bet · H401KU20d3 · 2017-01-01 00:00:00 — Den lön som beslutades är i nivå med den som andra anställda i med liknande arbetsuppgifter har. (SD): Då kan man undra: Vad gör de övriga biträdande sekreterarna i kommittén? Men det kanske vi kan ta i ett annat sammanhang. Jag skulle vilja gå vidare och fråga om en annan del av detta. Regeringen har hävdat att man prioriterar dessa frågor som rör arbetet mot våldsbejakande extremism väldigt mycket och att det är viktiga frågor. Det kan vi vara helt överens om. Tittar man på de allvarliga händelser som har inträffat, inte minst i , och även de rapporter som vi har fått om IS härjningar råder det väl ingen tvekan om att detta är angelägna frågeställningar. Likväl har man gjort bedömningen, som jag har förstått, från sida att man inte ens behöver ha någon arbetsplan enligt 8 § kommittéförordningen för denna kommitté. Vem var det som gjorde den bedömningen? Är verkligen inte ett angeläget och enligt uppgift högprioriterat arbete som detta värt mer än muntliga avstämningar lite då och då? : Precis som jag har angett i det skriftliga underlaget och som jag redogjorde för i den muntliga framställning som jag gjorde alldeles föreligger det inte enligt 8 § kommittéförordningen någon skyldighet att lämna den arbetsplan som utredningen upprättat till departementet. Jag har redogjort för hur informationen om samordnarens arbete har lämnats till departementet på flera olika sätt och som jag också vill betona har fungerat. Det har fungerat sedan den förra regeringen skrev in det i direktiven som vi har följt. (SD): Men har det verkligen fungerat? Det har ju figurerat uppgifter bland annat i dessa tidningsartiklar om brister i diarieföringen. Jag vet att den samordnare som tillträdde efter beskrev situationen som allmänt rörig på myndigheten. Det finns nog lite delade uppfattningar om hur väl det har fungerat. Är det inte som så att dessa brister och tillkortakommanden hade kunnat uppmärksammas och avhjälpas tidigare om man hade tagit 8 § och 12 § kommittéförordningen på lite större allvar, om man hade haft skriftliga arbetsplaner, om man hade haft årliga arbetsredogörelser och om man hade haft en struktur och inte, som man kan få intrycket av , att man tar det lite som det kommer och att man har en diskussion när behov uppstår och man har den typen av muntliga avstämningar? Då hade vi haft det dokumenterat, vi hade kunnat följa det och det hade funnits en tydlig plan för ett så här angeläget och högprioriterat arbete som regeringen påstår att det är. : Vi har följt direktiven. Det kommer vi att fortsätta att göra. Vi fick kännedom om de brister som fanns i diarieföringen när de påtalades och uppmärksammades enligt media. Kort därefter valde den nationella samordnaren att lämna sitt uppdrag, och den nya nationella samordnaren vidtog åtgärder för att säkerställa diarieföring och formerna för utredningens arbete. (S): Jag tackar statsrådet för inledningen. För att förtydliga: Vad är praxis vid anställning? Har det varit på något annat sätt vid denna anställning än i vanliga fall? Du har ju redogjort ganska tydligt för hur det brukar gå till. Och den bild som man får är att detta egentligen har följt alla ordningens regler. Men för att förtydliga: Var det så även i detta fall när den omtalade tjänstemannen anställdes? : Som jag nämnde i mitt inledningsanförande bereddes beslut om anställningen hos samordnaren enligt de rutiner som gäller i departementet. Personen i fråga föreslogs av den dåvarande nationella samordnaren som också var den som bedömde att personen i fråga var lämplig att utföra de arbetsuppgifter som var aktuella. Ärendet föredrogs av tjänstemän för mig, och jag var den som sedan tog beslutet om anställning. (S): Tack för svaret. Jag har inte någon följdfråga. Jag tycker att statsrådet har redogjort för formerna, och jag är nöjd. Ordföranden: Då ska jag ställa ett par frågor från . Jag skulle vilja börja med att ställa någon ytterligare fråga kring regeringsformens krav på den som anställs i staten och att bedömningen av vem som ska få en anställning i staten ska göras utifrån personens förtjänst och skicklighet, alltså objektiva kriterier och inga subjektiva bedömningar. Då undrar jag hur säkerställde att den ifrågavarande personen var den som utifrån förtjänst och skicklighet var bäst lämpad att få denna anställning med uppgifter att hantera media, mötesbokningar och liknande? : Jag tackar för frågan. De intervjuer och möten som hålls i ett ärende om anställning i en kommitté tas om hand av tjänstemän i departementet. Det ingår i beredningen av ett anställningsbeslut. Det genomfördes förstås samtal med den dåvarande nationella samordnaren, och tjänstemän på departementet träffade också personen i fråga, för att säkerställa att personen i fråga var lämplig, som den dåvarande nationella samordnaren menade, att utföra de uppgifter som ansågs vara nödvändiga för arbetet i kommittén. Ordföranden: person hade aktualiserats som säkerhetssamordnare i ett tidigare skede och hade då inte fått anställning. lyftes han fram för en helt annan befattning, en person som skulle hantera mediefrågor. Det framstår som ganska olika arbetsuppgifter. Ställdes det inga frågor kring om hans kompetens verkligen omfattade så olika arbetsuppgifter som det verkar vara fråga om här? : Som jag sa i mitt inledningsanförande framförde den nationella samordnaren önskemål om att den aktuella personen skulle anställas fanns det dock varken behov av eller resurser för ytterligare anställningar. Vilka arbetsuppgifter som han skulle utföra var upp till samordnaren att avgöra och bedöma. Ordföranden: det var inte känt inom vilka arbetsuppgifter som var tänkta för denna person? Det har ju framstått i medierapporteringen i alla fall som att det var känt att han skulle ha en befattning som säkerhetssamordnare men att man bedömde att säkerhetsfrågorna hanterades på annat sätt och att denna befattning därför inte behövdes. : Det stämmer som herr ordförande säger. Det var känt inom departementet och inom att den dåvarande nationella samordnaren hade framfört önskemål om att denna person skulle anställas, men det fanns inga formella hinder för att den personen skulle vara aktuell för en annan anställning. Ordföranden: Det skulle kunna framstå som lite egendomligt att den nationella samordnaren är så väldigt angelägen om att anställa just den här personen och att personen förs fram till så olika arbetsuppgifter som säkerhetssamordnare, pressansvarig och mötesbokare. Innebar detta att höjde på ögonbrynen eller ställde några följdfrågor, med anledning av att samordnaren verkade så angelägen om att anställa just denna individ? : Ärendet om just denna anställning följde de rutiner som vi har. I dessa rutiner ingår att ställa frågor till samordnaren och att be om en förklaring till de olika behov som samordnaren har identifierat utifrån att uppdraget ska fullföljas. Tjänstemän i departementet träffade den aktuella personen och förde samtal med honom, som en del av beredningen, innan ärendet föredrogs mig. Ordföranden: Jag vill också ställa någon fråga med en lite annan inriktning. Som kultur- och demokratiministern sa inledningsvis har budgeten för den nationella samordnaren successivt utökats och är nu . Detta är i sammanhanget ganska mycket pengar. Jag tror att har en budget på 19 miljoner, eller någonting i den stilen, så detta är en myndighetsbudget som närmar sig storlek. har det funnits olika rapporter och diskussioner om att det var rörigt på samordnarens kansli och att man inte hade riktig styrning på verksamheten. Som har sagts tidigare här menade efterträdaren som nationell samordnare att det hade varit bra om den tidigare samordnaren hade ägnat mer tid åt att organisera verksamheten än åt annan verksamhet. Då blir min fråga: Fick några varningssignaler från något håll om att verksamheten var rörig och att den inte riktigt fungerade , när den dåvarande samordnaren lämnade sitt uppdrag? : fick kännedom om de brister i diarieföringen och verksamheten som påtalats i anmälan först när de uppmärksammades av medierna. Kort därefter lämnade ju den dåvarande nationella samordnaren sitt uppdrag, och den nya nationella samordnaren vidtog åtgärder för att säkerställa diarieföring och formerna för utredningens arbete. ansåg inte att några ytterligare åtgärder var nödvändiga. Ordföranden: demokratiministern har ju redovisat att det förekom regelbundna möten mellan och företrädare för den nationella samordnaren. Fanns det alltså inga tecken under hela den här långa tiden, i något sammanhang, som tydde på att det fanns brister i verksamhetens organisering, styrning och ledning? Under de löpande möten och avstämningar som skedde på ett flertal olika sätt var fokus på sakfrågorna och på att arbetet fortskred utifrån den plan och de mål som var uppsatta. Ordföranden: det här med plan måste jag ställa en fråga. En av de frågor som KU har ställt rör just att det inte fanns någon plan. Enligt 8 § i kommittéförordningen ska kommittén göra upp en plan för utredningsarbetet, men vi har här fått svaret att det inte fanns någon sådan plan. Då blir min fråga: Vad är det då för plan som kulturministern talar om? : Det finns ju direktiv för utredningen. Det finns många olika direktiv med tilläggsdirektiv om vad man ska uppnå och hur arbetet ska bedrivas för att man ska uppnå detta. Någon skyldighet att lämna den arbetsplan som utredningen har upprättat till departementet föreligger inte enligt 8 § i kommittéförordningen. Jag har både skriftligen och muntligen inledningsvis redogjort för hur informationen om samordnarens arbete har lämnats till departementet. Detta har följt de direktiv som den förra regeringen beslutade om, och de har fungerat. Det finns en förordning och ett direktiv som beslutades. Som jag beskrev omfattar de allt från månadsavstämningar och referensgrupper till veckorapporter med mera. (MP): Tack, statsrådet, för både den uttömmande inledningen och de, som jag tycker, uttömmande och klargörande svar som har givits så här långt. Statsrådet inledde med att berätta om , men jag vill ändå ställa en kontrollfråga. Händer det ofta att utredare gör inspel när det gäller vilka personer som bör tjänstgöra i utredningen? Och när de gör det, vilken kontroll gör då av de personer som spelas in till ? : I den nationella samordnarens uppdrag har denna, utifrån uppdraget och budgeten, ansvar för att identifiera vilka kompetenser som behövs, för att avgöra vilka anställningar som är nödvändiga och för att komma med förslag på personer att förordna. Men det är jag som tar beslut om att anställa. (MP): Är det vanligt att utredare som du har inom ramen för gör så, eller är det vanligare att det är RK som utser personer? : Det är vanligt. Det hör till att ordföranden som leder kommittéer eller utredningar arbetar så. (MP): Vilken kontroll gör när man får den här typen av tips, nomineringar eller förslag? : Det finns tydliga rutiner för att man då tar in underlag i form av samtal, till en början främst med den som leder utredningen eller kommittén. I det aktuella fallet träffade man därefter också personen i fråga. (C): Lönen för denna biträdande sekreterare beslutades av kulturministern till , vilket var väsentligt mer än tidigare biträdande sekreterare hade haft. Det hade tidigare varit mellan 21 500 och 26 000. I det svar som har fått som förklaring till att lönen blev så hög anges att lönen som personen hade haft i tidigare anställning beaktades. Men det framgår inte i svaret vad den lönen var. Det måste ni ju ha haft reda på, eftersom ni sa att denna lön beaktades. Hur hög lön hade den här personen tidigare, före den här anställningen? : Den aktuella personen erhöll en lön på först och därefter, vid en lönerevision, på . Den tidigare lönen uppgick till ca , med obekväm arbetstid och ob. (V): Jag har en följdfråga på en skriftlig fråga som vi har skickat. anställdes också samordnaren själv, , på en högre tjänstgöringsgrad, , till skillnad mot den anställning på som hon hade haft tidigare. Detta protokoll är daterat , men höjningen av tjänstgöringsgrad gäller från , det vill säga . Vi har frågat om det är vanligt förekommande att anställer personer retroaktivt, men den frågan har vi inte fått svar på. Därför tänkte jag passa på nu när vi har ministern här. : Nej, det är inte vanligt förekommande att man ger retroaktiv lön. (V): Då blir min fråga hur det kommer sig att man ändå valde att göra det i det här fallet. Vi har inte fått något svar på just denna fråga, men däremot har man svarat att beredningen av beslutet tog . Det kan man ju förstå. Men om det nu inte sker annars, är det så att alla andra beredningar går fort? Och varför tog i så fall just den här beredningen ? : Den före detta nationella samordnaren hade beskrivit och redogjort för att hon arbetade mer än den sysselsättningsgrad som hon erhöll lön för. Det hade pågått diskussioner , och det hade tagit tid. Man ska veta att den samordnare som tog vid efter den dåvarande nationella samordnaren arbetade och att den nuvarande samordnaren arbetar I de samtal som fördes då sysselsättningsgraden ökades till framgick att det fanns skäliga behov av att stärka upp och ge henne förutsättningar att arbeta och att erhålla ersättning för detta. Men det tog tid. Därför fördes en diskussion, och bedömningen gjordes att retroaktivt var skäligt. (V): Att samordnaren senare jobbade mer är kanske inte så konstigt – det tillkom ju tilläggsdirektiv, och det har blivit fler och fler delar i uppdraget. Men hur länge hade diskussionerna pågått innan processen drog igång? : Enligt min kännedom hade de pågått under , , men jag kan inte säga exakt vilket datum det första samtalet om att öka sysselsättningsgraden ägde rum. Men samtalen pågick . (V): Då undrar jag när man vidtog åtgärder. Om diskussioner pågår brukar det vara så att man också innan detta kan ha arbetat mer än tjänstgöringsgraden. Hur kommer det sig att det tog sådan tid? Var det så att man väntade med att påbörja beredningen? Hur agerade ministern utifrån den informationen? : Denna information och dessa samtal fördes mellan tjänstemän på departementet som löpande står i närmare kontakt med den nationella samordnaren. Jag vet inte exakt vilket datum de här diskussionerna inleddes eller hur de gick, men jag vet att de hade pågått och att personen i fråga, alltså den dåvarande nationella samordnaren, hade jobbat mer än vad hon erhöll ersättning för. Vi gjorde bedömningen att var vad vi kunde sträcka oss till. (L): Tack, statsrådet, för redogörelsen, där du bland annat lyfter fram betydelsen av de förebyggande insatser som vi har att ta itu med här i samt betydelsen av att vi har den nationella samordnaren på plats. Just därför är det otroligt viktigt att vi har rätt människor på rätt plats. Detta får mig att i den här frågan fastna vid frågeställningen om anställningar. Vi har fått som svar att departementet hade information om att den aktuella tjänstemannen i ett tidigare skede har varit livvakt åt den före detta nationella samordnaren. Statsrådet har redogjort för det som står i förvaltningslagen vad gäller jäv. Vi kan väl dra slutsatsen att de inte är släkt, men man har också att beakta om det finns några särskilda omständigheter som kan rubba förtroendet för opartiskhet. Hur säkerställde man vid anställningen att inget jäv av något slag förekom? : Det var och är jag som beslutar om anställningar. Utifrån lagar och föreskrifter såg jag inte att jäv förelåg i det anställningsbeslut som jag tog. (L): Min fråga kvarstår: Hur säkerställde då statsrådet att det inte förelåg några särskilda omständigheter som kunde rubba förtroendet? : Min bedömning var att jag inte var jävig i det beslut som jag skulle ta. Jag tog beslutet om anställningen. I övrigt i hanteringen av anställningsärendet i fråga och i alla anställningsärenden i följer vi de riktlinjer som finns enligt kommittéhandbok och direktiv. Det fördes samtal, och den information man hade prövades. Vi gick på samordnarens rekommendation. Skånberg (KD): Herr ordförande! Jag tackar statsrådet för svaren så här långt. Jag tycker mig kunna inläsa att det i den bedömning som statsrådet gjorde fanns en marginal för att pruta ned samordnarens och samordnarens tjänstemans anspråk. Statsrådet poängterade att han ville ha betydligt mer i lön än vad som blev utfallet. Likaså poängterade statsrådet att ni gjorde bedömningen att var vad ni kunde sträcka er till. Det fanns alltså ytterligare anspråk från samordnaren och från tjänstemannen, den tidigare livvakten. Hur säkerställde statsrådet att bedömningen vid denna nedprutning blev rimlig när lönen faktiskt inte landade på det normala utan blev högre än för övriga biträdande sekreterare? : Vi baserade det beslut om lön som jag sedermera tog på de uppgifter vi fick om vad personen i fråga hade erhållit i ersättning vid tidigare anställningar. Den uppgick till ca 40 000 med ob-tillägg. De anspråk som gjordes var betydligt högre. Det var ett resultat av beredningen och av de samtal som mina tjänstemän förde att vi inte mötte de anspråken eftersom vi gjorde en bedömning av vad andra med liknande arbetsuppgifter inom erhöll i ersättning för liknande uppgifter. Skånberg (KD): Det skedde alltså en bedömning där man ansåg att anspråken från både samordnaren och tjänstemannen var orimliga. Ingav inte det några misstankar så att man också skulle ha gjort en bedömning specifikt för denna tjänst av om denne person hade förtjänst och skicklighet för detta? Han hade tidigare jobbat som livvakt och haft hand om säkerhet, och blev han plötsligt en typ av presschef. Gjorde statsrådet en bedömning av denne mans kvaliteter, förtjänst och skicklighet just för denna tjänst, eller lät hon andra göra den bedömningen? : Jag gjorde bedömningen och tog beslutet om anställning utifrån de underlag och de svar jag fick på de frågor jag ställde till mina tjänstemän som berett ärendet. Skånberg (KD): Det var klargörande och bra att få veta. Statsrådet gjorde både bedömningen personligen av förtjänst och skicklighet och bedömningen för anställningen och anställde. Med facit i hand: Är det något statsrådet skulle ha velat se annorlunda? I KU:s bedömning vägs också in om man har en väg framåt, att dessa saker kunde ha blivit annorlunda och gjorts bättre. Har statsrådet något att skicka med till KU av en önskan för framtiden? Finns det något att lära av detta fall? : Jag kommer att fortsätta att säkerställa att mitt departement följer de riktlinjer och rutiner som finns. (SD): Jag försöker fortfarande samla mig lite efter konstaterande att vi väl ändå får hoppas och utgå från att de inte var släkt med varandra. En sak som statsrådet nämnde i ett tidigare skede och som gjorde mig lite orolig var när statsrådet på en fråga från rörande upprättandet av arbetsplan svarade att det finns direktiv att utgå från. Som jag ser det är direktiv en uppgift som kommer från uppdragsgivaren, det vill säga regeringen, till kommittén om vad den förväntas göra. En arbetsplan enligt kommittéförordningen syftar väl till vad kommittén förväntas producera och leverera till regeringen. Det går alltså åt två olika håll. Eller sätter statsrådet likhetstecken mellan direktiv och arbetsplan? var inne på att vi inte har fått svar på alla våra frågor. Vi har till exempel ställt frågan om det har utfärdats några undantag. Statsrådet har helt rätt i att det i kommittéförordningens 8 § och 12 § inte står uttryckligen de exakta formerna för hur dessa arbetsplaner och årsarbetsredogörelser ska presenteras. Vi har ställt frågor om just denna kommitté har undantagits, och de frågorna har vi inte fått svar på. Så därför blir min fråga till statsrådet: det vanligt förekommande att kommittéer under inte behöver upprätta arbetsplaner och årliga arbetsredogörelser? : Jag vill betona att arbetsplanen är ett internt dokument för det interna arbetet i kommittén. Det finns ingen skyldighet att lämna den arbetsplan som utredningen har upprättat till departementet, enligt 8 § i kommittéförordningen. Jag har både skriftligen och här inledningsvis muntligen redogjort för hur man har informerat om arbetet till departementet, och det har följt de direktiv som regeringen har beslutat om. (SD): får vi inte svar på vår fråga: Är det vanligt att kommittéer under inte upprättar arbetsplaner och årliga arbetsredogörelser? : Det är vanligt att kommittéer och utredningar upprättar arbetsplaner. Men, återigen, det finns ingen skyldighet att lämna dem till departementet. (SD): Okej, nu har vi tagit en del, arbetsplanerna. tar vi de årliga arbetsredogörelserna, som enligt kommittéförordningen ska överlämnas . När det gäller de årliga arbetsredogörelserna, är det vanligt förekommande att kommittéer under inte behöver upprätta och översända en årlig arbetsredogörelse före ? : Återigen: Det finns ett direktiv till just denna kommitté om vad den ska göra, och vi har följt det. I det står det att man kan ge den information man ska ge på flera olika sätt, och det har gjorts. Vi har inte brutit mot direktivet som styr detta. (SD): Jag har inga fler frågor, herr ordförande. (SD): Ordförande! Jag tackar statsrådet för redogörelsen så här långt. Det löneanspråk som lämnades och som statsrådet uppgav var betydligt högre än den lön som senare beviljades, var det ett löneanspråk som den aktuelle tjänstemannen förde fram, eller fanns det också önskemål om lönenivån från den aktuella samordnaren ? : Det jag känner till är att det var löneanspråk från den aktuelle tjänstemannen. (SD): Träffade statsrådet personligen den aktuelle tjänstemannen under beredningen av detta anställningsavtal? : Nej, jag har inte träffat den aktuelle tjänstemannen. (SD): Jag förstår inte riktigt, för du har sagt att du har gjort en egen bedömning. Är det inte svårt att göra en egen bedömning utan att ens ha träffat den aktuella personen? : Jag gjorde självklart en bedömning inför att ta beslut om att anställa. Det var en bedömning jag gjorde utifrån de underlag och den föredragning jag fick av de tjänstemän som hanterade detta i det relativt omfattande departement som jag leder. De intervjuer och möten som hålls i ärenden om anställning i kommitté tas om hand av tjänstemän på departementet. Det ingår i beredningen av ett anställningsbeslut. Det kan innebära att man träffar ett flertal olika kandidater innan beslut fattas. Arbetet är med andra ord inte organiserat så att jag träffar alla kandidater i alla anställningsärenden. Ordföranden: behöver strax avrunda för att inte spräcka tidsramarna alldeles. (C): Jag hade tänkt följa upp en tidigare fråga, men sedan kom in på det. Jag vill dock fråga om kulturministern uppfattade att det löneanspråk som kom till departementet stöddes av den nationella samordnaren. På vilken nivå var detta löneanspråk? : Jag uppfattade att det var den aktuelle tjänstemannen som hade löneanspråket. Löneanspråket var betydligt högre; det handlade om 60 000 . Skånberg (KD): Sakta kommer vi fram till hur statsrådet försäkrade sig om att denne person hade eller inte hade förtjänst och skicklighet. Statsrådet har sagt att hon personligen gjorde en bedömning när hon anställde och hon gjorde personligen en bedömning av förtjänst och skicklighet. , om jag förstår det rätt, fick hon först i efterhand veta att denne person hade begärt så mycket mer i lön och att samordnaren hade begärt så mycket mer i ersättning retroaktivt. Jag förmodar att det var tjänstemännen som prutade ned det. Eller var det statsrådet som fick föredraget hur mycket de begärde och bedömde att det måste prutas ned så att det blev mindre orimligt? Vem gjorde bedömningen? : Återigen: Jag tar anställningsbesluten. Inför varje beslut om anställning, och jag tar många sådana beslut, får jag av mina tjänstemän en föredragning om hur processen har gått till och vilka anspråk som har gjorts. Vid dessa möten ställer jag följdfrågor om sådana väcks. Det var alltså inför lönesättningarna. Skånberg (KD): Det är en diskrepans mellan att säga ”jag har gjort en personlig bedömning” och att säga ”det här har andra gjort”.