bet · H401KU20d3 · 2017-01-01 00:00:00 — Det tycker jag borde vara grundläggande. Diskussionen handlar ju också om detta eftersom ett antal politiker hade gått ut och krävt rikspolischefens avgång. (SD): Ordförande! har ju tidigare gjort uttalanden om vad som gäller från statsrådssidan när det handlar om att uttala sig under pågående utredningar. är det ju inte rikspolischefen som är i fokus här utan statsrådet. Som statsråd ska ni svara inför om hur ni tänkte kring er kommentar om rikspolischefens uttalande, som då var under utredning. Vi har konstaterat, när vi har fått svar på skriftliga frågor, att vi i alla fall är överens om att det pågick en utredning, och de uttalanden som statsrådet gjorde i anslutning till detta gjordes också under den pågående utredningen. Den tvistefråga som finns, och som statsrådet har anfört ett försvar gentemot, är huruvida uttalandet ska ses som ett inlägg i den allmänpolitiska debatten. Jag förstår att statsrådet vidhåller att det ska ses som ett allmänt uttalande. Kan jag få ett konkret svar, ja eller nej, på den frågan? : Herr ordförande! Jag tycker att jag har svarat på den frågan. Jag gjorde två saker. Jag fick frågan om jag hade förtroende för rikspolischefen, och jag svarade ja. Sedan kritiserade jag politik på en hel del områden. Det är en del av den allmänna debatten. (SD): Jag vill läsa upp några valda delar i statsrådets uttalande: ”Jag tycker att det är bra att rikspolischefen markerar.” Sedan kommer det in värderingar och så vidare om . ”Därför tycker inte jag att det är märkligt att markera på det här sättet.” När man då tar del av detta uttalande som statsrådet har gjort är det uppenbart för mig och många andra att det du kommenterar inte gäller rent allmänt hur myndighetschefer bör agera. Det kan finnas en del i detta som rent allmänt gäller hur man tycker att myndighetschefer bör agera. I det här uttalandet är det dock inte så att du bara säger att det är helt okej av en myndighetschef att ta avstånd från folkvalda politiska partier, utan du ger också just den här myndighetschefen rätt i just det här uttalandet. Hur menar statsrådet att detta ska kunna tolkas som ett inlägg i den allmänpolitiska debatten, som inte tar sikte på just det här särskilda uttalandet, som var under pågående utredning när statsrådet valde att göra sitt uttalande? : Rikspolischefen hade ju markerat principen om alla människors lika värde, och får man då frågan om man tycker att det är bra eller dåligt tycker jag att det är rätt viktigt att man är beredd att backa upp det uttalandet. Det var precis detta jag gjorde. Tänk om vi hade gjort motsatsen och vilken diskussion vi då hade haft. Nej, det står jag fast vid. (SD): Det här ärendet handlar egentligen inte om själva sakinnehållet i rikspolischefens uttalande utan om principen. Det pågår en utredning om ett uttalande som en myndighetschef har gjort. Under pågående utredning ger sig statsrådet in och kommenterar legitimiteten i att göra dessa uttalanden, som alltså är under pågående utredning. Skulle statsrådet vilja göra någon egen tolkning av de regler som finns i regeringsformen när det gäller uttalanden från statsråd om sådant som rör pågående myndighetsutövning? Det skulle vara väldigt intressant, med beaktande av vad har anfört när statsrådet har gått in och kommenterat pågående utredningar. Finns det några förmildrande omständigheter som statsrådet vill lyfta fram här och som gör att hans kommentarer på något sätt skulle falla utanför det som står i regeringsformen? : Kommentarerna gällde ju framför allt det som fanns i debatten kring det djupt olämpliga agerande som stod för i samband med bränderna på asylboendena, som ju ställde till mycket stora problem för polisen. Det är i det sammanhanget som detta ska ses. (SD): Förstår jag dig alltså rätt att du aldrig någonsin har gått ut och legitimerat just de här uttalandena från rikspolischefen, utan du har bara rent generellt sagt att det är bra att man pratar om människors lika värde? Har jag förstått detta rätt, eller har du sagt att det är okej med just rikspolischefens uttalanden, som var under pågående utredning? : Jag fick frågan om jag har förtroende för rikspolischefen. Jag har uttalat mitt förtroende, och jag har dessutom kritiserat . Det får nog faktiskt leva med. (SD): Okej, jag ser att vi inte kommer att få ett tydligt svar. Rent generellt, när det pågår utredningar, är det då lämpligt av ansvarigt statsråd att gå ut och fälla kommentarer som kan riskera att leda till att påverka myndigheter och myndighetsutövning? : Det är klart att det alltid finns en gränsdragning här. Jag anser inte att jag har gått över den gränsen. (SD): Då återstår väl bara en fråga: Finns det någon sådan gräns som statsrådet skulle kunna ge exempel på? När går man över gränsen? Om det inte är att gå över gränsen när man har gått ut och kommenterat något som är under pågående utredning, var går i så fall gränsen? : Detta är en rent spekulativ fråga, tycker jag. Det ni har att granska här är mina uttalanden i samband med detta och inget annat. Sedan är det upp till KU att göra den bedömningen. (S): Ordförande! Tack, statsrådet, för inledningen! Att statsråd har yttrandefrihet som alla vi andra har KU slagit fast tidigare vid ett flertal tillfällen. Just i det fall som vi nu granskar har också och Justitiekanslern slagit fast att det uttalande som rikspolischefen gjorde i juridisk mening inte är klandervärt på något sätt. Jag skulle vilja lyfta frågan lite grann. Hur ser statsrådet generellt på att statsråd kommenterar uttalanden eller åsikter från GD:ar? Är det önskvärt, beror det på vad det handlar om och kan det ha betydelse för styrning och ledning av nationen? Den andra frågan är mer riktad till statsrådet själv. När statsrådet svarade på Dagens Nyheters frågor, var statsrådet då medveten om att det kunde uppfattas som påverkan i rättssak, och skulle det i så fall ha påverkat statsrådets val att uttala sig? : Jag börjar med den rent allmänna frågan om hur man kommenterar myndighetschefers uppfattningar. Jag ska säga att jag generellt sett är rätt försiktig med att kritisera generaldirektörers eller andras åsikter i offentligheten. Det finns nämligen en risk för att man undergräver deras möjligheter att verka. Om jag ibland har synpunkter på mina myndighetschefer ska jag nog kanske ta dem i ett annat sammanhang. Jag tycker att det är viktigt att man som statstjänsteman känner att man har regeringen i ryggen, särskilt om man har väldigt stora och svåra uppgifter att lösa. Då finns bara den här nästan digitala situationen – antingen har man förtroende eller så har man inte förtroende. Har man inte förtroende ska man som statsråd agera i stället för att kanske kritisera dem i offentligheten. Ni ser kanske också att det fanns en tendens hos regeringen att kalla upp generaldirektörer. Det var någon som hade tyckt att de hade gjort något fel, och så vart det kritik i någon tidning. Regeringen reagerade: kallar vi upp den, och kallar vi upp den. Så där agerar i varje fall inte jag. Då tycker jag nämligen att man bidrar till dålig ledning och styrning av statliga myndigheter. Man bidrar till att skapa en allmän osäkerhet kring vilken roll myndighetschefen har. Detta är en allmän styrningsutgångspunkt som i varje fall jag har. I det här fallet kan jag också säga att rikspolischefens myndighet inte är min, utan inrikesministerns. Jag har redan svarat på frågan om huruvida jag var informerad om den utredning som pågick. Det var jag faktiskt inte. Jag uppmärksammades på den efteråt. Jag tycker ändå, sett i ljuset av det, att jag inte gick utanför gränsen för vilka kommentarer man kan fälla i det här sammanhanget. (M): Jag har inga frågor. (MP): Ordförande! Statsrådet är här i för att svara på frågor om vad som hände . Rikspolischefen hade då en utfrågning i och fick frågan om han skulle sitta kvar om skulle inneha statsministerposten efter valet . Rikspolischefen svarade att han i så fall inte skulle göra det. twittrade å sin sida ut att om det scenariot skulle inträffa skulle inte rikspolischefen avgå utan få sparken. Justitieministern sa då i en intervju att det är bra att rikspolischefen markerar mot värderingar som inte är i linje med vad svensk polis har att förhålla sig till. Man kan då fråga sig vilka värderingar det handlar om. Statsrådet nämner i intervjun med några av dem. Sverigedemokratiska företrädare lade ut adresser till asylboenden i samband med att ett flertal av de här asylboendena brändes ned . blev rättspolitisk talesperson för trots att han var med under den så kallade järnrörsskandalen. Det är ett annat exempel. vet vi väl säkert alla vad det är, men det var alltså en episod då tillsammans med två andra högt uppsatta sverigedemokrater var ute på gatorna i med järnrör, något som de själva dokumenterade på film. Vad som också har hänt efter det är att … Ordföranden: , är det en fråga på väg? (MP): Det kommer en fråga. har också blivit anmäld för misshandel i en krogkö. I regeringsformen stadgas det att ”den offentliga makten ska utövas med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans frihet och värdighet”. Det framgår också att ”det allmänna ska motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller andra omständigheter som gäller den enskilde som person”. Jag vill därför fråga justitieministern om han anser att polisen, som är en offentlig myndighet och bland annat har regeringsformen att förhålla sig till, ska följa den svenska konstitutionen, värna den enskildes frihet och värdighet och motverka diskriminering enligt de här grunderna. : Svaret på den frågan är självklart ja. När det gäller en myndighet som faktiskt har våldsmonopolet finns det naturligtvis ännu större skäl att ställa väldigt höga krav på att man behandlar alla människor på samma sätt och lever upp till de grundläggande rättsprinciper som du nämner. Det är ett självklart ja på den frågan. (MP): Då har jag en väldigt kort följdfråga. Vad tänker statsrådet skulle bli konsekvensen ifall rikspolischefen skulle ha gjort motsatt uttalande? : Det är också en sådan här spekulativ fråga. Men det är klart: Om man skulle ha haft en rikspolischef som sagt att vi nu ska särbehandla människor beroende på etnisk bakgrund skulle den rikspolischefen inte kunnat sitta kvar särskilt . Regeringen hade naturligtvis sagt att vi inte längre har förtroende för den rikspolischefen. Så är det. (C): Jag har inga frågor. Nooshi Dadgostar (V): Herr ordförande! Jag noterar att rikspolischefen under den här episoden var utsatt för väldigt grova personangrepp av . får svara på en fråga i tidningen. Jag vill fråga: Svarade på en fråga som handlade om den allmänna principen i offentlig maktutövning, eller kommenterade han ett enskilt rättsfall? : Jag fick som sagt frågan om jag hade förtroende för rikspolischefen. Och så fick jag frågan om jag ville kommentera hans uttalanden, vilket jag då gjorde. Jag sa: Jag har förtroende för rikspolischefen. Jag kritiserade på det sätt som jag sagt tidigare. Det är ett inlägg i den allmänpolitiska debatten. Nooshi Dadgostar (V): Jag har en följdfråga. Skulle det vara rimligt att avstå från att svara på frågor kring förtroendet för rikspolischefen, vad som gäller i offentlig maktutövning etcetera? Skulle man kunna fungera som justitieminister om man avstod från att svara på alla frågor av den typen? : Herr ordförande! Nej, de marginalerna har man inte. Får man en rak fråga om huruvida man har förtroende eller inte måste man svara på den frågan, för allt annat sänder signalen att man inte har förtroende. Och om jag som justitieminister får en fråga om hur jag ser på uttalanden om alla människors värde och om jag inte svarar på den kommer jag nog inte att vara justitieminister särskilt länge till, skulle jag nog vilja säga. (L): Jag har inga frågor. (KD): Jag har ingen fråga. (SD): Herr ordförande! Jag kan inte låta bli att släppa den här försvarslinjen som statsrådet ändå envist på något sätt vidhåller, att det här handlar om ett rent allmänpolitiskt inlägg utan någon som helst koppling till någon särskild händelse eller något särskilt fall. Ett inlägg i den allmänpolitiska debatten måste ju vara just allmänt hållet. Det kan rimligtvis inte vara så att det handlar om en särskild händelse eller ett särskilt uttalande. Men på vilket sätt ska man läsa det här citatet av statsrådet för att kunna tolka det som att det inte omfattar ett särskilt uttalande utan är just det som statsrådet anför: ett inlägg i den allmänpolitiska debatten om någonting allmänpolitiskt? Kan statsrådet redogöra för det, tack! : Jag skulle säga att det var ett inlägg som handlade om ett särskilt parti. Det är det som det handlade om, det vill säga vår syn på . Som sagt får nog faktiskt tåla att de får kritik på en del punkter, särskilt när ni håller på som ni har gjort när det gäller de här frågorna om bränderna på asylboendena till exempel. (SD): Herr ordförande! Det här handlar inte enbart om ett särskilt parti, utan om ett specifikt uttalande. Det är ju det anmälan handlar om. Det handlar om att man har kommenterat och godkänt ett särskilt uttalande. Vi kan egentligen bortse från vad uttalandet som sådant innehöll. Det vi vet är att det var ett uttalande som var under pågående utredning. Det spelar egentligen mindre roll vad uttalandet som sådant innehöll. Om det så handlade om ett uttalande om att det var vackert väder ute spelar inte det någon större roll för den här frågan, utan det handlar om att man kommenterade ett uttalande som var under pågående utredning. Har man ingen som helst förståelse för att det kan gå över det som stipuleras i regeringsformen? : Nej, herr ordförande, jag tycker att de kommentarer jag har gjort håller sig inom de gränser som finns. Ordföranden: det inte finns fler frågor i detta ärende är vi klara med utfrågningen i granskningsärende 16. Vi går över till granskningsärende 33: Migrationsministerns samråd med angående svensk ståndpunkt rörande kommissionens meddelande ”En reform av det gemensamma asylsystemet och ökade möjligheter till laglig inresa till ”. Jag lämnar även här ordet till migrationsministern för en inledning. : Herr ordförande! Det här ärendet rör frågan om samråd med angående kommissionens meddelande ”En reform av det gemensamma asylsystemet och ökade möjligheter till laglig inresa till ”, särskilt inför rådet för rättsliga och inrikes frågor . Det handlar alltså om regeringens informations- och samrådsskyldighet i förhållande till . Det är en självklarhet, anser jag, att denna skyldighet ska fullgöras. Det finns väl etablerade rutiner för detta, och regeringen tar sin skyldighet på största allvar. De rutinerna har ju gällt sedan inträdde i EU för . Jag vill också uttrycka min uppskattning för det goda samarbete som jag upplever finns mellan regeringen och i de här frågorna. Beträffande regeringens rutiner i kontakter med tillämpas cirkulär två. Cirkuläret innehåller riktlinjer avseende information, överläggning och samråd mellan regering och riksdag i EU-frågor. Dessa har utformats efter samråd med kammarkansli och . I det nu aktuella sammanhanget kan jag nämna att det i cirkulär två inte fastställs några riktlinjer för samråd med inför informella diskussioner vid formella rådsmöten, det vill säga till exempel inför en informell lunchdiskussion. Där finns det inga sådana riktlinjer och följaktligen heller inte någon samrådsskyldighet. Som ni vet var dagordningspunkten om reformen av det gemensamma europeiska asylsystemet ursprungligen uppsatt på dagordningen för rådet för rättsliga och inrikes frågor som möjlig diskussionspunkt. Men tidigare samma månad, , hade kommissionen presenterat sitt meddelande för en reform av det gemensamma europeiska asylsystemet och ökade möjligheter till laglig inresa till . En första inledande diskussion om meddelandets första del, som rör det framtida gemensamma asylsystemet, skulle hållas vid rådets möte . Regeringen informerade socialförsäkringsutskottet och samrådde med inför rådsmötet, den 15 och . Men dagen före rådsmötet ströks dagordningspunkten från rådets dagordning. Frågan behandlades alltså inte vid mötet. I stället blev den föremål för en informell diskussion vid inrikesministrarnas lunch, som alltså inte utgjorde en del av rådsmötet. Som jag redogjorde för i var det reformen av det gemensamma asylsystemet, och i synnerhet frågan om ansvarig medlemsstat för prövning av asylansökan, som blev föremål för diskussion vid lunchen. Jag framförde att inriktning var att ha en så långtgående omfördelning som möjligt. Det tjänade intressen bäst. Jag nämnde även att det är viktigt att vi etablerar lagliga vägar till och att vi behöver ha ett fungerande vidarebosättningsprogram. Även om det alltså rörde sig om en informell lunchdiskussion vill jag framhålla att de ståndpunkter jag framförde var förankrade i socialförsäkringsutskottet och . Förankringen av de här ståndpunkterna har skett bland annat i anslutning till den 9–, den 4–, den 12–, EU:s utrikes- och inrikesministermöte om migration , RIF- rådet , den 10–och Sammanlagt har de alltså förankrats vid sju tillfällen i . Avslutningsvis vill jag säga att det är min uppfattning att regeringen har fullgjort sin informations- och samrådsplikt beträffande de aktuella frågorna. Med det är jag öppen för att svara på utskottets frågor. Ordföranden: för inledningen! Vi går först till anmälande parti, . (M): Ordförande! Tack, ministern, för redogörelsen! Jag skulle vilja börja med att ställa en fråga rörande ståndpunkten om meddelandet. Är det korrekt uppfattat att ministern till framförde att det endast var första delen i kommissionens meddelande som var föremål, eller skulle vara föremål, för diskussion vid rådsmötet ? : Ja, resten utgick och blev en informell punkt i stället. (M): Frågan var alltså om det är korrekt uppfattat att ministern till framförde att det endast var första delen i kommissionens meddelande som skulle vara föremål för diskussion vid rådsmötet . Om jag förstod ministern rätt informerades sista gången , och det var först som det skedde någon ändring på dagordningen. Så frågan är alltså om det var så att ministern till framfört att det endast var första delen i kommissionens meddelande som var föremål för diskussion vid rådsmötet . Det var osäkert in i det sista om detta skulle upp på det formella eller på det informella. blev det på den informella delen. Men alldeles oavsett om det var informellt eller formellt hade samtliga dessa ståndpunkter förankrats vid sammanlagt, som jag sa, sju tillfällen i . (M): I den promemoria och det utdrag vi har fått från framgår det ju att ministern väldigt tydligt säger att det bara är första delen som skulle upp till diskussion . Så jag vill fortfarande ha ett svar på om det är korrekt uppfattat att ministern till framförde att det endast var den första delen som skulle vara föremål för diskussion vid rådsmötet , när detta meddelades . : Herr ordförande! Men frågan gäller ju huruvida jag hade förankrat ståndpunkter på det totala meddelandet och på de här frågorna. Det som hände var ju att det som ordförandeskapet från början hade tänkt skulle avhandlas alltihop på det formella mötet, det blev i stället en punkt för en informell lunchdiskussion. Detta hände väldigt sent i det här skedet. Men det har egentligen ingen betydelse för själva hanteringen av frågan i i det avseendet. Så jag vet inte riktigt vad faktiskt är ute efter. Grunden för oss är att samrådsplikten gäller de formella punkterna; så har det varit . För informella diskussioner har man ingen samrådsplikt. Men även om vi hade haft en samrådsplikt har jag ju överlagt med kring alla dessa frågor vid ett stort antal tillfällen, och jag har inte sagt någonting som har gått utanför det som jag har haft förhandlingsmandat att göra från . (M): Herr ordförande! Jag har en rad andra frågor, men jag konstaterar att jag tror att ministern missuppfattar mig. Jag ville veta vad det är som ministern har sagt till när det gäller kommissionens meddelande – vilka delar som skulle ha tagits upp . Men jag noterar att jag inte får ett klart och tydligt svar där, utan diskussionen handlar mer om vad som hände sedan. Men låt mig då gå vidare. Efter det att regeringen hade sökt och erhållit stöd för sitt ställningstagande har diskussionen förts, som ministern säger, vid ett lunchmöte. Frågan är då: Varför redogjorde inte ministern för de diskussionerna i återrapporten, och vilka överväganden gjorde ministern för att inte redogöra för dem i återrapporten? : Det är ju så här, herr ordförande, att när det gäller de formella punkterna gör vi en återrapportering varje gång. När det gäller informella diskussioner använde sig det slovakiska ordförandeskapet, både före och under det slovakiska ordförandeskapet , av ganska många informella tillfällen, just eftersom vi hade så stora frågor att hantera, där vi stod ganska långt ifrån varandra. Men när det gäller de informella diskussionerna är det inte något man har en återrapporteringsplikt för på det sätt man har för de andra. Ändå, trots detta, valde jag att rapportera tillbaka från den lunchdiskussionen. Detta gjorde jag eftersom jag vet att det finns ett stort sug efter information från . Vi hade fått kritik för att vi borde vara mer öppna. Så då gjorde jag det: Jag rapporterade tillbaka från lunchdiskussionen och förklarade då vad jag hade sagt under den, bland annat att jag drev på för ökad vidarebosättning. Och som tack för denna ökade öppenhet som jag visade fick jag en KU-anmälan på köpet, där man hänger upp sig på att det som jag skulle ha sagt vid den informella lunchdiskussionen inte skulle ha varit förankrat i . Men återigen: Punkterna har varit förankrade vid sju tillfällen, och samrådsplikten – formellt sett – har man när det gäller de formella punkterna, inte de informella punkterna. Därmed anser jag faktiskt att denna anmälan faller. (M): Jag förstår svårigheten där, men jag vill också fråga ministern: När detta rapporterades tillbaka, gjordes det i den skriftliga eller i den muntliga återrapporten? : Herr ordförande! Det finns inga tjänsteanteckningar. Så här är det: När vi träffas i den stora kretsen för de formella punkterna är det alla ministrarna plus alla tjänstemän, och det förs protokoll. Men när man träffas i ett informellt sammanhang är det bara ministrarna och tolkar som är med, och det förs inga protokoll. Det är till för att ordförandeskapet ofta vill att man helt enkelt ska kunna prata lite mer fritt och utbyta åsikter. här informella diskussionerna – luncherna och ibland middagar, jag har varit med och suttit i för att diskutera olika frågor – förs inga protokoll. Därmed fick du heller ingen skriftlig återrapportering på den lunchdiskussionen, utan vad fick var en muntlig återrapportering från mig för att jag faktiskt ville vara öppen mot bara för att redogöra för hur saker och ting faktiskt stod . En av de saker som jag då sa var att vi var ett av få länder som drev på för ökad vidarebosättning, alltså fler lagliga vägar till . Det måste väl vara en av de allra minst kontroversiella frågorna, faktiskt, i dessa sammanhang, åtminstone på svensk botten. Så min inställning är: Jag var faktiskt mer öppen mot än vad jag egentligen hade behövt vara. Sedan slutar det med att jag hamnar i KU; det tycker jag är lite orättvist, faktiskt. Ordföranden: noterar ministerns vägledning för KU:s fortsatta bedömning, som dock ankommer på utskottet. (M): Jag har några frågor till. Jag får fråga så här: Anser ministern att lunchdiskussioner inte är föremål för förankring och mandatgivning i ? : Nej, herr ordförande, det har de faktiskt aldrig varit. Vi kan som sagt gå , och det är de formella punkterna som man har samrådsskyldighet för. Det är därför jag här redogjorde för hur det står i cirkulär, som ju är samrått med och som är en inarbetad rutin som vi har haft.