan han eller hon fyllt får enligt 1 kap. 6 § inte dömas till någon påföljd. Om någon har begått ett brott innan han eller hon fyllt ska hans eller hennes ungdom beaktas särskilt vid straffmätningen (29 kap. 7 § ). Enligt bör straffnedsättningen normalt bli större för den som när brottet begicks var väsentligt än för den som nästan uppnått den åldern, och att det i princip bör bli fråga om allt större straffnedsättning ju yngre lagöverträdaren är. För ett brott som någon begått innan han eller hon fyllt får dömas till fängelse endast om det finns synnerliga skäl (30 kap. 5 § första stycket ). Vidare ska rätten, om den finner att påföljden bör bestämmas till fängelse, i stället bestämma påföljden till sluten ungdomsvård . Detta gäller dock inte om det, med hänsyn till den tilltalades ålder vid lagföringen eller andra omständigheter, finns särskilda skäl emot det (32 kap. 5 § ). För ett brott som någon begått efter det att han eller hon fyllt men innan han eller hon fyllt får rätten döma till fängelse endast om det med hänsyn till gärningens straffvärde eller annars finns särskilda skäl (30 kap. 5 § andra stycket ). skulle enligt sitt uppdrag bl.a. ta ställning till om lagöverträdare som har fyllt men inte ska behandlas som vuxna lagöverträdare vid straffmätning och påföljdsval eller i något av dessa avseenden. Utredningen skulle även analysera på vilket sätt ungdom bör beaktas vid straffmätningen i de fall straffet ska sättas ned. Utredningen skulle även se över var och en av påföljderna sluten ungdomsvård, ungdomsvård och ungdomstjänst i fråga om påföljdens ställning, huvudmannaskapet för påföljden, valet av påföljden, dess innehåll och utformning i övrigt samt uppföljning och reaktion vid återfall i brott eller annan misskötsamhet. Vidare skulle utredningen även lämna förslag till en slopad eller mer begränsad användning av dagsböter för lagöverträdare i åldersgruppen 15–. I betänkandet Nya påföljder (SOU 2012:34) föreslog utredningen att påföljdsvalet för ungdomar i åldern 18–i princip ska göras som för vuxna. Utredningen föreslog att det inte ska förutsättas särskilda skäl för att döma lagöverträdare i åldersgruppen 18–till fängelse oavsett om fängelsestraffet är villkorligt eller ovillkorligt. De särskilda ungdomspåföljderna ungdomsvård, ungdomstjänst och sluten ungdomsvård ska vara förbehållna personer som inte fyllt för brottet. Den som begått brott efter att ha fyllt men inte ska dock kunna dömas till ungdomsvård om det finns särskilda skäl. Om straffvärdet är sådant att brottet kan leda till fängelse och gärningsmannen är ska hans eller hennes ungdom även fortsättningsvis beaktas vid straffmätningen.