bet · H501KU13 · 2017-11-08 00:00:00 — Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten Utskottet föreslår att antar regeringens förslag till ändringar i tryckfrihetsförordningen som vilande. Utskottet föreslår vidare att behandlingen av regeringens förslag till lag om ändring i 4 kap. 5 § och 5 kap. 3 § avseende olaga hot och förolämpning skjuts upp till /19. Utskottet föreslår även att antar regeringens övriga förslag till lag om ändring i , lag om ändring i lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor, lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och lag om ändring i brottsskadelagen (2014:322). Lagändringarna i innebär att ett nytt gradindelat brott – olaga integritetsintrång – införs i , att straffbestämmelserna om olaga hot, ofredande och förolämpning förtydligas och moderniseras samt att en ändring görs i de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett förtalsbrott är grovt. När det gäller olaga hot och ofredande innebär lagändringarna även vissa utvidgningar av det straffbara området. Grundlagsändringarna innebär en språklig och innehållsmässig anpassning av brottsbeskrivningarna i tryckfrihetsförordningens brottskatalog till de ändringar som föreslås i straffbestämmelserna om olaga hot och förolämpning i med anledning av att dessa gärningar är straffbara också som tryck- och yttrandefrihetsbrott. De föreslagna ändringarna i avseende olaga hot och förolämpning har enligt utskottets mening ett sådant samband med de föreslagna grundlagsändringarna att de bör behandlas först i samband med att slutligt antar förslagen till grundlagsändringar. Lagändringarna innebär vidare en utvidgning av skyldigheten för den som tillhandahåller en elektronisk anslagstavla att ta bort vissa meddelanden från tjänsten, en utvidgning av rätten till brottsskadeersättning för kränkning genom grovt förtal och att det införs sekretess hos domstol i mål om olaga integritetsintrång. Lagändringarna i tryckfrihetsförordningen och som avser olaga hot och förolämpning föreslås träda i kraft . I övrigt föreslås lagändringarna träda i kraft . En följdmotion har väckts med anledning av propositionen. Utskottet föreslår att avslår motionsyrkandena. I betänkandet finns en reservation (SD). har yttrat sig över propositionen i de delar som rör justitieutskottets beredningsområde och över motion 2017/18:356 yrkande 2. Proposition 2016/17:222 Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten. Två yrkanden i en följdmotion. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Grundlagsförslag samt ändringar i om olaga hot och förolämpning integritetsintrång och ofredande, punkt 3 (SD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Bilaga 3 yttrande 2017/18:JuU2y Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar som vilande regeringens förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen med den ändringen att ordet "var" i 7 kap. 4 § 17 ska ersättas av ordet "vad". Därmed bifaller delvis proposition 2016/17:222 punkt 1. Ändringar i om olaga hot och förolämpning beslutar att till 2018/skjuta upp behandlingen av regeringens förslag till lag om ändring i 4 kap. 5 § och 5 kap. 3 § . antar regeringens förslag till lag om ändring i i den del det avser 4 kap. 6 c, 6 d, 7 och 11 §§. Därmed bifaller proposition 2016/17:222 punkt 2.2 i denna del och avslår motion 2017/18:356 av och (båda SD) yrkandena 1 och 2. Reservation (SD) antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i 4 kap. 4 b § och 5 kap. 2 § , 2. lag om ändring i lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor, 3. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), 4. lag om ändring i brottsskadelagen (2014:322). Därmed bifaller proposition 2016/17:222 punkterna 2.2 i denna del och 3–5. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (SD), (M), (C), (MP), (M), (S), (SD), (L), (V), Skånberg (KD), (S), (S), (M) och (S). Ärendet och dess beredning I proposition 2016/17:222 Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten föreslår regeringen vissa ändringar i , lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor, offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och brottsskadelagen (2014:322). Vidare föreslås, som en konsekvens av vissa föreslagna ändringar i , ändringar i tryckfrihetsförordningen. Regeringen redovisar i propositionen ärendets beredning fram till dess att propositionen beslutades. Av denna redovisning framgår att Utredningen om ett modernt och starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten (Ju 2014:10) överlämnade betänkandet Integritet och straffskydd (SOU 2016:7). Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (Ju2016/01003/L5). Lagrådet har granskat lagförslagen. Regeringen har delvis följt Lagrådets synpunkter. tillkännagav för regeringen att regeringen skulle genomföra en översyn av det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet i enlighet med vad som anges i kommittédirektiv 2014:74 (bet. 2014/15:JuU14 förslagspunkt 14, rskr. 2014/15:138). Vidare tillkännagav för regeringen att det är viktigt att översynen fullföljs bl.a. med inriktningen att det straffrättsliga skyddet mot spridning av integritetskänsligt material utanför det grundlagsskyddade området ska stärkas (bet. 2014/15:KU15 förslagspunkt 1, rskr. 2014/15:173). Genom den nu aktuella propositionen anser regeringen att riksdagsskrivelserna med tillkännagivandena är slutbehandlade. En förteckning över de behandlade förslagen finns i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. En följdmotion har lämnats med anledning av propositionen. beslutade att bereda justitieutskottet tillfälle att yttra sig över propositionen och de motioner som kan komma att väckas med anledning av propositionen i de delar som berör justitieutskottets beredningsområde. yttrande finns i bilaga 3. Det straffrättsliga skyddet för den personliga integriteten I regeringsformen finns grundläggande bestämmelser som har betydelse för det allmännas ansvar att skydda den personliga integriteten och privatlivet. Medan det grundlagsfästa skyddet för den enskildes personliga integritet gäller i förhållande till det allmänna ger det straffrättsliga regelsystemet skydd mot integritetskränkningar mellan enskilda. Av störst intresse när det gäller det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet – i andra fall än angrepp på den fysiska eller sexuella integriteten – är bestämmelserna i 4 kap. . Det gäller särskilt brotten mot någons frid, såsom olaga hot och ofredande. Gemensamt för dessa är att de syftar till att skydda mot kränkningar av rent personliga intressen, som inte är av ekonomiskt slag. Vidare är ärekränkningsbrotten förtal och förolämpning i 5 kap. av betydelse. Med ära avses dels den aktning eller det anseende en person har bland sina medmänniskor, dels en persons egen känsla av att vara aktad eller ansedd. Även utanför har det införts straffbestämmelser till skydd för den personliga integriteten. Exempelvis föreskrivs i lagen (1998:112) om ansvar för elektroniska anslagstavlor, förkortad BBS-lagen, en straffrättsligt sanktionerad skyldighet för den som tillhandahåller en elektronisk anslags-tavla att ta bort eller förhindra spridning av meddelanden vars innehåll uppenbart är sådant som avses i bestämmelserna om bl.a. barnpornografi eller hets mot folkgrupp. Gärningar som begås i grundlagsskyddade medier är särskilt reglerade. För straffrättsligt ansvar krävs dels att brottet är straffbart enligt lag, dels att det räknas upp i brottskatalogen i tryckfrihetsförordningen, förkortad TF, som också yttrandefrihetsgrundlagen, förkortad YGL, hänvisar till (se 7 kap. 4 och 5 §§ TF och 5 kap. 1 § YGL). hot, förtal och förolämpning är brott som kan utgöra tryck- eller yttrandefrihetsbrott om de begås i grundlagsskyddade medier. Ofredande omfattas däremot inte av tryckfrihetsförordningens brottskatalog. Vid sidan av det straffrättsliga regelsystemet finns också för stora delar av det grundlagsskyddade området ett väl etablerat system för självsanering. har det i funnits en självsanerande verksamhet som mediebranschen inrättat. Syftet med den är att upprätthålla god publicistisk sed och ge den enskilde ett skydd mot publicitetsskador utöver det som lagen erbjuder. Verksamheten är fristående från staten och bekostas av branschens organisationer. Den självsanerande verksamheten bedrivs genom Allmänhetens och . Relevant reglering i grundlagarna och i Yttrandefriheten är garanterad i regeringsformen genom bestämmelsen i 2 kap. 1 §, som anger att var och en gentemot det allmänna är tillförsäkrad frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Begränsningar i yttrandefriheten får enligt 2 kap. 20 och 21 §§ göras genom lag och endast för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen som utgör en av folkstyrelsens grundvalar. Yttrandefriheten får enligt 2 kap. 23 § dessutom bara begränsas med hänsyn till vissa särskilt angivna ändamål, t.ex. privatlivets helgd. Även i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen slås fast en rätt gentemot det allmänna att uttrycka tankar och åsikter. Av detta följer att begränsningar av möjligheterna för enskilda att yttra sig måste göras med försiktighet och eftertanke. Såväl den personliga integriteten som yttrandefriheten skyddas också enligt den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Enligt artikel 8 har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Denna rättighet får inte inskränkas av det allmänna annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till vissa närmare angivna ändamål. Konventionsbestämmelsen ger enligt praxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna () inte bara upphov till en negativ förpliktelse för det allmänna att avhålla sig från omotiverade inskränkningar utan även en positiv skyldighet att se till att enskilda i förhållande till andra enskilda tillförsäkras en rätt till skydd för familje- och privatliv. Ett sådant skydd kan tillförsäkras bl.a. genom kriminalisering av olika åtgärder som innebär intrång i den personliga integriteten. Skyddet för yttrandefriheten kommer till uttryck i artikel 10 i konventionen, där det i artikel 10.1 anges att var och en har rätt till yttrandefrihet, vilken innefattar en rätt till åsiktsfrihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan myndigheters inblandning och oberoende av territoriella gränser. Inte heller yttrandefriheten är absolut; utövandet av yttrandefriheten får enligt artikel 10.2 underkastas villkor, inskränkningar och straffpåföljder som är föreskrivna i lag och som i ett demokratiskt samhälle är nödvändiga med hänsyn bl.a. till annans goda namn och rykte eller rättigheter. Motsvarande skydd för privatlivet och familjelivet samt för yttrandefriheten finns i artiklarna 7 och 11 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och om medborgerliga och politiska rättigheter. Av 2 kap. 19 § regeringsformen framgår att lag eller annan föreskrift inte får meddelas i strid med åtaganden på grund av . Teknikutvecklingen ställer nya krav på lagstiftningen I propositionen anförs att internets utveckling samt de nya sätten att kommunicera och sprida information innebär risker för integriteten, i den meningen att enskilda kan utsättas för integritetskränkningar från andra enskilda. Det framhålls att uppgifter som sprids kan bli tillgängliga för alla och envar . Detta innebär enligt regeringen att spridning av privata uppgifter kan leda till mycket stora personliga skadeverkningar, vilket i sin tur ställer krav på lagstiftaren att ingripa mot oacceptabla integritetsintrång av olika slag. Regeringen konstaterar att för icke grundlagsskyddade medier saknas ett motsvarande etablerat system för självsanering som finns för grundlagsskyddade medier. För att de fördelar som den nya tekniken medför ska kunna utnyttjas fullt ut utan risk för att viktiga demokratiska värden äventyras krävs enligt regeringen att lagstiftningen är utformad så att den effektivt kan motverka missbruk av tekniken. Regeringen anser därför att det finns skäl att se över och anpassa det straffrättsliga skyddet i ljuset av teknikutvecklingen, så att det på ett tydligare och mer ändamålsenligt sätt omfattar nya kommunikationsformer och företeelser som inte fanns när lagstiftningen kom till. Regeringen konstaterar att såväl yttrandefriheten som respekten för privatlivet åtnjuter ett starkt skydd enligt grundlagarna och , men att båda rättigheterna under vissa förutsättningar kan inskränkas. Regeringen anför att vid utformningen av bestämmelser som inskränker yttrandefriheten till förmån för skyddet för den personliga integriteten måste det göras en avvägning mellan dessa intressen. Enligt regeringen innebär det å ena sidan att rätten till yttrandefrihet ibland måste ge vika till förmån för skyddet för enskildas privatliv och å andra sidan att även vissa uttalanden som kränker, chockerar eller stör måste tolereras som uttryck för den frihet att uttrycka tankar, åsikter och känslor som är ett av de väsentliga kännetecknen för ett demokratiskt samhälle. Regeringen menar att denna avvägning måste göras när det straffbara området avgränsas. Dessutom måste enligt regeringen lagstiftningen utformas så att den ger utrymme för rimliga avvägningar mellan dessa intressen när den ska tillämpas av domstol i det enskilda fallet. Förhållandet till det grundlagsskyddade området Enligt regeringen gör sig särskilda överväganden gällande vid bedömningen av om nya brott ska införas som tryck- och yttrandefrihetsbrott (jämför SOU 2001:28 s. 416 f. och SOU 2004:114 s. 181 f. samt prop. 2001/02:74 Yttrandefrihetsgrundlagen och Internet s. 61 f.). Regeringen anför att mot bakgrund av det starka skydd för tryck- och yttrandefriheten som finns i har kriminalisering av yttranden på områden som skyddas av det särskilda grundlagsskyddet för tryck- och yttrandefrihet alltid skett med eftertanke och stor återhållsamhet. Det krävs starka skäl för att ändra grundlagarna, särskilt om det kan leda till en utvidgning av det straffbara området. Det innebär enligt regeringen bl.a. att det måste finnas ett praktiskt behov för att ett nytt brott ska införas som tryck- och yttrandefrihetsbrott. Regeringen anför att gjorde en bedömning av om det borde införas en straffbestämmelse om integritetsskydd i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Den kom fram till att det inte finns tillräckliga skäl för att införa en sådan bestämmelse i grundlagarna (se SOU 2012:55 s. 29 och 438 f.). Med utgångspunkt i bedömning och att utredningens direktiv Ett modernt och starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten (dir. 2014:74) avgränsats i linje med detta ställningstagande, anser regeringen att en straffbestämmelse som kriminaliserar spridning av integritetskänsliga bilder och uppgifter därför endast bör övervägas utanför det grundlagsskyddade området. Regeringen anser att när det gäller de brott som redan finns upptagna som tryck- och yttrandefrihetsbrott bör utgångspunkten vara att samma inskränkningar ska gälla i yttrandefriheten oavsett om ett yttrande framförs i ett grundlagsskyddat medium eller om det framförs på något annat sätt (jämför SOU 2001:28 s. 416 f. och SOU 2004:114 s. 181 f.). Mot denna bakgrund och för att uppnå en språkligt och systematiskt sammanhängande reglering av ansvaret för tryck- och yttrandefrihetsbrott bör brottsbeskrivningarna i tryckfrihetsförordningen stämma överens med motsvarande bestämmelser i . Om brottsbeskrivningarna för olaga hot och förolämpning ändras i bör enligt regeringen utgångspunkten alltså vara att ändringen ska genomföras även i tryckfrihetsförordningen. I propositionen föreslår regeringen att ett nytt gradindelat brott, olaga integritetsintrång, införs i . Den föreslagna regleringen straff-belägger intrång i någon annans privatliv genom spridning av vissa slag av bilder eller andra uppgifter, om spridningen är ägnad att medföra allvarlig skada för den som bilden eller uppgiften rör. Om gärningen med hänsyn till bildens eller uppgiftens innehåll eller sättet för eller omfattningen av spridningen var ägnad att medföra mycket allvarlig skada för den som bilden eller uppgiften rör, föreslås dömas för grovt olaga integritetsintrång. Straffet för olaga integritetsintrång föreslås vara böter eller fängelse i högst och för grovt olaga integritetsintrång fängelse i lägst och högst . Undantag från straffansvar föreslås gälla om gärningen med hänsyn till syftet och övriga omständigheter var försvarlig. Det föreslås vidare att straffbestämmelserna om olaga hot, ofredande och förolämpning förtydligas och moderniseras. För olaga hot och ofredande föreslås även vissa utvidgningar av det straffbara området. Dessutom föreslår regeringen en ändring i de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett förtalsbrott är grovt, så att det tydliggörs att även sättet för spridningen särskilt ska beaktas vid den bedömningen. hot och förolämpning är även straffbara som tryck- och yttrandefrihetsbrott. Regeringen föreslår därför att motsvarande ändringar görs i tryckfrihetsförordningen, så att brottsbeskrivningarna i tryckfrihetsförordningens brottskatalog språkligt och innehållsmässigt anpassas till de ändringar som föreslås i straffbestämmelserna om olaga hot och förolämpning i . Genom den hänvisning som görs i yttrandefrihetsgrundlagen till tryckfrihetsförordningen kommer ändringarna även att få genomslag på yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde. Vidare föreslår regeringen att skyldigheten för den som tillhandahåller en elektronisk anslagstavla att ta bort vissa meddelanden från tjänsten utvidgas till att gälla även meddelanden vars innehåll uppenbart är sådant som avses i bestämmelserna om olaga hot och olaga integritetsintrång. Slutligen föreslås att rätten till brottsskadeersättning för kränkning utvidgas till att omfatta även ersättning för den skada det innebär att någon allvarligt kränker någon annan genom grovt förtal. Grundlagsförslag samt ändringar i om olaga hot och förolämpning Utskottets förslag i korthet antar som vilande regeringens förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen med en mindre språklig ändring. beslutar vidare att till 2018/skjuta upp behandlingen av regeringens förslag till lag om ändring i i den del det avser olaga hot och förolämpning. Straffbestämmelsen om olaga hot i 4 kap. 5 § är i stora delar oförändrad sedan kom till. Den straffbara gärningen består i att lyfta vapen mot någon annan eller annars hota med brottslig gärning på ett sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla allvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet till person eller egendom. infördes dels grovt olaga hot som en särskild brottsbeteckning dels vissa kvalifikationsgrunder i bestämmelsen. hot är straffbart som tryck- eller yttrandefrihetsbrott (7 kap. 4 § 16 TF respektive 5 kap. 1 § YGL). Straffbestämmelsen om förolämpning i 5 kap. 3 § är oförändrad sedan kom till. Den straffbara gärningen består enligt bestämmelsen i att smäda annan genom kränkande tillmäle eller beskyllning eller genom annat skymfligt beteende mot honom. Straffbestämmelsen är subsidiär i förhållande till förtal och grovt förtal. Straffet för förolämpning är böter eller om brottet är grovt, böter eller fängelse . Förolämpning är i princip ett målsägandebrott. Under förutsättning att målsäganden är eller har angett brottet till åtal får enligt 5 kap. 5 § allmänt åtal dock väckas om åtalet avser förolämpning mot någon i eller för hans eller hennes myndighetsutövning, förolämpning mot någon med anspelning på hans eller hennes ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung eller trosbekännelser eller förolämpning mot någon på grund av hans eller hennes sexuella läggning. Förolämpning är straffbart som tryck- eller yttrandefrihetsbrott (7 kap. 4 § 15 TF respektive 5 kap. 1 § YGL). Regeringen föreslår att straffbestämmelsen om olaga hot moderniseras och utvidgas I propositionen föreslås att straffbestämmelsen om olaga hot moderniseras och utvidgas till att även gälla hot mot den personliga integriteten. Straffansvar för olaga hot ska enligt förslaget gälla för den som hotar någon annan med brottslig gärning på ett sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla allvarlig rädsla för egen eller annans säkerhet till person, egendom, frihet eller frid. Bestämmelsen föreslås alltså ändras på så sätt att det anges att ett hot är straffbart om det är ägnat att framkalla allvarlig rädsla i stället för, som gäller, allvarlig fruktan. Vidare föreslås tillämpningsområdet vidgas genom att det ska bli straffbart att hota med att utsätta andra för fler slag av brottsliga gärningar. Därutöver föreslås paragrafen moderniseras språkligt genom att lokutionen ”lyfter vapen mot annan” utgår och att det i stället anges att straffansvar gäller den som hotar någon annan med brottslig gärning. Som skäl för förslaget att utvidga tillämpningsområdet för olaga hot till att avse även vissa hot om brott mot den personliga integriteten anger regeringen bl.a. att acceptansen i samhället för integritetskränkningar har blivit lägre och att en utvidgning i enlighet med förslaget också skulle innebära att bestämmelsen skulle träffa förtäckta hot om allvarliga brottsliga angrepp i fler fall än . Därigenom skulle enligt regeringen ett mer ändamålsenligt straffrättsligt skydd kunna åstadkommas. Regeringen anför att en utvidgning av det straffbara området måste utformas så att det träffar de straffvärda fallen och avgränsas på ett tydligt sätt. Särskilt när det gäller brott som innebär en inskränkning av yttrandefriheten, måste dessutom enligt regeringen en utvidgning av det straffbara området innebära en rimlig avvägning mellan skyddet för den personliga integriteten och yttrandefriheten. Hot om att utsätta andra för brottsliga gärningar är dock enligt regeringens bedömning knappast sådana slag av yttranden som yttrandefriheten i första hand är tänkt att skydda. Vidare anför regeringen att yttrandefriheten också får inskränkas om det är tillräckligt motiverat. I likhet med utredningen anser regeringen att kriminalisering framstår som en nödvändig åtgärd för att effektivt kunna motverka allvarliga hot mot den personliga integriteten. Det finns därmed enligt regeringens uppfattning tillräckliga skäl att utvidga straffbestämmelsen om olaga hot till att omfatta även hot mot någons frihet och frid. En förutsättning för straffansvar för olaga hot enligt bestämmelsens nuvarande lydelse är, som redan har framgått, att hotet är ägnat att framkalla allvarlig fruktan. Enligt regeringen kan emellertid även hot som inte framkallar allvarlig fruktan i en mer allmänspråklig betydelse vara så allvarliga och innebära sådana angrepp på den personliga integriteten att de bör vara straffbara. En ändring av bestämmelsen genom att ändra ordalydelsen från allvarlig fruktan till allvarlig rädsla skulle enligt regeringens bedömning innebära dels att fler fall skulle rymmas inom det straffbara området, dels att straffansvaret skulle ligga i linje med den tillämpning som bestämmelsen har fått i domstolspraxis. Förhållandet till det grundlagsskyddade området Som redan har nämnts anser regeringen att utgångspunkten i fråga om de brott som är straffbara som tryck- och yttrandefrihetsbrott bör vara att brottsbeskrivningarna i tryckfrihetsförordningen stämmer överens med motsvarande bestämmelser i .