bet · H401SoU10 · 2017-05-05 00:00:00 — bör inte ta något initiativ med anledning av motionerna 2015/16:2568 (KD) yrkande 8, 2015/16:3226 (M) yrkande 26 i denna del varför dessa bör avslås. När det gäller frågan om att låta utreda en förstärkt vårdgaranti för personer med missbruk och beroende noterar utskottet landstingens och kommunernas skyldighet att ingå överenskommelser om samarbete i fråga om personer med missbruk och den uppföljning av dessa överenskommelser som redovisats av Vårdanalys. bör inte ta något initiativ med anledning av motionerna 2015/16:375 (V) yrkande 3 och 2015/16:3325 (V) yrkande 2. Motionerna bör avslås. När det gäller frågan om väntetider i vården noterar utskottet statsrådet svar på en interpellation om växande vårdköer och stora regionala skillnader (ip. 2016/17:217) liksom svaret på en skriftlig fråga om bostadsortens betydelse för väntetiden för cancerbehandling (fr. 2016/17:753). Här redogör statsrådet för de åtgärder som vidtagits för att öka tillgängligheten. Utskottet ansluter sig till statsrådets svar och anser att inte bör ta något initiativ med anledning av motionerna 2015/16:888 (KD) yrkande 1, 2015/16:2568. (KD) yrkande 11, 2015/16:2665 (M) yrkandena 1 och 2, 2015/16:3226 (M) yrkandena 53 och 54 samt 2016/17:3305 (KD) yrkande 11. Motionerna bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om patientsäkerhet. Jämför reservation 18 (M) och 19 (L). I kommittémotion 2016/17:3222 av m.fl. (M) begärs i yrkande 15 ett tillkännagivande om ett uppdrag till Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (Vårdanalys) att kartlägga och analysera kvaliteten på vårdstädning och föreslå konkreta förbättringsåtgärder. I kommittémotion 2016/17:3223 av m.fl. (M) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att utveckla och stärka patientsäkerhetslagen i syfte att bl.a. minska undvikbara vårdskador i hjärt- och kärlsjukvården. I kommittémotion 2016/17:3224 av m.fl. (M) yrkande 5 begärs motsvarande tillkännagivande om vårdskador i cancervården. I motion 2016/17:1338 av (MP) begärs ett tillkännagivande om ett kunskapscenter för patientsäkerhet. Motionären påpekar att () visar på stora brister när det gäller patientsäkerheten och att en av flera rekommendationer är att regeringen ska säkerställa att kan bygga upp den kompetens som krävs för det framtida arbetet inom patientsäkerhetsområdet. Enligt motionären behövs det i stället en fristående funktion eftersom redan har ett brett och tungt uppdrag. I kommittémotion 2016/17:1088 av m.fl. (L) begärs i yrkande 11 ett tillkännagivande om att psykiska sjukdomar läggs till den uppräkning av sjukdomar i 5 kap. patientsäkerhetslagen som begränsar rätten för andra än personer inom sjukvårdens legitimationsyrken att ge vård och behandling. Patientsäkerhetslagen (2010:659) innehåller bestämmelser om att vårdgivare ska bedriva ett systematiskt patientsäkerhetsarbete. Det innebär bl.a. att utreda händelser i verksamheten som medfört eller hade kunnat medföra en vårdskada, att ge patienter och närstående information och möjligheter att bidra till patientsäkerhetsarbetet samt att till rapportera legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal som bedöms utgöra en fara för patientsäkerheten. I 5 kap. 1 § sägs att andra än hälso- och sjukvårdspersonal inte yrkesmässigt får undersöka någon annans hälsotillstånd eller behandla någon annan för sjukdom eller därmed jämförligt tillstånd genom att vidta eller föreskriva någon av följande åtgärder i förebyggande, botande eller lindrande syfte: behandla sådana smittsamma sjukdomar som enligt smittskyddslagen (2004:168) är anmälningspliktiga sjukdomar behandla cancer och andra elakartade svulster, diabetes, epilepsi eller sjukliga tillstånd i samband med havandeskap eller förlossning undersöka eller behandla någon annan under allmän bedövning eller under lokal bedövning genom injektion av bedövningsmedel eller under hypnos behandla någon annan med radiologiska metoder utan personlig undersökning av den som sökt honom eller henne, lämna skriftliga råd eller anvisningar för behandling undersöka eller behandla barn prova ut kontaktlinser. Enligt 5 kap. 4 § HSL (tidigare 31 §) ska kvaliteten i verksamheten systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. I föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2011:9) om ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete finns bestämmelser som ska tillämpas i arbetet med att systematiskt och fortlöpande utveckla och säkra kvaliteten i sådan verksamhet som omfattas av bl.a. 5 kap. 4 § HSL. Bestämmelserna ska även tillämpas i det systematiska patientsäkerhetsarbete m.m. som vårdgivare ska bedriva enligt 3 kap. patientsäkerhetslagen. Bakgrund och pågående arbete presenterade – har staten gett tillräckliga förutsättningar för en hög patientsäkerhet? (RiR 2015:12). Syftet med granskningen har varit att, utifrån brister och problem inom patientsäkerhetsområdet, granska om staten gett vårdgivarna tillräckliga förutsättningar att främja en hög patientsäkerhet. Med anledning av vad identifierat när det gäller statens stöd till vårdgivarna inom patientsäkerhetsområdet utfärdar följande rekommendationer. • Se till att rätt förutsättningar finns för en verkningsfull tillsyn. • Se till att är ett stöd för vårdgivarna i tillämpningen av regelverket för patientsäkerhet. • Ge i uppdrag att ansvara för en långsiktig nationell styrning och samordning av patientsäkerhetsarbetet. • Genomför fördjupade utredningar av principiellt viktiga vårdhändelser. • Ange betydelsen av patientsäkerhetskunskaper i examensordningen i högskoleförordningen. Regeringens skrivelse med anledning av granskning lämnades till (skr. 2015/16:53). När det gäller rekommendationer anförde regeringen bl.a. att man noga följde IVO:s (Inspektionen för vård och omsorg) verksamhet och att flera uppdrag getts till Statskontoret att följa utvecklingen inom myndigheten samt att man tillsatt [1] (S2014:15) med uppdrag att se över ansvarsfördelningen mellan de aktörer som hanterar klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal Därtill hade regeringen gett ett uppdrag som rör ett samlat stöd för hälso- och sjukvården inom patientsäkerhetsområdet (S2015/07802/FS), se nedan. Regeringen hänvisade dessutom till flera pågående initiativ med bäring på patientsäkerhetsområdet. Utskottet behandlade regeringens skrivelse i betänkande 2015/16:SoU9 (beslut i kammare ). Utskottet delade regeringens bedömning av iakttagelser och rekommendationer. Liksom regeringen ansåg utskottet att det finns ett behov av att utveckla statens stöd inom patientsäkerhetsområdet. Utskottet såg positivt bl.a. på regeringens uppdrag till . Utskottet konstaterade att lämnat sitt slutbetänkande med förslag på hur hanteringen av klagomål mot hälso- och sjukvården kan bli mer ändamålsenlig och bl.a. bidra till ökad patientsäkerhet. Mot bl.a. den bakgrunden ansåg utskottet att borde avslå motionsyrkandena (res. M och SD). har genom regleringsbrevet ett regeringsuppdrag att utveckla och tillgängliggöra ett samlat stöd till hälso- och sjukvården på patientsäkerhetsområdet med fokus på att minska vårdskadorna. Stödet ska särskilt fokusera på de allvarliga och de mest frekventa vårdskadorna. Utgångspunkten ska vara hälso- och sjukvårdens behov. Uppdraget ska samordnas av och genomföras i samverkan med och i samråd med , Inspektionen för vård och omsorg (), , SKL samt övriga relevanta aktörer. ska analysera utvecklingen på patientsäkerhets-området 2017. Redovisningen ska spegla patientsäkerheten 2017 inom bl.a. den somatiska vården, den psykiatriska vården, primärvården och den kommunala vården i enlighet med tillgängliga data. Uppdraget ska redovisas . SKL:s rapport om vårdskador m.m. Enligt en överenskommelse med staten har SKL gjort journal-granskningsstudier för att identifiera och mäta vårdskador (undvikbara vårdskador) –2015. Rapporten, som presenterades , är den sjätte i ordningen och visar att det totala antalet vårdskador minskat (Vårdskador Vad trodde vi då – Vad vet vi nu? Till stöd för patientsäkerhetsarbetet har SKL tillsammans med landstingen och kommunerna tagit fram ett nationellt ramverk för strategiskt patientsäkerhetsarbete (publicerat ). Målet är att ramverket ska vara ett användbart och levande verktyg i arbetet på alla nivåer med att öka patientsäkerheten. Därtill finns även handböcker och vägledningar, evidensbaserade kunskapsunderlag och verktyg för uppföljning och egenkontroll. besvarade statsrådet (S) en interpellation av (M) om patientsäkerhet (ip. 2016/17:43 Brister i patientsäkerhet). I frågan om vårdstädning anförde statsrådet att en god vårdhygien är central för patientsäkerheten och att städningen är en viktig del av vårdhygienen. Enligt statsrådet verkar staten genom normering och tillsyn, medan städning är vårdgivarens ansvar. Statsrådet hänvisade vidare till ett det finns riktlinjer, vägledningar och föreskrifter som stöd på området. Patientsäkerhetslagen innehåller bestämmelser om att vårdgivare ska bedriva ett systematiskt patientsäkerhetsarbete. Detta är ett utomordentligt angeläget arbete. Utskottet noterar inledningsvis och ser positivt på uppgiften om att det totala antalet vårdskador har minskat –2015. Utskottet ser vidare positivt på pågående uppdrag att utveckla och tillgängliggöra ett samlat stöd till hälso- och sjukvården med fokus på att minska de allvarliga och mest frekventa vårdskadorna. Därtill noterar utskottet det nationella ramverket för patientsäkerhetsarbete och de handböcker och vägledningar, evidensbaserade kunskapsunderlag och verktyg för uppföljning och egenkontroll som finns att tillgå i arbetet med att öka patientsäkerheten ute i verksamheterna. Utskottet anser att inte bör ta något initiativ med anledning av motionerna 2016/17:1338 (MP), 2016/17:3222 (M) yrkande 15, 2016/17:3223 (M) yrkande 7 och 2016/17:3224 (M) yrkande 5. Motionerna bör avslås. Inte heller när det gäller motion 2016/17:1088 (L) yrkande 11 bör ta något initiativ. Motionen bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om patientskadelagen. I motion 2016/17:869 av (S) begärs ett tillkännagivande om att se över villkoren i nuvarande patientskadelagen i syfte att stärka patientens ställning. Motionären anser att det, på samma sätt som i trafikförsäkringen, borde finnas ett rättsskyddsmoment som ger den försäkrade rätt till juridisk hjälp i samband med tvist samt att självrisken borde slopas. I motion 2016/17:963 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om att se över fördelningen av kostnaderna i patientskadeförsäkringen. Motionärerna anser att en felbehandling som lett till en tandskada kan innebära att patientens kostnad för skadan är lika stor som ”självrisken”, vilket innebär att patienten får bekosta åtgärden själv. En självrisk är normalt ett incitament för att den försäkrade ska vara aktsam. När det gäller patientskadeförsäkringen är det svårt att se att patienten genom aktsamhet kan undvika skadan. I motion 2016/17:2189 av (S) begärs ett tillkännagivande om att se över rättssäkerheten för patienter som skadats inom vården och särskilt granska Landstingens Ömsesidiga (Löf) verksamhet. Motionären anför bl.a. att det kan finnas en intressekonflikt eftersom Löf ägs av regionerna och landstingen och att Löf saknar transparens. Därtill kommer att Löf tagit på sig att handlägga ärenden och att antalet ersatta skador inte ökat i samma takt som antalet anmälningar. I patientskadelagen (1996:799) finns bestämmelser om rätt till patientskadeersättning och om skyldighet för vårdgivare att ha en försäkring som täcker sådan ersättning (patientförsäkring). Patienskadeersättning lämnas för personskador som drabbar en patient i samband med hälso- och sjukvård i . Patientskadeersättning bestäms i huvudsak enligt reglerna i 5 kap. skadeståndslagen, men rätten till patientskadeersättning är fristående från skadeståndsrätten på det viset att patienten inte behöver bevisa att skadan orsakats genom att hälso- och sjukvårdspersonalen gjort sig skyldig till fel eller försummelse för att ersättning ska kunna lämnas. När patientskadeersättning bestäms avräknas ett belopp (s.k. självrisk) om av det prisbasbelopp som gäller när patientskadeersättningen bestäms (). är en rådgivande nämnd som upprätthålls och bekostas av försäkringsgivarna. Nämnden ska på begäran av patient, vårdgivare, försäkringsbolag eller domstol yttra sig i skadeärenden. Exempelvis kan en patient begära att yttrar sig sedan försäkringsbolaget lämnat sitt slutliga ställningstagande i ett skadeärende. I förarbetena framhålls fördelen för patienten att kunna få sitt anspråk på patientskadeersättning prövat kostnadsfritt av ett sakkunnigt organ innan saken eventuellt förs vidare till domstol (prop. 1995/96:187 s. 64). Det är alltså försäkringsgivaren som utreder skadan, och såväl utredningsförfarandet som handläggning är kostnadsfri för patienten. Den skadelidande har dock rätt att välja om han eller hon vill anlita eller gå direkt till domstolen med sitt ersättningsanspråk. Den som vill ha ersättning enligt patientskadelagen kan alltså föra talan om detta vid allmän domstol. En skadelidande har även möjlighet att i stället vända sig mot vårdgivaren med en skadeståndstalan. Patientskadelagen inskränker alltså inte rätten att föra talan om skadestånd med anledning av en skada. Vid tvist vid allmän domstol ersätts ombudskostnader i enlighet med villkoren i rättsskyddsförsäkringarna. När det gäller ersättning för biträdeskostnader på handläggningsstadiet, till vilket även räknas prövningen i , saknas möjlighet till ersättning ur patientförsäkringen. En motion med yrkande om att rättsskyddsförsäkringen bör omfatta patientens alla ombudskostnader vid ärenden om ersättning enligt patientskadelagen behandlades av civilutskottet i betänkande 2008/09:CU20 (beslut i kammaren ). Utskottet hänvisade till ett tidigare uttalande där utskottet anfört att rättsskyddsförsäkringens omfattning är en del av själva avtalet mellan försäkringstagaren och respektive försäkringsbolag och att det enligt utskottets mening inte fanns anledning att reglera den frågan genom lagstiftning. Därtill utgick utskottet från att frågor om ersättning för ombudskostnader vid ärenden enligt patientskadelagen skulle komma att uppmärksammas av regeringen vid den fortsatta beredningen av betänkande (SOU 2004:12). (Löf) ägs av sina försäkringstagare, landstingen och regionerna och försäkrar av vårdgivare. Enligt uppgift från är lagd till handlingarna. Svar på skriftlig fråga besvarade dåvarande statsrådet en skriftlig fråga från (S) om självrisk i patientförsäkringen (fr. 2010/11:342). Statsrådet anförde att frågan om regleringen av självrisken gicks igenom grundligt i betänkande (SOU 2004:12) och att det där fördes ett ingående resonemang om ett eventuellt behov av att förändra självrisken. Det som framfördes var bl.a. att ett slopande av självrisken skulle innebära ökade utredningskostnader och ökade utbetalningar samt att en självrisk skulle förhindra betydande kostnader för anspråk för smärre skador. Slutsatsen blev att det inte var motiverat att införa en förändring. Enligt statsrådet framfördes också att beloppet för självrisken tedde sig relativt lågt och att en ytterligare sänkning mot bakgrund av utredningskostnader m.m. inte var meningsfullt. Statsrådets bedömning blev att utredningens slutsats fortfarande stod sig, och han ansåg därför inte att det fanns behov av någon förändring men ville inte utesluta att frågan tas upp igen om förutsättningarna skulle förändras. Utskottet har förståelse för yrkandena om nedsatt självrisk och rätt till ersättning för ombudskostnader när det gäller skadereglering genom patientskadeförsäkringen men anser inte att det finns skäl för att ta något initiativ med anledning av motionerna 2016/17:869 (S) och 2016/17:963 (S). Motionerna bör avslås. Också motion 2016/17:2189 (S) bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om tillsyn m.m. Jämför reservation 20 (M) och 21 (C). I kommittémotion 2016/17:3220 av m.fl. (M) begärs i yrkande 8 ett tillkännagivande om att pröva möjligheterna att stärka tillsynen och uppföljningen av diabetesvården. I kommittémotion 2016/17:3223 av m.fl. (M) begärs i yrkande 10 motsvarande tillkännagivande för hjärt- och kärlsjukvården. I kommittémotion 2016/17:3224 av m.fl. (M) begärs i yrkande 11 ett tillkännagivande om att prioritera tillsynen och uppföljningen av cancervården. I partimotion 2015/16:3074 av m.fl. (M) begärs i yrkande 23 ett tillkännagivande om att stärka uppföljningen, tillsynen, tillståndsgivningen och utvärderingen i bl.a. vården för myndigheterna Inspektionen för vård och omsorg () och Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (Vårdanalys). I kommittémotion 2015/16:3226 av m.fl. (M) begärs i yrkande 51 ett tillkännagivande om att förtydliga och förstärka myndigheten uppdrag att genomföra uppföljning och tillsyn över vården och omsorgen. I kommittémotion 2015/16:3226 av m.fl. (M) begärs i yrkande 50 ett tillkännagivande om att utveckla och ytterligare förtydliga myndigheten uppdrag i syfte att bl.a. stärka och förenkla patienternas och anhörigas möjligheter att klaga på och framföra synpunkter om vårdens kvalitet. I kommittémotion 2016/17:316 av m.fl. (C) begärs i yrkande 6 ett tillkännagivande om att ska ges tillsynsansvar över . En likalydande begäran finns i kommittémotion 2015/16:3071 av (C) yrkande 6. Av förordning (2013:176) med instruktion för Inspektionen för vård och omsorg framgår i 1 § att Inspektionen för vård och omsorg () har som huvudsakliga uppgifter att svara för tillsyn inom hälso- och sjukvård och därmed jämförlig verksamhet, socialtjänst samt verksamhet enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade som en del av tillsynen pröva klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal enligt bestämmelserna i patientsäkerhetslagen (2010:659) svara för tillståndsprövning inom de områden som anges i 1. IVO:s tillsyn ska planeras och genomföras med utgångspunkt i egna riskanalyser om inte annat följer av lag, förordning eller särskilt beslut från regeringen (2 §). Myndigheten ska lämna en särskild rapport till regeringen med en sammanfattande analys av arbetet med tillsyn, klagomål enligt patientsäkerhetslagen (2010:659) och tillståndsprövning under det gångna verksamhetsåret (3 §). Inom hälso- och sjukvården prövar tillstånd för blodverksamheter, vävnadsinrättningar, verksamhet för omskärelse, verksamhet för sprututbyte samt för abortverksamhet som inte sker vid allmänt sjukhus (). Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (Vårdanalys) har till uppgift att följa upp och analysera bl.a. hälso- och sjukvården ur ett patient-, brukar- och medborgarperspektiv. Vårdanalys presenterar huvudsakligen sina resultat av analyser och utvärderingar i olika rapporter. Bakgrund och pågående arbete Av budgetpropositionen (prop. 2016/17:1, utg.omr. 9 s. 57) framgår att regeringen bedömer att arbetet med tillsynen över bl.a. hälso- och sjukvården behöver utvecklas och att regeringen därför avser att förstärka IVO:s förvaltningsanslag med . På så sätt möjliggörs en långsiktig kompetensförsörjning hos . Därutöver bedömer regeringen att behöver en tillfällig resursförstärkning med 2017, 2018 och 2019. överlämnade regeringen propositionen Ett mer ändamålsenligt klagosystem i hälso- och sjukvården (2016/17:122). Propositionen bygger på klagomålsutredningens slutbetänkande Fråga patienten! Nya perspektiv i klagomål och tillsyn (SOU 2015:102). I propositionen föreslår regeringen ett mer ändamålsenligt system för hantering av klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal. Förslagen innebär ett förtydligande av att det i första hand ska vara vårdgivarna som tar emot och bemöter klagomål från patienter och anhöriga. Vidare föreslår regeringen att en ny lag ska reglera patientnämndernas verksamhet. Det förtydligas att nämndernas huvuduppgift är att hjälpa och stödja patienter med att få sina klagomål bemötta av vårdgivarna. Eftersom vårdgivarnas ansvar för klagomålshanteringen förtydligas förändras även ansvaret för . I propositionen föreslås därför en begränsning av IVO:s utredningsskyldighet i klagomålsärenden. Inspektionen ska t.ex. endast vara skyldig att utreda ärenden där patienten fått en sjukdom eller skada som är bestående och inte ringa eller har lett till ett väsentligt ökat vårdbehov eller att patienten har avlidit. En viktig utgångspunkt för regeringens förslag är att skapa ett mer ändamålsenligt klagomålssystem som bidrar till att utveckla vårdgivarnas systematiska patientsäkerhetsarbete. Syftet med förslagen är att effektivisera klagomålshanteringen så att patienter snabbare kan få sina klagomål bemötta och att åtgärder kan vidtas för att förebygga vårdskador i ett tidigt skede. Förslagen ska också bidra till att kan utveckla den egeninitierade tillsynen så att tillsynsinsatser genomförs där behoven av tillsyn är som störst. Det gynnar i högre grad patienter som inte själva har förmågan att anmäla klagomål mot hälso- och sjukvården. Lagförslagen föreslås träda i kraft . Propositionen bereds i socialutskottet . lämnade den s.k. RMV/sitt slutbetänkande Översyn av den rättsmedicinska verksamheten – Tillsyn, Rättsliga rådet och rättsläkarens roll (SOU:2006:103). En fråga som övervägdes av utredningen var om man borde inrätta en ordinär, extern tillsyn över den rättsmedicinska verksamheten. Utredningens slutsats i denna del var emellertid att det inte fanns skäl att föreslå att en annan myndighet skulle utöva tillsyn över den rättsmedicinska verksamheten. Enligt uppgift från är utredningen lagd till handlingarna. I Justitiekanslerns (JK) beslut (diarienr. 7718-11-21 m.fl.) uttalar sig JK i frågan och anför att även om den rättsmedicinska verksamheten inte utgör hälso- och sjukvård finns det en sådan nära anknytning att en naturlig ordning vore att låta få ansvaret att också utöva tillsyn över . Inspektionen för vård och omsorg () svarar för tillsynen inom hälso- och sjukvården. Utskottet noterar att regeringen bedömer att arbetet med tillsynen över hälso- och sjukvården behöver utvecklas, och utskottet välkomnar därför att regeringen i budgetpropositionen föreslog en förstärkning av IVO:s förvaltningsanslag liksom en tillfällig resursförstärkning . har därefter beslutat i enlighet med regeringens förslag. bör inte ta något initiativ med anledning av motionerna 2015/16:3074 (M) yrkande 23, 2015/16:3226 (M) yrkande 51, 2016/17:3220 (M) yrkande 8, 2016/17:3223 (M) yrkande 10 och 2016/17:3224 (M) yrkande 11 utan dessa bör avslås. När det gäller frågan om patienters och anhörigas möjligheter att klaga på och framföra synpunkter på vården noterar utskottet den lämnade propositionen med förslag om ett mer ändamålsenligt klagosystem i hälso- och sjukvården som förtydligar att det är i första hand vårdgivarnas ansvar att ta emot och bemöta klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal. Motionen 2015/16:3226 (M) yrkande 50 bör avslås. Den rättsmedicinska verksamheten står inte under IVO:s tillsyn. Utskottet anser inte att det finns skäl för att ta något initiativ med anledning av motionerna 2015/16:3071 (C) yrkande 6 och 2016/17:316 (C) yrkande 6. Också dessa motioner bör avslås. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör återkomma till med förslag om att utveckla vårdvalet i den specialiserade öppenvården och tillkännager detta för regeringen. Därmed bifaller sju motionsyrkanden. Fyra motionsyrkanden bifalls delvis. avslår övriga motionsyrkanden om vårdval samt om tillståndsplikt, om ersättningssystem och om idéburet offentligt partnerskap. Jämför reservation 22 (M, C, L, KD), 23 (S, MP, V), 24 (KD), 25 (M), 26 (M) och 27 (V). Behåll vårdvalet (fria etableringsrätten) I kommittémotion 2016/17:3305 av m.fl. (KD) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om det fria vårdvalet och fördelarna med en mångfald av aktörer inom välfärdssektorn. Att låta privata entreprenörer verka inom sjukvården på samma villkor som offentliga utförare är en viktig del av valfrihetsreformerna.