bet · H401KU20 · 2017-06-13 00:00:00 — Enligt 4 § ska skickligheten sättas främst, om det inte finns särskilda skäl för något annat. I förarbetena (prop. 1993/94:65 s. 44) påpekades att förtjänst och skicklighet endast nämns som exempel i regeringsformen och att även andra sakliga grunder kan vägas in vid bedömningen. I 1 kap. 9 § regeringsformen anges att domstolar samt förvaltningsmyndig-heter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Denna s.k. objektivitetsprincip innebär att ett förvaltningsorgan i sin verksamhet inte får låta sig vägledas av andra intressen än de som det är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på hänsyn till andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende (och , Allmän förvaltningsrätt [, Zeteo], avsnitt 5.3.3). Som framgår gäller bestämmelsen inte bara för domstolar och förvaltningsmyndigheter utan även för andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen. Utformningen av bestämmelsen i denna del innebär att den även gäller för regeringen när den uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). Regeringens normgivning omfattas inte av bestämmelsen. Huvudregeln enligt 5 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, är att allmänna handlingar ska registreras så snart de har kommit in till eller upprättats hos en myndighet. Frågan om när en handling ska anses inkommen respektive upprättad regleras i tryckfrihetsförordningen. Handlingar som inte omfattas av sekretess behöver inte registreras om de hålls ordnade så att det utan svårighet kan fastställas om de har kommit in eller upprättats. Av detta följer motsatsvis att handlingar som omfattas av sekretess, dvs. hemliga handlingar, alltid ska registreras. Syftet med offentlighets- och sekretesslagens grundläggande bestämmelser om diarieföring är att garantera allmänhetens rätt att få tillgång till allmänna handlingar. Myndigheternas skyldighet att registrera allmänna handlingar ska således fylla den funktionen att allmänheten därigenom kan få vetskap om vilka handlingar som finns hos en myndighet. I annat fall riskerar allmänhetens rätt att få tillgång till allmänna handlingar att bli illusorisk (, Offentlighetsprincipen, 8 uppl., 2010, s. 25). Detta gäller oavsett om myndigheten i stället för att registrera allmänna handlingar för vilka sekretess inte gäller utnyttjar möjligheten att hålla handlingarna så ordnade att det utan svårighet kan fastställas om handlingen har kommit in eller upprättats. Det ska alltid gå att konstatera vilka allmänna handlingar som finns hos myndigheten. Om det är uppenbart att en allmän handling är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet, behöver den varken registreras eller hållas ordnad (5 kap. 1 § fjärde stycket OSL). Vilka dessa handlingar är måste avgöras från fall till fall. Som exempel på sådana handlingar kan dock nämnas pressklipp, cirkulär och reklamtryck som bara indirekt eller i ringa utsträckning rör myndighetens verksamhet. Även t.ex. anonyma skrifter och skrifter med meningslöst innehåll som kommer in från enskilda bör kunna undantas. I tveksamma fall bör dock även sådana handlingar registreras (s. 27). har i flera ärenden granskat statsråds uttalanden i olika sammanhang. Ofta har det rört sig om uppgifter som har lämnats vid kontakter mellan regeringen och dess myndigheter. har granskningen rört frågor kring instruktionsförbudet gentemot domstolar, förvaltningsmyndigheter och eller avsett uppgifter som statsråd har lämnat i anslutning till regeringsbeslut (se t.ex. bet. 1999/2000:KU20 s. 119 f., 2003/04:KU20 s. 189 f., 2004/05:KU20 s. 196 f., 2005/06:KU20 s. 156 f. och 2007/08:KU20 s. 163 f.). granskade utskottet regeringens beslut om att ändra uppdraget för samordnaren för (bet. 2015/16:KU20 s. 47 f.). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att uppdraget till den statliga samordnaren för även efter ändringen av uppdraget innebar att samordnaren bl.a. skulle pröva förutsättningarna att utveckla flygkapacitet i (s. 56). Ett dåvarande statsråds svar i en tidningsintervju om att det ändrade uppdraget innebar att samordnaren inte alls fick titta på framtid överensstämde således enligt utskottet inte med hur uppdraget var utformat. Utskottet framhöll vikten av att statsråds uttalanden är korrekta. har i betänkande 1992/93:KU30 granskat ett statsråds handläggning av ett tjänstetillsättningsärende av en kommittésekreterare (s. 108 f.). Statsrådet hade som svar på en skrivelse från en sökande som inte fått tjänsten anfört att det inte skulle vara lämpligt om kommittén fick en sekreterare som var uttalat förespråkare för en viss linje. Utskottet påminde bl.a. om bestämmelsen i regeringsformen om att vid beslut om statliga anställningar vid förvaltningsmyndigheter som lyder under regeringen ska avseende fästas endast vid sakliga grunder, men hade inte någon ytterligare kommentar till lämplighetsbedömningen vid tillsättningsförfarandet. Utskottet har genom en skrivelse som sänts till begärt att få ta del av samtliga beslut om anställning i utredningen nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism eventuella beslut om organisation och formerna för kommitténs verksamhet de budgetförslag som kommittén har lämnat till och de årliga arbetsredogörelser som kommittén har att lämna till . Vidare har utskottet i den skrivelse som sänts till begärt att få svar på följande frågor: upprättat arbetsplaner och har underrättats om planeringen? Om ja, när har det skett och vad har därvid framkommit om förhållandena vid sekretariatet? Hur gick rekryteringsarbetet till och vilka överväganden gjorde kultur- och demokratiministern i det aktuella rekryteringsärendet? Vilket underlag låg till grund för anställningen av den i granskningen omnämnde biträdande sekreteraren? Vem fattade beslut om lön och eventuella andra ersättningar till den i granskningen omnämnda biträdande sekreteraren? Hur bereddes beslutet om att utöka samordnarens sekretariat med bl.a. den tjänst som kom att innehas av den i granskningen omnämnde biträdande sekreteraren och hur fattades beslut om utökningen? Vilka kommentarer föranleder anmälarnas påstående om att kultur- och demokratiministern inte har lämnat korrekta uppgifter i en intervju med företrädare för ? Vilka kommentarer föranleder uppgifterna om att det har funnits brister i dels diarieföringen, dels verksamheten hos den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism? I vilken utsträckning kände till eventuella brister och vilka åtgärder vidtogs för att komma till rätta med dem? Vilka kommentarer i övrigt ger anmälan och innehållet i denna promemoria anledning till? Som svar överlämnades en promemoria som upprättats inom med bilagor (bilaga A3.1.2). När det gäller de handlingar som utskottet efterfrågade har samtliga beslut om anställning i utredningen nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (punkt 1) och kommitténs budgetförslag (punkt 3) bifogats svarspromemorian. När det gäller de efterfrågade handlingarna om beslut om organisation och formerna för kommitténs verksamhet (punkt 2) anförs följande i promemorian. beslutade regeringen kommittédirektiven En nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (dir. 2014:103). Av direktiven framgår att en särskild utredare i rollen som nationell samordnare ska förbättra samverkan mellan kommuner och organisationer på nationell, regional och lokal nivå när det gäller arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Av direktiven framgår, i fråga om formerna för uppdragets utförande, att samordnaren ska inrätta en referensgrupp och att samråd vid behov ska ske med relevanta myndigheter och berörda departement inom . Regeringen beslutade att delegera till det statsråd som har till uppgift att föredra ärenden om demokratifrågor att ge en särskild utredare i uppdrag att som nationell samordnare genomföra uppdraget samt besluta om sakkunniga, experter och annat biträde åt utredaren. Regeringen beslutade tilläggsdirektiv till den nationella samordnaren (dir. 2015:27), (dir. 2015:86) och (dir. 2016:43). Vad som utöver detta gäller för den nationella samordnaren framgår av kommittéförordningen (1998:1474), och därutöver finns riktlinjer som framgår av (Ds 2000:1). Den nationella samordnaren har med utgångspunkt i direktiven, kommittéförordningen och haft att på eget ansvar organisera verksamheten inom ramen för beslutad budget. När det gäller de årliga arbetsredogörelser som efterfrågats av utskottet (punkt 4) anförs i svaret att samordnaren lämnade en verksamhetsrapport till regeringen (dnr Ku2016/01650/D) av vilken det framgår hur samordnaren har tagit sig an uppgiften och huvuddragen i de åtgärder som genomförts till . Vidare anförs att det framgår av kommittédirektiven att samordnaren och i den form som beslutats i dialog med ska informera om arbetet och att har fått information om arbetet på olika sätt. En representant för sitter med i samordnarens referensgrupp som har haft regelbundna möten. Månadsavstämningar av arbetet har skett vid möten mellan huvudsekreteraren och . har också fått del av veckorapporter från samordnarens arbete. På utskottets fråga om arbetsplaner och förhållandena vid sekretariatet (punkt 5) anförs att kommitténs arbete har varit inriktat på att förbättra samverkan mellan myndigheter, kommuner och organisationer på alla nivåer samt att verka för att kunskapen om våldsbejakande extremism ökar och att förebyggande metoder utvecklas. Någon arbetsplan utöver vad som framgår av budgetunderlagen har inte ansetts nödvändig, utan löpande avstämningsmöten har varit tillräckliga. (Kultur-departementet, enheten för demokrati och det civila samhället) har, som nämnts ovan, haft regelbundna möten med huvudsekreteraren i kommittén samt med övriga kommittésekreterare. Förhållandena vid sekretariatet har inte berörts vid dessa möten, utan de har framför allt fokuserat på innehållet i verksamheten. När det gäller utskottets fråga om rekryteringsarbetet (punkt 6) anförs i svarspromemorian bl.a. att när det rör sig om kommittéer med mer än ett fåtal anställda är det i regel ordföranden eller den särskilda utredaren som föreslår vem eller vilka som ska förordnas. I samband med terrorattentaten i ökade trycket på den nationella samordnaren. Diskussioner inleddes mellan och den nationella samordnaren om behovet av ytterligare resurser till kommittén. Detta resulterade i beslut om en fördubbling av resurserna och i ett antal ytterligare uppdrag (tilläggsdirektiv , dir. 2015:27). I samband med det kom den nationella samordnaren in med önskemål om ytterligare anställningar i kommittén. anställdes sammanlagt sex personer. Den aktuella personen var en av dem. Det var den nationella samordnaren själv som bedömde att personen var lämplig för att utföra de arbetsuppgifter som var aktuella. Av personens meritförteckning framkom inte något som talade emot att personen hade tillräckliga kvalifikationer för att utföra de uppgifter som anställningen enligt uppgift från den nationella samordnaren avsåg, dvs. att hantera frågor rörande press, övriga frågor och inbjudningar. Statsrådet fattade det formella anställningsbeslutet på dessa grunder. Enligt svaret på punkten 7 fattades beslut om anställningsvillkor för den biträdande sekreteraren, bl.a. lön, av statsrådet med anställningsbeslutet. Den biträdande sekreteraren omfattades av en lönerevision. Inga andra beslut om ersättningar har fattats. I svarspromemorian anförs även att beslutet om att utöka samordnarens sekretariat med bl.a. den tjänst som kom att innehas av den biträdande sekreterare som nämns i granskningen fattades efter terrorattacken i . Tilläggsdirektivet (dir. 2015:27) bereddes i sedvanlig ordning inom , och beslut om budget fattades i enlighet med Regerings-kansliets rutiner för hantering av utredningsbudgetar. Som svar på punkten 9 om statsrådet uttalanden i tidningen anförs i promemorian att avsikten med statsrådets svar var att tydliggöra att det var den nationella samordnaren som inom ramen för kommitténs uppdrag och budget haft ansvaret för att avgöra vilka anställningar som varit nödvändiga, att identifiera de kompetenser som behövdes och att föreslå vem eller vilka som skulle förordnas. När det gäller punkten 10 om bristerna i verksamheten hos den nationella samordnaren och kännedom om dessa anförs i svaret att fick kännedom om de brister i diarieföringen och verksamheten som påtalas i anmälan först i samband med att medierna uppmärksammade dessa. Kort därefter valde den nationella samordnaren att lämna sitt uppdrag. Den nya nationella samordnaren vidtog åtgärder för att säkerställa diarieföringen och formerna för utredningens arbete. Regerings-kansliet ansåg inte att några ytterligare åtgärder var nödvändiga. Utskottet har genom en skrivelse som sänts till begärt att få svar på följande kompletterande frågor: Enligt uppgifter i media nekade den tidigare regeringen den nationella samordnaren att anställa den aktuella tjänstemannen. Stämmer denna uppgift och är det i så fall känt av vilka skäl anställning nekades av den tidigare regeringen (utskottet önskar få en redogörelse av skälen)? Kände i så fall nuvarande regering till ovanstående och på vilka grunder man nekat anställningen? Om ja, av vilka skäl gjorde man en annan bedömning? Lönenivån för biträdande sekreterare i kommittén har med undantag för den aktuella tjänstemannen uppgått till mellan och . Den aktuella tjänstemannens lön uppgick dock till . Vem avgjorde i formell mening den aktuella tjänstemannens lönenivå? Reagerade statsrådet eller departementet på att lönenivån för den aktuella tjänstemannen var så hög i förhållande till vad som var brukligt för andra biträdande sekreterare? Förekom någon diskussion mellan den nationella samordnaren och departementet eller statsrådet rörande lönenivån? Enligt protokollet daterat ändrades tjänst från . Av protokollet framgår att den ökade tjänstgöringsgraden gällde retroaktivt fr.o.m. , dvs. Vad är skälen till detta, och är det vanligt förekommande att anställer personal retroaktivt? Den f.d. nationella samordnaren har i intervjuer i media medgett att hon har en mycket nära privat relation till den aktuella tjänstemannen. Var detta något statsrådet eller departementet kände till vid anställningen? Om nej, ställdes några frågor för att säkerställa att inte jäv förekom? lämnat årliga arbetsredogörelser till ? Om ja, upprepar utskottet sin begäran att få ta del av de årliga arbetsredogörelser som kommittén har att lämna till . Om nej, har kommittén varit undantagen skyldigheten att avge årliga arbetsredogörelser (jfr 12 § kommittéförordningen)? I förekommande fall önskar utskottet att få ta del av beslut gällande detta. varit undantagen skyldigheten att upprätta arbetsplan (jfr 8 § kommittéförordningen)? Om ja, önskar utskottet att få ta del av beslut gällande detta. Som svar överlämnades en promemoria som har upprättats inom (bilaga A3.1.3). När det gäller punkten 1 anförs i svaret att den f.d. nationella samordnaren framförde önskemål till om att anställa en säkerhetssamordnare i kommittén. Bedömningen var att det saknades behov av en säkerhetssamordnare eftersom frågor om säkerhet hanterades på annat sätt. fanns det inte heller resurser för ytterligare anställningar i kommittén. I samband med att kommittén gavs tilläggsdirektiv och tillfördes resurser aktualiserades på nytt frågan om förstärkning av kommittén i form av en biträdande sekreterare med ansvar för mötesförfrågningar och pressrelaterade frågor. Den aktuella personen fick den anställningen. När det gäller punkten 2 om lönenivån anförs i promemorian att anställningsbeslutet, i vilket lönen anges, fattades av statsrådet och att lönen för den biträdande sekreteraren sattes med utgångspunkt i arbetets innehåll. Vid bedömningen beaktades också vilken lön personen hade i sin tidigare anställning. Vidare anges att diskussion om lönenivån fördes mellan den f.d. nationella samordnaren och chefen för enheten för demokrati och det civila samhället. Som svar på punkten 3 om den ändrade tjänstgöringsgraden anförs att den f.d. nationella samordnaren uppgav att hon arbetade mer än heltid i utredningen och således önskade att anställningens omfattning skulle utökas. Mot bakgrund av att arbetet som bedrevs i kommittén var omfattande bedömde departementet att det var rimligt att öka anställningens omfattning till av en heltid. Med anledning av att den f.d. nationella samordnaren hade arbetat i utredningen i större omfattning än hennes sysselsättningsgrad och att beredningen av beslutet tog fattades beslutet om ny sysselsättningsgrad med retroaktiv verkan. När det gäller punkten 4, om det var känt att det fanns en privat relation mellan den dåvarande nationella samordnaren och den aktuella tjänstemannen, anförs i svaret att departementet hade information om att den aktuella tjänstemannen i ett tidigare skede varit livvakt åt den f.d. nationella samordnaren. Detta bedömdes inte utgöra något hinder för att anställa personen med uppgift att ansvara för mötesförfrågningar och pressrelaterade frågor. När det gäller punkterna 5 och 6 anförs att kommittén inte har lämnat någon skriftlig arbetsredogörelse och att har hållits kontinuerligt underrättat om kommitténs planering genom regelbundna möten med dels den f.d. nationella samordnaren, dels kommitténs huvudsekreterare. Utfrågning med kultur- och demokratiminister höll utskottet en offentlig utfrågning med kultur- och demokratiminister (bilaga B3). Vid utfrågningen anförde statsrådet att mot bakgrund av terrordåden i fick den nationella samordnaren stärkt mandat och ytterligare uppgifter. Regeringen fördubblade även den nationella samordnarens årsbudget, från till . Detta ledde bl.a. till att ytterligare sex personer anställdes inom den nationella samordnarens sekretariat , varav en var den tjänsteman vars anställning utskottet har ställt frågor om. Denna person hade varit föreslagen av den dåvarande samordnaren för att arbeta i samordnarens sekretariat. gjordes bedömningen att det varken fanns behov av eller resurser för fler anställda vid sekretariatet. Därför tillgodosågs inte samordnarens önskemål, och personen anställdes inte. När sedan utredningens uppdrag och budget utökades uppstod ett behov av att anställa fler i samordnarens sekretariat. Statsrådet uppgav att samtliga beslut om anställningar i utredningen bereddes i enlighet med departementets rutiner, som utgår från de riktlinjer som framgår av Statsrådsberedningens publikation (Ds 2000:1). Av framgår att sekreteraren i en kommitté förordnas av statsrådet efter förslag av departementet, ordföranden eller sekretariatet. Denna rutin följdes när det gäller anställda hos den nationella samordnaren. Det var den dåvarande nationella samordnaren som hade bäst förutsättningar att bedöma vilka kompetenser som skulle komma till bäst nytta i arbetet. Den aktuella tjänstemannen förordnades på förslag av den dåvarande nationella samordnaren. Det var sedan statsrådet som fattade anställnings-beslutet efter föredragning. Hon gjorde då en egen bedömning av ärendet utifrån gällande riktlinjer och rutiner samt de underlag och svar som hon fick på de frågor som hon ställde till de tjänstemän som hade berett ärendet. Beslutet föregicks av sedvanlig beredning enligt departementets rutiner. Tillsammans med den dåvarande huvudsekreteraren höll departementet ett möte med den aktuella personen. Det genomfördes samtal med den dåvarande nationella samordnaren, och tjänstemän från departementet träffade också personen i fråga, för att säkerställa att han var lämplig, som den dåvarande nationella samordnaren menade, att utföra de uppgifter som ansågs vara nödvändiga för arbetet i kommittén. Statsrådet träffade inte själv den aktuella tjänstemannen. Under beredningen av anställningsärendet i fråga framkom inget som kunde tala emot den dåvarande nationella samordnarens bedömning av behov och kompetens. Enligt statsrådet fanns det därför inga formella hinder mot att fatta beslut om att anställa den aktuella tjänstemannen. Statsrådet anförde vidare att den aktuella tjänstemannens månadslön bestämdes i anställningsbeslutet. I tillämpas individuell lönesättning. Lönen påverkas av flera faktorer, bl.a. kompetensförsörjnings-behovet. I det nu aktuella fallet beaktades enligt statsrådet inom ramen för kompetensförsörjningsbehovet den lön och de andra ersättningar som personen hade haft tidigare. Hans tidigare månadslön uppgick till ca , inklusive tillägg för obekväm arbetstid. Bedömningen ledde till att månadslönen bestämdes till . Efter en årlig lönerevision bestämdes månadslönen till . De löneanspråk som hade framförts var betydligt högre och uppgick till . Enligt statsrådet var den lön som beslutades i nivå med lönen för andra anställda i med de arbetsuppgifter som personen hade att utföra. Vad gäller frågan om vilka åtgärder som statsrådet vidtog för att säkerställa att jäv inte förekom vid anställningen av den aktuella tjänstemannen uppgav statsrådet att genom de upplysningar som hon fick om den aktuella personen under föredragningen av anställningsärendet kunde hon konstatera att det inte fanns några hinder för henne att fatta beslutet om anställning. Statsrådet uppgav vidare att det inte är vanligt förekommande att retroaktivt ändrar sysselsättningsgraden för en anställd, i detta fall den dåvarande nationella samordnaren. Diskussionerna om att öka sysselsättningsgraden för den dåvarande nationella samordnaren hade emellertid pågått , och departementet gjorde bedömningen att man kunde sträcka sig till en retroaktiv lön . När det gäller frågan om den nationella samordnaren har avgett arbetsplaner och årliga arbetsredogörelser enligt kommittéförordningens bestämmelser uppgav statsrådet att enligt de kommittédirektiv som beslutades av den förra regeringen ska samordnaren och i den form som beslutas i dialog med informera om arbetet. Enligt statsrådet har fått information om utredningens arbete på flera sätt. En representant för finns med i samordnarens referensgrupp som har regelbundna möten. Månadsavstämningar av arbetet har skett vid möten mellan huvudsekreteraren och . har också fått del av veckorapporter från samordnarens arbete. lämnade samordnaren en verksamhetsrapport där det framgår hur samordnaren har tagit sig an uppdraget och huvuddragen i de åtgärder som genomförts . Budgetunderlag har lämnats inför varje budgetår. Det finns enligt statsrådet inte någon skyldighet för kommittéer att avge en arbetsplan enligt 8 § kommittéförordningen. Statsrådet uppgav även att det är vanligt förekommande att kommittéer upprättar arbetsplaner och anförde att kommittéerna inte är skyldiga att lämna arbetsplanerna till departementet. Statsrådet anförde att fick kännedom om bristerna i diarieföringen och i verksamheten först när dessa påtalades och uppmärk-sammades i massmedierna. När det gäller statsrådets uttalande i artikeln i uppgav hon att det inte hade varit hennes avsikt att förmedla en bild av att hon inte skulle ha varit ansvarig för beslutet om anställning. Statsrådet anförde att hennes avsikt med uttalandet var att tydliggöra att det var den nationella samordnaren som inom ramen för utredningens uppdrag och budget hade ansvaret för att avgöra vilka anställningar som var nödvändiga, identifiera de kompetenser som behövdes och föreslå vem eller vilka som skulle förordnas. Utskottet kan inledningsvis konstatera att det var kultur- och demokrati-ministern som fattade beslutet om anställning av den aktuella tjänstemannen hos den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism. I anställningsbeslutet ingick även anställningsvillkor för tjänstemannen.