bet · H401KU20 · 2017-06-13 00:00:00 — Den första analysen avsåg hur inriktningen för transportinfrastrukturen bör se ut om trafiken utvecklas enligt prognos utifrån beslutad politik, den andra hur inriktningen för transportinfrastrukturen bör se ut om trafiken utvecklas enligt prognos med beslutade och aviserade åtgärder och den tredje hur inriktningen för transportinfrastrukturen bör se ut om trafiken utvecklas enligt prognos med antaganden om ytterligare styrmedel och åtgärder för att kostnadseffektivt minska transportsystemets utsläpp av växthusgaser. Avsikten med den del av uppdraget som avser en bedömning av objekten i den gällande nationella trafikslagsövergripande planen var att inför det fortsatta arbetet med beslut om inriktning och ekonomiska ramar för kommande planperiod få en bedömning av hur objekten i den gällande nationella planen skulle påverkas av de olika inriktningarna. Pågående objekt, dvs. där upphandling av byggentreprenad påbörjats, skulle dock inte omfattas av bedömningen. Vidare anförs att objektet E4/E12 var pågående vid regeringens beslut att ge i uppdrag att ta fram inriktningsunderlag för transportinfrastrukturplanering för perioden –2029 och därför inte omfattades av bedömningen. I promemorian anförs också att syftet med uppdraget till transportinfrastrukturplanering för perioden –2029 var att ge regeringen ett adekvat underlag inför framtagandet av infrastrukturpropositionen, i vilken inriktningen för infrastrukturplaneringen –2029 skulle föreslås. gör analyser och bedömningar och studerar effekter för att kunna ge ett bra underlag till regeringen. Att myndigheten ges i uppdrag att göra sådana analyser och bedömningar innebär inte att enskilda objekt är föremål för omprövning. har inte heller i inriktningsunderlaget redovisat några förslag till omprioriteringar av objekt i den befintliga nationella trafikslagsövergripande planen för utveckling av transportsystemet för perioden –2025. Statsrådets uttalande att ”regeringen inte gett något uppdrag till att se över Västra länken och inte något annat beslutat projekt heller” är alltså korrekt. Uttalandet att har ett ”allmänt uppdrag att se över om det finns projekt som inte är relevanta när en ny plan görs” syftar på generella uppdrag att verka för att de transportpolitiska målen uppnås. Granskningen ger inte anledning till något uttalande av utskottet. 3.3 Utövande av ägandet i Nordea avseende etik i kundverksamheten I en anmälan till (dnr 1896-2015/16), bilaga A3.3.1, begärs det att utskottet granskar – om statsrådet fick någon indikation om att (Nordea) inte levde upp till vad som angavs i statens ägarpolicy om etik i statens del- och helägda bolag – på vilket sätt agerade för att de revisorer som skulle granska Nordea gjorde en adekvat revisionsredovisning – om regeringen borde ha agerat mer aktivt för att Nordea inte skulle ägna sig åt brevlådeföretag och att aktivt hjälpa kunder att undanhålla skatt. I anmälan anförs att det avslöjats genom de s.k. Panamadokumenten att Nordea hjälpt kunder att med brevlådeföretag i skatteparadis undanhålla skatt. Vidare anförs i anmälan att Nordea har ordnat s.k. målvakter som officiellt stått för ägandet och sett till att dokument fördaterats. Detta ska ha skett , dvs. svenska staten var största delägare i Nordea. var finansmarknadsminister och näringsminister och ansvarig för de statligt ägda bolagen. Vidare anförs i anmälan att det av statens ägarpolicy och riktlinjer för företag med statligt ägande framgår övergripande hur staten som ägare ska styra sina del- eller helägda bolag. Där framgår bl.a. att de statligt ägda företagen ska vara föredömen och ligga i framkant i arbetet med frågor om bl.a. etik. I anmälan anförs också att det är uppenbart att Nordea inte har legat i framkant när det gäller etik när man aktivt har hjälpt kunder att undanhålla skatt. Till underlag för granskningen har bl.a. legat två promemorior som har upprättats inom , bilaga A3.3.2–3. Statens ägande i Nordea I samband med finansiella rekonstruktion av dåvarande Nordbanken förvärvade staten samtliga utestående aktier i banken. Åternotering genomfördes genom utförsäljning av av statens innehav. Statens innehav 2009 representerade av bankens aktiekapital. sålde staten aktier i och minskade därmed sitt ägande i banken från till . sålde staten hela sitt återstående ägande i Nordea. På () webbplats () anges i en artikel som publicerades med rubriken – de rikas länk till skatteparadisen att programmet har tagit del av dokument från en läcka på sammanlagt 11,5 miljoner dokument från den Panamabaserade . Advokatbyrån anges ha hjälpt människor världen över att komma undan skatt genom att skapa komplexa ägarstrukturer med hjälp av brevlådeföretag. Vidare anges i artikeln att Nordea via sitt kontor i har samarbetat med Mossack och skapat hundratals brevlådeföretag åt förmögna kunder, så att de bl.a. har kunnat undkomma skatt. Nordea hävdar enligt artikeln att man hade ett annat upplägg tidigare, men att banken slutat med all verksamhet som inte skulle kunna klara av en granskning i dagsljus. På () anges att granskningar av Nordeas inblandning i affärerna även pågår hos och . I ett pressmeddelande på Nordeas webbplats () anges att som en följd av de s.k. Panamadokumenten inledde Nordea en intern utredning för att klargöra huruvida S.A. i (NBSA) – ett dotterbolag till – har följt interna regler och gällande lagstiftning för verksamhet kopplad till offshorestrukturer. Utredningens omfattning begränsades till strukturer som administreras av eller har sitt säte i och som hade en kundrelation med NBSA . I pressmeddelandet anges att utredningen fastslog att NBSA har erbjudit kunder administrativa tjänster, men att den inte har funnit belägg för att medarbetarna skulle ha initierat bildandet av offshorestrukturer och inte heller att de proaktivt skulle ha bistått kunder att undgå eventuell skatt. Vidare anges att NBSA har haft ändamålsenliga riktlinjer och instruktioner för kundkännedom, bekämpning av penningtvätt och efterlevnad av skatteregler. NBSA hade även följt både Nordeas koncerndirektiv, luxemburgsk lag och Internationella kapitalmarknadsorganisationens (ICMA) riktlinjer. Vidare återges i pressmeddelandet ett uttalande från : Baserat på granskningen har kommit fram till att det föreligger brister i NBSA:s styrnings- och kontrollstrukturer. Resultaten från den interna oberoende utredning som utförts av Nordeas Group Compliance och Group Operational Risk visar tydligt att det finns vissa brister i NBSA avseende bekämpning av penningtvätt och på skatteområdet. Även om styrelsen och högsta ledningen för har känt till verksamheten avseende offshorestrukturer och också identifierat vissa risker hänförliga till penningtvätt och skattefrågor, så har de inte betraktat, identifierat eller hanterat offshorestrukturer som något som är förenat med särskilda risker och inte heller mottagit rapporter om sådana risker från exempelvis risk-, kapital- eller compliance-funktionerna. Nordeas verkställande direktör och koncernchef uttalar i pressmeddelandet bl.a. följande: Utredningen visar att Nordea i i ett tidigt skede införde nya, striktare riktlinjer och standarder för efterlevnad av skatteregler 2009, långt innan detta var marknadspraxis eller lagstadgat. Detta kompletterades med utbildningar och rekrytering av skatteexperter. Till min besvikelse visar dock utredningen att implementeringen var otillräcklig. Det är inte acceptabelt. De brister vi upptäckt beror till stor del på styrning och kontroll. är det betryggande att det inte finns några belägg för att Nordeas medarbetare proaktivt skulle ha bidragit till skatteflykt. Styrning av statligt ägda bolag Regeringen förvaltar och förfogar enligt 9 kap. 8 § regeringsformen över statens tillgångar, om de inte avser myndigheter eller i lag har avsatts till särskild förvaltning. Tillgångar som ägs av de statliga bolagen är offentligrättsligt inte statliga och berörs därför inte av paragrafens bestämmelser (prop. 1973:90 s. 347). Enligt 9 kap. 9 § regeringsformen beslutar om grunderna för förvaltningen av och förfogandet över statens tillgångar. Liksom privata aktiebolag regleras statliga aktiebolag av aktiebolagslagen (2005:551). I sin egenskap av företrädare för det statliga ägandet lyder regeringen således under samma regler som andra bolagsägare. Innebörden av detta är bl.a. att ägarinflytandet utövas i bolagets beslutande organ, bolagsstämman (7 kap. 1 § aktiebolagslagen). Bortsett från arbetstagarrepresentanterna utser stämman styrelsens ledamöter, vilka i ett helägt statligt företag representerar ägaren staten. Styrelsen utser i sin tur verkställande direktör. Genom bl.a. valet av styrelse och möjligheten att i bolagsordningen föra in särskilda bestämmelser kan statens representanter på bolagsstämman påverka inriktningen av bolagets verksamhet. Av 7 kap. 16 § framgår att en aktieägare som vill få ett ärende behandlat vid en bolagsstämma ska begära detta skriftligen hos styrelsen. Ägaren utövar sitt inflytande över bolaget genom att rösta på bolagsstämman (7 kap. 1 §). Enligt 7 kap. 2 § har den aktieägare som för bolagsstämman är införd i aktieboken rätt att delta i bolagsstämman. Enligt 7 kap. 8 § får en aktieägare rösta för samtliga aktier som han eller hon äger eller företräder, om inte annat föreskrivs i bolagsordningen. Uppstår det en konflikt mellan styrelsen och ägarna kan ägarna ersätta de styrelseledamöter som utsetts av stämman. Vidare kan, i den mån anslag på statsbudgeten beslutas för bolagets verksamhet, styrning utövas genom att särskilda villkor föreskrivs för anslagets användande. Utöver det anförda finns inte några formella styrmedel. Staten kan dock självfallet sluta avtal med ett statligt bolag inom de ramar som bl.a. aktiebolagslagen ger, varigenom bolaget frivilligt går med på att inskränka sin handlingsfrihet på ett sätt som staten önskar. Staten kan också utöva sitt ägarinflytande så att det i bolagsordningen skrivs in bestämmelser om att vissa av bolagets beslut ska underställas regeringen eller annan statlig myndighet. har också uttalat att det ligger i sakens natur att det även förekommer underhandskontakter mellan staten som ägare och den direkta bolagsledningen. Det gäller i särskilt hög grad när staten är den enda aktieägaren (bet. 2009/10:KU20 m.fl.). Riktlinjer för förvaltningen av statens ägande av kommersiella företag fattade beslut om riktlinjer för förvaltningen av statens ägande av kommersiella företag (prop. 1995/96:141, bet. 1995/96:NU26). Som huvudprinciper skulle gälla att statligt ägda företag ska arbeta under krav på effektivitet, avkastning på det kapital företaget representerar och strukturanpassning. Den som utövar förvaltningen av ett statligt ägt företag ska med utgångspunkt i det uppsatta verksamhetsmålet aktivt följa företagets utveckling och vidta nödvändiga åtgärder för att företaget ska uppfylla kraven på effektivitet, avkastning och strukturanpassning. I skrivelsen redogörelse för företag med statligt ägande (skr. 2009/10:140) redovisas statens ägarpolicy och riktlinjer för företag med statligt ägande 2009. I ägarpolicyn redogör regeringen för sina uppdrag och mål, tillämpliga ramverk och sin inställning i viktiga principfrågor när det gäller bolagsstyrningen av samtliga statligt ägda bolag. Regeringen anförde att den avsåg att i samråd med övriga ägare verka för att ägarpolicyn även tillämpas i delägda bolag. Statens bolagsstyrning ska också vara tydlig och skötas målmedvetet. Bolagsstyrningen utövas främst på bolagsstämmor, genom en professionell och strukturerad styrelsenomineringsprocess med nominering och utvärdering av styrelseledamöter och genom dialog med styrelseordförande. En ägarpolicy med riktlinjer och en effektiv kapitalstruktur är andra viktiga verktyg. Målet att skapa värde medför krav på långsiktighet, effektivitet, lönsamhet, utvecklingsförmåga samt ett hållbart miljömässigt och socialt ansvarstagande. Vidare anges i ägarpolicyn att bolagens styrelse ansvarar för att de bolag där staten har ägarintressen sköts föredömligt inom de ramar lagstiftningen, ägarens anvisningar och ägarpolicyn ger. Statligt ägda bolag ska ha en genomtänkt och förankrad policy och strategi för att hantera miljöhänsyn och socialt ansvarstagande såsom etik, arbetsvillkor, mänskliga rättigheter, bekämpning av korruption samt jämställdhet och mångfald. Arbetet ska kommuniceras såväl externt som internt. De statligt ägda bolagen förväntas bedriva ett aktivt arbete i dessa frågor såväl i de egna företagen som i samarbete med affärspartner, kunder och leverantörer. Revisorernas uppdrag att oberoende granska styrelsens och den verkställande direktörens förvaltning samt bolagets årsredovisning och bokföring är av central betydelse för staten som ägare. Ansvaret för val av revisorer ligger alltid hos ägaren, och valet av revisorer görs på årsstämman. Om det övervägs omval av revisorer utvärderas alltid revisorernas arbete. Löpande utvärderingar görs för att rätta till eventuella brister och för att förtydliga ägarens önskemål. I skrivelsen anförs att regeringen beslutade om riktlinjer för extern rapportering för företag med statligt ägande. I riktlinjerna anges att en ansvarsfull och professionell ägare bl.a. bör ta ansvar för frågor om hållbar utveckling, t.ex. frågor som rör etik, miljö, mänskliga rättigheter, jämställdhet och mångfald. Det är alla företags ansvar, men de statligt ägda företagen ska vara föredömen och ligga i framkant i arbetet med detta. Regeringens fördelning av ansvaret för förvaltningen av Nordea redogörelse för företag med statligt ägande (skr. 2009/10:140) anges att statsministern med stöd av 7 kap. 5 § regeringsformen gett näringsministern ansvaret i frågor som gäller statens företagsägande som ställer krav på en enhetlig ägarpolitik. Näringsministern har även ansvaret för förvaltningen av huvuddelen av bolagen med ett statligt ägande. Statsrådet har ett förordnande enligt 7 kap. 5 § regeringsformen att i ansvara för förvaltningen av Arbetslivsresurs, , , och Sonera, som regeringen av bemyndigats att förändra ägandet i. I 7 kap. 5 § regeringsformen anges att vid ett regeringssammanträde är departementschefen föredragande i de ärenden som hör till hans eller hennes departement. Statsministern kan dock förordna att ett ärende eller en grupp av ärenden som hör till ett visst departement ska föredras av ett annat statsråd än departementschefen. I ett granskningsärende om statlig affärsverksamhet (bet. 1982/83:KU30 s. 26 f.) konstaterade utskottet att den formella styrningen av de bolag där staten helt eller delvis äger aktierna endast kan utövas på bolagsstämman. Vidare uttalades bl.a. att detta självfallet inte betyder att underhandskontakter mellan ägare och den direkta bolagsledningen inte skulle få förekomma. Det ligger i sakens natur, särskilt i bolag med endast en eller ett fåtal aktieägare, att sådana underhandskontakter är angelägna för att undvika konflikter mellan bolagsledningen och aktieägarna. I granskningsbetänkande 1994/95:KU30 uttalade utskottet med anledning av en granskning av statens ägande i Nordbanken att det var angeläget att en tydlig policy utvecklas för hur ägandet ska utövas i statligt ägda företag (s. 96). Från de utgångspunkter som utskottet i det sammanhanget hade att beakta var det av betydelse att skriftliga riktlinjer utformades för hur ägandet skulle utövas av statsråden och övriga företrädare för . Rutiner borde utvecklas som gör det möjligt att följa viktigare händelseförlopp och att granska vilka kontakter som förekommit mellan bolagsledningar och berörda departement i frågor av större betydelse. Utskottet ville understryka vikten av att ställningstaganden i ärenden som behandlades på bolagsstämmor och i andra viktigare frågor dokumenterades. Utskottet hänvisade till ett tidigare uttalande (bet. 1991/92:KU30 s. 70) om att det är önskvärt med mer uttryckliga direktiv och dokumentation i frågor som avser statens företrädare på bolagsstämmor eller i andra sammanhang. Inom ramen för ägarpolicyn borde det ingå att staten ska ha en aktiv och initierande roll i fråga om valet av styrelseledamöter. granskade f.d. näringsminister hantering av energimarknaden (bet. 2002/03:KU30 s. 54 f.). På frågor från utskottet anfördes från sida att styrelsen är regeringens främsta verktyg för att se till att ett statligt bolag agerar inom ramen för de riktlinjer som beslutat. När det gällde hade regeringen tillsatt en styrelse med bred kompetens och med direkt representation från , för att svara för förvaltningen av bolagets angelägenheter. Därmed hade regeringen vidtagit de åtgärder som krävdes för att se till att följde beslut. uppgavs också ha följt riktlinjer. I ställningstagande angavs att granskningen inte gav grund för någon annan bedömning än att agerande kunde anses förenligt med vad hade beslutat. Utskottet hade följaktligen inte skäl att rikta kritik mot regeringen eller något enskilt statsråd för att ha brustit i styrningen av bolaget eller för att ha åsidosatt vad hade beslutat. Till utskottets ställningstagande fogades en reservation (M, FP, KD, C, MP). Enligt reservanterna hade regeringens styrning i väsentliga hänseenden utövats formlöst, vilket minskade möjligheterna att i efterhand granska vad som hade förekommit. Det gick efter granskningen likväl inte att komma ifrån intrycket att den styrning som regeringen hade utövat inte hade varit tillräcklig. Det sätt på vilket hade uppträtt kunde inte anses ha varit väl förenligt med vad hade beslutat. Reservanternas slutsats blev att regeringen inte kunde undgå kritik för att ha brustit i styrningen av . ställde sig bakom reservationen. I betänkande 2003/04:KU10 påminde utskottet om att förhållandet mellan regeringen och statliga aktiebolag regleras av aktiebolagslagen; någon särskild reglering i regeringsformen finns inte. I sin egenskap av företrädare för det statliga ägandet lyder regeringen således under samma regler som andra ägare av bolag. Innebörden av detta är bl.a. att ägarinflytandet utövas i bolagets beslutande organ, bolagsstämman. Den utser styrelsen, som i sin tur utser verkställande direktör. Genom bl.a. valet av styrelse och möjligheten att i bolagsordningen föra in särskilda bestämmelser kan statens representanter på bolagsstämman påverka inriktningen av bolagets verksamhet. Uppstår det en konflikt mellan styrelsen och bolagsstämman kan den senare ersätta de styrelseledamöter som utsetts av stämman. I den mån anslag på statsbudgeten beslutas för bolagets verksamhet kan styrning vidare utövas genom att särskilda villkor föreskrivs för anslagets användande. Utöver detta finns inte några formella styrmedel. Staten kan dock självfallet sluta avtal med ett statligt bolag, varigenom bolaget frivilligt går med på att inskränka sin handlingsfrihet på ett sätt som staten önskar. Staten kan också utöva sitt ägarinflytande så att det i bolagsordningen skrivs in bestämmelser om att vissa av bolagets beslut ska underställas regeringen eller en annan statlig myndighet. Som utskottet tidigare uttalat ligger det i sakens natur att det även förekommer underhandskontakter mellan staten som ägare och den direkta bolagsledningen. Det gäller i särskilt hög grad när staten är den enda aktieägaren. Vidare anförde utskottet att formerna för ägarstyrningen utvecklas kontinuerligt. Från de utgångspunkter som utskottet har att beakta är det av betydelse att styrningen sker på ett sätt som skapar möjlighet att i efterhand granska regeringens agerande. Utskottet hade tidigare uttalat att rutiner bör utvecklas som gör det möjligt att följa upp viktigare händelseförlopp och att granska vilka kontakter som förekommit mellan bolagsledningar och berörda departement i frågor av större betydelse. Utskottet förutsatte att det fortsatta utvecklingsarbetet med ägarstyrningen gjordes i medvetande om detta. granskades regeringens styrning av de statliga bolagen (bet. 2006/07:KU20 s. 225 f.) med anledning av två anmälningar. I den ena anmälan begärdes att utskottet skulle granska vilka åtgärder som det ansvariga statsrådet hade vidtagit i olika avseenden i samband med Posten AB:s förvärv av bolaget . Under rubriken redovisades att enligt regeringsformen ska granska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Hur statliga bolag sköter sina angelägenheter faller utanför utskottets granskningsområde. Granskningen ledde inte till något uttalande från utskottets sida. I den andra anmälan begärdes en granskning av näringsminister styrning av . I sitt ställningstagande utgick utskottet från att regeringen vid ägarstyrningen av de statliga bolagen iakttar vad har bestämt för bolaget. När det gäller hade bestämt bl.a. att bolaget ska satsa på ny elproduktionsteknik samt investera i förnybara energislag inom ramen för krav på affärsmässighet. Det var bolagets styrelse som ansvarade för bolagets beslut. krav på att bolaget skulle agera affärsmässigt medförde att motsvarande krav ställdes på ägaren. Det krävdes därför, anförde utskottet, en varsamhet i ägarens kontakter med ledningen för bolaget så att det blev klart för omgivningen hur ansvaret var fördelat mellan ägaren och ledningen för bolaget. Vad som framkommit i granskningen ledde i övrigt inte till något uttalande. granskade utskottet regeringens styrning av (bet. 2009/10:KU20 s. 207 f.). Av granskningen framgår att staten hade inrättat ett moderbolag – (OAB) – som innehade samtliga aktier i som behövdes för att omstrukturera ägandet av . Utskottet noterade inledningsvis i sitt ställningstagande att hade godkänt konstruktionen med OAB som moderbolag till och bemyndigat regeringen att vidta de åtgärder som behövs för att ska avyttra apotek till utomstående. Av ägardirektivet till OAB och statens verksamhetsavtal med framgick att OAB endast skulle ansvara för och styra verksamhet i den utsträckning det var nödvändigt för att genomföra omregleringen av apoteksmarknaden. Vidare anförde utskottet att OAB var ett aktiebolag, och därför var inte handlingar hos bolaget allmänna handlingar. Statens ägarpolicy var dock tillämplig på OAB, som var direkt ägt av staten. Däremot kunde ägarpolicyn inte anses vara tillämplig på som OAB bestod för att genomföra sitt uppdrag och då utgjorde moderbolag till . Genom en skrivelse till begärde utskottet svar på följande frågor: – Hur verkade regeringen till för att Nordea och dess dotterbolag skulle leva upp till vad som anges i statens ägarpolicy om att de statligt ägda företagen ska vara föredömen och ligga i framkant i arbetet med frågor om etik? – Fick regeringen eller till några indikationer på att Nordea eller dess dotterbolag inte levde upp till statens ägarpolicy i frågor om etik? Om sådana indikationer erhölls: Vilka statsråd fick del av informationen? Föranledde detta några åtgärder av regeringen eller ? – Deltog regeringen eller i valet av revisorer i Nordea eller dess dotterbolag till ? Tog regeringen eller några initiativ till löpande utvärdering av revisorerna eller för det fall att det övervägdes omval av revisorerna? – Förekom till några möten mellan och revisorer i Nordea eller dess dotterbolag? Om ja, vilka frågor togs upp vid dessa möten? – Vilka kommentarer och upplysningar i övrigt föranleder anmälan och denna promemoria? Som svar fick utskottet en promemoria som upprättats inom (bilaga A3.3.2). Inledningsvis anförs i promemorian att granskningen omfattar . t.o.m. ansvarade näringsminister för frågor om förvaltningen av Nordea, varefter finansmarknadsministern tog över det ansvaret genom ett s.k. § 5-förordnande. fram till regeringsskiftet ansvarade finansmarknadsminister för frågor om förvaltningen av Nordea. t.o.m. ansvarade näringsminister för frågor som gäller statens företagsägande och som ställer krav på en enhetlig ägarpolitik. Därefter övertogs ansvaret fram till regeringsskiftet av finansmarknadsminister . Vidare anförs i promemorian att regeringen följer upp och redovisar verksamheten i bolag med statligt ägande i en årlig skrivelse till .