bet · H401SfU15 · 2017-04-24 00:00:00 — Utskottet konstaterar att detta är grundläggande principer som måste respekteras. Det är enligt utskottets mening därför otänkbart att den som vistas här utan tillstånd eller som inte följer regelverket för asylansökan ska avvisas direkt utan föregående prövning. En sådan ordning skulle riskera att komma i konflikt med internationella förpliktelser eftersom sökanden mycket väl kan ha flyktingskäl och därmed en i princip ovillkorlig rätt till skydd. Den som tagit sig till och som inte får sin ansökan om uppehållstillstånd beviljad är enligt lagstiftningen skyldig att självmant lämna landet. Det förväntas således av den som har fått ett avvisnings- eller utvisningsbeslut att han eller hon respekterar detta beslut. Utskottet kan konstatera att återvändande och arbetet med verkställighet är prioriterade frågor, och flera åtgärder har vidtagits inom området. Bland annat hade i uppdrag att prioritera en snabb handläggning och återvändande av personer med uppenbart ogrundade ansökningar. , och Kriminalvården genomförde också en försöksverksamhet för att effektivisera återvändandet. Utskottet noterar att myndigheterna fortsätter att utveckla myndighetssamarbetet genom att samlokalisera arbetet med återvändande. Enligt utskottets mening bör det pågående arbetet avvaktas. Utlänningslagens regler om förvar anger under vilka omständigheter en utlänning får tas i förvar och hur . I stället för förvar kan personen ställas under uppsikt, vilket innebär att personen är skyldig att på vissa tider anmäla sig hos eller hos . Reglerna om förvar är anpassade till . Utskottet noterar vidare att regeringen i ett utkast till lagrådsremiss också lämnar förslag på förtydligande i lag av och Säkerhetspolisens möjligheter att använda tvångsåtgärder vid verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning. Utskottet konstaterar att regeringen i budgetpropositionen angett att det frivilliga återvändandet har ökat men att det behövs ytterligare insatser för att effektivisera denna verksamhet hos berörda myndigheter och för att antalet återvändanden med tvång ska kunna öka. Enligt folkrätten har alla stater en skyldighet att ta tillbaka sina medborgare. Utskottet ser inget skäl att ändra huvudprincipen att en utlänning ska avvisas eller utvisas till sitt hemland eller till det land från vilket han eller hon kom till . Undantag kan göras vid t.ex. stark anknytning till ett annat land. Utskottet konstaterar att kommissionen har mandat att ingå återtagandeavtal med tredjeländer för att effektivisera återvändandearbetet. Tanken med återtagandeavtal är att de ska bidra till en förbättrad hantering av återvändande för personer som bedömts sakna skyddsbehov och som ska avvisas eller utvisas till länder utanför EU. Återtagandeavtalen ingås för att reglera procedurer och ansvar för tredjeländer att återta sina medborgare och innebär ett utökat samarbete med ursprungsländer och transitländer. EU har avtal med sex länder, och fler är under förhandling. Utöver EU:s återtagandeavtal har en rad EU-länder slutit enskilda avtal med vissa länder från vilka det kommer många migranter. För att öka samarbetet i återvändandefrågor inom EU deltar och 13 andra medlemsstater i projektet (Eurlo). Inom ramen för projektet har bl.a. placerat en särskild sambandsman i , som ska underlätta återvändande till . Vidare har en sambandsman i inom ramen för samma projekt. Utskottet ser positivt på att arbetet inom projektet fortsätter att utvecklas. Med det anförda är utskottet inte berett att föreslå något tillkännagivande med anledning av motionerna 2016/17:3371 (M) yrkandena 16, 23 och 24, 2016/17:173 (SD) yrkande 1, 2016/17:3409 (SD) yrkandena 26–29 och 34, 2016/17:2307 (SD), 2016/17:1065 (L) yrkande 11, 2016/17:3302 (KD) yrkandena 21, 22 och 24 och 2016/17:3320 (KD) yrkande 24. Även motion 2016/17:1655 (S) yrkandena 1 och 2 avstyrks. När det gäller preskriptionstiden för ett avvisnings- eller utvisningsbeslut har utskottet tidigare framhållit att preskriptionstiden vid införandet av utlänningslag uppgick till (bet. 2015/16:SfU14). Vid tillkomsten av utlänningslag förlängdes preskriptionstiden till nu gällande , eftersom det hade blivit allt vanligare att utlänningar förhindrade verkställigheten genom att hålla sig undan långa tider. Innan ett beslut om avvisning eller utvisning har preskriberats kan beslutet verkställas hur som helst om utlänningen påträffas i . När det gäller 18-månadersfristen i s.k. Dublinärenden regleras detta i Dublinförordningen, som är direkt bundet av och alltså inte kan lagstifta om nationellt. Utskottet anser inte att det är önskvärt att förlänga eller ta bort preskriptionstiden . Utskottet noterar att justitie- och migrationsminister i ett svar 2016 på en fråga (fr. 2016/17:143) om preskriptionstiden för en ny asylansökan bl.a. angav att regeringen följer denna fråga noga och har tillfört resurser till berörda myndigheter för att få till stånd ett effektivt och välordnat återvändande, som ska bidra till att motverka att personer med avlägsnandebeslut avviker i samband med verkställighetsprocessen. Utskottet avstyrker med det anförda motionerna 2016/17:3371 (M) yrkande 25, 2016/17:3409 (SD) yrkande 30 och 2016/17:2339 (SD). I det avlämnade slutbetänkandet års människohandelsutredning (SOU 2016:70) anges bl.a. att förundersökningsledaren oftast ansöker om ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för att säkerställa utlänningens närvaro under en rättsprocess. Det tidsbegränsade uppehållstillståndet i form av 30 dagars reflektionsperiod när förundersökning inte inletts används enligt utredningens mening sällan. Som läget är nu är det endast förundersökningsledaren som har rätt att ansöka om betänketid. Utredningen anser att det finns anledning att särskilt undersöka detta skydd och stöd som avser personer som misstänks vara offer för människohandel. Utredningen framför att frågan bör utredas vidare och i ett annat sammanhang. Mot bakgrund av det arbete som pågår ser utskottet inte skäl att nu ställa sig bakom yrkandena om ovillkorlig rätt till reflektionstid i motionerna 2016/17:865 (C) yrkande 37 och 2016/17:3346 (KD) yrkande 25. Motionerna avstyrks därför. Utvisning på grund av brott Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. utvisning på grund av brott. Jämför reservation 42 (M), 43 (SD), 44 (KD) och 45 (M, SD). Enligt 8 a kap. 1 § UtlL får en utlänning (som inte är EES-medborgare eller familjemedlem till en EES-medborgare) utvisas ur om han eller hon döms för ett brott som kan leda till fängelse. En sådan utlänning får utvisas också om en domstol undanröjer en villkorlig dom eller skyddstillsyn som utlänningen har dömts till och dömer till en annan påföljd. Utlänningen får dock endast utvisas om han eller hon döms till en svårare påföljd än böter och om gärningen är av sådant slag och övriga omständigheter är sådana att det kan antas att han eller hon kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet här i landet, eller brottet med hänsyn till den skada, fara eller kränkning som det har inneburit för enskilda eller allmänna intressen är så allvarligt att han eller hon inte bör få stanna kvar. Enligt 8 kap. 2 § första stycket ska en domstol när den överväger om en utlänning bör utvisas ta hänsyn till utlänningens anknytning till det svenska samhället. Domstolen ska särskilt beakta om utlänningen har barn i och, om så är fallet, barnets behov av kontakt med honom eller henne, hur kontakten har varit och hur den skulle påverkas av att utlänningen utvisas, utlänningens övriga familjeförhållanden och hur länge utlänningen har vistats i . Enligt 8 kap. 2 § andra stycket får en utlänning som är flykting och som behöver en i utvisas endast om han eller hon har begått ett synnerligen grovt brott och det skulle medföra allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låta utlänningen stanna här eller om det kan antas att han eller hon under vistelsen i eller i något annat nordiskt land inte kommer att försörja sig på ett ärligt sätt eller kommer att bedriva verksamhet som kräver arbetstillstånd, utan att han eller hon har ett sådant tillstånd. En utlänning får också utvisas om han eller hon i eller utomlands har bedrivit verksamhet som har inneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning att anta att han eller hon skulle fortsätta med en sådan verksamhet här. Enligt 8 kap. 3 § får en utlänning utvisas endast när det finns synnerliga skäl, om han eller hon har vistats i med permanent uppehållstillstånd när åtal väcks eller om han eller hon då har varit bosatt i . I partimotion 2016/17:3371 av m.fl. (M) yrkande 31 begärs ett tillkännagivande om att brott med ett straffvärde på sex till tolv månaders fängelse ska kunna leda till utvisning på grund av brott även om det inte föreligger återfallsrisk. Motionärerna anser att regelverket bör skärpas för att markera att samhället inte accepterar brott av den som vill bosätta sig i . I yrkande 32 begärs ett tillkännagivande om att frågan om verkställighetshinder föreligger ska avgöras i nära anslutning till när utvisning på grund av brott kan bli aktuellt och inte inom ramen för brottmålsrättegången. Motionärerna anser att det inte är rimligt att domstolen får ta ställning till om det kan finnas verkställighetshinder fram i tiden. I yrkande 33 begärs ett tillkännagivande om att åklagare måste yrka på utvisning till följd av brott när förutsättningarna bedöms vara uppfyllda. Motionärerna anser att det bör finnas en balans mellan grundläggande rättssäkerhetsgarantier och att inte godta brottsligt beteende. Inte alltför lindrig brottslighet bör därför leda till utvisning. Även i partimotion 2016/17:3388 av m.fl. (M) yrkande 30 begärs ett tillkännagivande om att brott med ett straffvärde på sex till tolv månaders fängelse ska kunna leda till utvisning på grund av brott även om det inte föreligger återfallsrisk. I motion 2016/17:2065 av (M) begärs ett tillkännagivande om att fler utländska medborgare som begår brott i bör kunna utvisas. I motion 2016/17:2570 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om att förlänga tiderna för återreseförbuden vid grov brottslighet. Motionärerna anser att tiden är för kort och att reglerna bör skärpas. I kommittémotion 2016/17:2303 av och (båda SD) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om utvisning av kriminella utlänningar. Motionärerna anser att prövning av utvisning av utländska gärningsmän bör vara obligatorisk och livstidsutvisning regel snarare än undantag för grova brott. Även i partimotion 2016/17:1769 av m.fl. (SD) yrkande 21 begärs ett tillkännagivande om utvisning av utländska gärningsmän. I motion 2016/17:2039 av m.fl. (SD) begärs ett tillkännagivande om att införa ett kontrakt för alla nyanlända om att inte begå brott i samt möjlighet till omedelbar utvisning om brottet ger fängelse . Motionärerna anser att kontraktet bör skrivas vid ankomsten till . I motion 2016/17:2547 av och (båda SD) begärs ett tillkännagivande om att tiggeri och prostitution ska betraktas som oärlig försörjning och därmed vara skäl för att avvisa respektive utvisa utländska medborgare som ägnar sig åt sådan verksamhet. Enligt motionärerna bör utlänningslagen förtydligas eftersom rättsläget är oklart. I motion 2016/17:1830 av (L) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om utvisning vid våldsbrott. Motionären anser att gärningsmän som begått hedersrelaterade brott bör utvisas om det inte strider mot internationella konventioner. m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2016/17:3346 yrkande 20 ett tillkännagivande om asylansökningar för personer som begått sexualbrott. Motionärerna anser att asylsökande som har dömts för sexualbrott bör få avslag på sin asylansökan och utvisas. Utskottet har tidigare behandlat motioner om utvisning på grund av brott, se-nast i betänkande 2015/16:SfU14. Utskottet framhöll då särskilt de svårigheter som en utvisning kan innebära om utlänningen har familj i . Även om den dömde inte har familj får det anses rimligt att ta hänsyn till om han eller hon, frånsett den brottsliga gärningen, har levt under ordnade förhållanden i . Utskottet framhöll vidare att det är viktigt att utvisningsfrågan bedöms på ett nyanserat sätt och att det finns proportion mellan brottet och de rättsverkningar som det får för den enskilde. Utskottet ansåg att de aktuella reglerna i utlänningslagen uppfyllde dessa krav och kunde därför inte ställa sig bakom motionsyrkanden om utvisning av utländska brottslingar. Utskottet vidhåller sitt ställningstagande. Utskottet anser vidare att hänsyn måste tas till verkställighetshinder redan i samband med att beslutet tas om utvisning på grund av brott. Det är inte rimligt att samhällets resurser att besluta om utvisning nyttjas om det står klart att beslutet inte kan verkställas. Avslutningsvis utgår utskottet från att åklagarna yrkar utvisning i de fall de bedömer det som relevant. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2016/17:3371 (M) yrkandena 31–33, 2016/17:3388 (M) yrkande 30, 2016/17:2065 (M), 2016/17:2303 (SD) yrkande 4, 2016/17:1769 (SD) yrkande 21, 2016/17:2039 (SD), 2016/17:1830 (L) yrkande 7 och 2016/17:3346 (KD) yrkande 20. En allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott kan innehålla förbud för utlänningen att återvända till eller utan tidsbegränsning. Enligt 8 kap. 19 a § UtlL ska tiden för återreseförbud bestämmas till högst . Om utlänningen utgör ett allvarligt hot mot allmän ordning och säkerhet får domstolen dock bestämma . Utskottet anser inte att det finns anledning att förlänga tiden för återreseförbud för grov brottslighet. Motion 2016/17:2570 (M) avstyrks därmed. När det gäller förbud mot tiggeri m.m. riktade () i ett beslut allvarlig kritik mot i för att myndigheten hade avvisat 26 rumänska romer med motiveringen att dessa ägnade sig åt tiggeri och dagdriveri. Enligt JO bör inte bestämmelsen om försörjning på ett ärligt sätt tillämpas på andra försörjningssätt än de som är rättsligen förbjudna. Tiggeri är inte förbjudet enligt svensk lag och inte heller dagdriveri. avvisning saknade därför stöd i utlänningslagen, och JO ansåg att kritiken var av allvarligt slag eftersom åtgärderna hade inneburit långtgående rättskränkningar för enskilda individer. Utskottet har tidigare (bet. 2012/13:SfU7) uttalat att det inte hade någon annan uppfattning än JO och konstaterade dessutom att inte heller prostitution är förbjudet i svensk lag. Utskottet konstaterade dock att det är förbjudet att köpa sexuella tjänster. Utskottet finner inte skäl att ändra sitt ställningstagande. Motion 2016/17:2547 (SD) avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. visumtvång och humanitära visum. Jämför reservation 46 (SD), 47 (C), 48 (V) och 49 (KD). I rådets förordning (EG) nr 539/2001 regleras bl.a. vilka tredjeländers medborgare som behöver alternativt inte behöver visering. Enligt förordningen är det under vissa omständigheter möjligt att tillfälligt införa ett viseringskrav (suspenderingsmekanism). Detta kan gälla t.ex. vid plötslig och hög inströmning av ogrundade asylansökningar från ett viseringsfritt land eller i situationer när återtagandesamarbetet har satts ur spel. Enligt förordning (EG) nr 810/2009, den s.k. viseringskodexen, som är direkt tillämplig i , ska en visering i regel vara tidsbegränsad och gälla . En visering kan dock beslutas för flera inresor, t.ex. för besök hos egna barn eller vid återkommande affärsbesök och gäller för vistelser om som mest per halvår och högst . Enligt 2 kap. 3 § UtlL ska en utlänning som reser in eller vistas i ha en Schengenvisering eller en nationell visering om han eller hon inte har uppehållstillstånd, ställning som varaktigt bosatt eller är nordisk medborgare. Undantag från kravet på visering gäller även bl.a. för EES-medborgare och asylsökande. Enligt 3 kap. 4 § UtlL får en nationell visering beviljas om det finns särskilda skäl. En sådan visering ger tillstånd att resa in i och vistas i . Viseringen får endast beviljas än , dock högst . Endast när det finns särskilda skäl får en visering beviljas än utlänningens pass gäller. Visum kan beviljas för att bl.a. besöka släkt eller vänner, turistbesök, delta i idrottsturneringar, kulturellt utbyte, annat särskilt angett syfte av t.ex. personlig eller ekonomisk natur och genomresa med flyg (transit). För att få besöksvisum gäller bl.a. att den sökande ska ha fått en inbjudan från den person som ska besökas samt ha pengar för uppehället och för hemresan och en individuell medicinsk reseförsäkring. Försäkringen ska täcka kostnader på och gälla i alla Schengenländer. En ansökan om visum ska lämnas in till en svensk ambassad eller ett generalkonsulat. I kommittémotion 2016/17:2300 av och (båda SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att införa visumtvång. Motionärerna anser att visumtvång bör införas för en del EU-länder för att förhindra tiggeri i . I kommittémotion 2016/17:2974 av m.fl. (C) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att verka för att skapa fler lagliga vägar till och . Enligt motionärerna skulle humanitära visum möjliggöra för flyktingar att få sin asylansökan prövad i . När ett gemensamt EU-system är på plats bör man kunna söka ett humanitärt visum för asylprövning i EU som helhet. I yrkandena 7 och 8 begärs tillkännagivanden om att göra det möjligt att söka asyl i EU från närområdet och om att humanitära visum bör införas på EU-nivå. Motionärerna anser att utländska medborgare bör få söka asyl i EU från närområdet för att inte behöva genomföra en illegal och farlig resa och att Easo bör ges ett utökat mandat att genomföra detta. I yrkande 14 begärs ett tillkännagivande om att införa humanitära visum för anhöriga. Enligt motionärerna bör rätten att söka skydd värnas och mottagandet öka. I motion 2016/17:3063 av (C) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att se över regler så att e-sportare räknas som andra atleter och om att införa e-sportvisum. Enligt motionären skulle det underlätta för e-sportstjärnor från andra länder att delta i stora tävlingar i . I partimotion 2016/17:159 av m.fl. (V) yrkande 9 begärs ett tillkännagivande om att visumtvånget för ryska medborgare bör avvecklas för turister, studenter och företrädare för det civila samhället. Motionärerna anser att detta skulle främja mellanfolkliga kontakter med organisationer och folkrörelser samt turismen. I kommittémotion 2016/17:1200 av m.fl. (V) yrkande 10 begärs ett tillkännagivande om att regeringen inom EU bör verka för att korta ned listan över visumpliktiga länder och för att visumkrav inte ska användas för att stänga ute flyktingar. Motionärerna anser att visumkravet är ett allvarligt hot mot asylrätten och stänger ute flyktingar eftersom kravet riktar sig mot länder där det pågår krig eller omfattande kränkningar av mänskliga rättigheter. I yrkande 11 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning med uppgift att lägga fram förslag om en procedur för att utfärda asylvisum. Motionärerna anser att det är viktigt för att skapa lagliga vägar att söka skydd undan förföljelse, och frågan om hur proceduren för dessa viseringar kan utformas bör därför ses över. I motion 2016/17:2019 av och (båda L) yrkandena 1 och 2 begärs tillkännagivanden om att ensidigt ska slopa kravet på turistvisum för civila ryska medborgare som vill besöka och att ska verka för att också EU ensidigt ska slopa kravet för dem som vill besöka EU. Motionärerna anser att turistvisumkravet bör slopas för ryska medborgare för att förbättra förhållandena till . I kommittémotion 2016/17:3302 av m.fl. (KD) yrkande 39 begärs ett tillkännagivande om nödvisum. Enligt motionärerna bör gemensamma steg tas från EU:s länder för att i samarbete med UNHCR öppna möjligheterna att kunna söka nödvisum före inresa till EU. I motion 2016/17:1424 av (KD) yrkandena 1 och 3 begärs tillkännagivanden om att regeringen inom EU bör verka för fler lagliga vägar in i EU och att regeringen bör verka för att gemensamma steg ska tas bland EU:s medlemsstater för att i samarbete med UNHCR öppna möjligheten att kunna söka nödvisum före inresa till EU. I motion 2016/17:2860 av och (båda KD) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att ska uppfylla samma viseringskrav som övriga länder. Motionärerna anser att bör uppfylla kraven för medlemskap i innan det medges några undantag. I motion 2016/17:1616 av (S) begärs ett tillkännagivande om att införa humanitära visum för att rädda liv genom att skapa fler lagliga vägar för att söka asyl. Motionären anser att det bör införas en möjlighet att ansöka om visum via ambassaderna. Viseringsfrågor regleras på EU-nivå och är fullt ut harmoniserade. I viserings-förordningen regleras vilka tredje länders medborgare som behöver visering respektive vilka som är undantagna från viseringskrav vid resa till ett EU-land. Utskottet kan således konstatera att inte ensidigt kan införa krav på visering gentemot vissa länder eller undanta länder från detta krav. Syftet med viseringspolitiken är att skapa så stor frihet som möjligt för personer att röra sig över gränserna. Önskemålet om fri rörlighet måste dock ställas mot nödvändigheten av att upprätthålla en reglerad invandring. Varje viseringsärende bedöms individuellt, och enligt viseringskodexen bör man vid prövningen av ansökningar om visering bl.a. bedöma om sökanden har för avsikt att lämna medlemsstaternas territorium när den visering som sökanden har ansökt om löper ut. Med hänsyn till det nu anförda finns det enligt utskottet inte skäl för att göra något tillkännagivande med anledning av motionerna 2016/17:159 (V) yrkande 9, 2016/17:1200 (V) yrkande 10, 2016/17:2019 (L) yrkandena 1 och 2 och 2016/17:2860 (KD) yrkande 3. Utskottet ser inte anledning att ställa sig bakom motionsyrkandet om att visumkrav ska införas för vissa medlemsstater för att förhindra tiggeri i och avstyrker därför motion 2016/17:2300 (SD) yrkande 1. E-sport (elektronisk sport) är ett samlingsbegrepp för tävlingar som utförs på datorer eller spelkonsoler där de tävlande spelar olika sorters datorspel mot varandra och omfattas inte av undantag från krav på visering. Utskottet har senast i betänkande 2015/16:SfU14 uttalat att utskottet inte är berett att föreslå speciella regler för e-sportare. Utskottet, som vidhåller denna uppfattning, utgår från att regeringen följer frågan. Motion 2016/17:3063 (C) yrkande 5 avstyrks med det anförda. När det gäller utfärdande av nationella viseringar gäller följande. Om villkoren för en enhetlig visering (Schengenvisering) inte är uppfyllda kan, om det finns särskilda skäl en nationell visering än , dock högst , utfärdas enligt 3 kap. 4 § första stycket UtlL. En sådan visering ger endast tillstånd att resa in i och vistas i och omfattas inte av viseringskodexen. Av förarbetena framgår att särskilda skäl för nationell visering för längre vistelser exempelvis kan gälla nära släktingar som önskar vistas här i landet för släktbesök än eller affärsbesök. har i mål nr C-638/16 PPU angett att en ansökan om visering med territoriellt begränsad giltighet som lämnas in av en tredjelandsmedborgare i syfte att vid ankomsten till medlemsstaten lämna in en ansökan om internationellt skydd och att därefter vistas längre än i den medlemsstaten inte regleras av viseringskodexen utan, på unionsrättens nuvarande stadium, endast av nationell rätt. En utredare har fått i uppdrag att utifrån ett brett angreppssätt analysera förutsättningarna för att skapa lagliga vägar för att söka asyl i EU. Enligt direktiven kan detta ske genom att det införs en möjlighet att utfärda viseringar eller genom någon annan typ av inresetillstånd för personer som har för avsikt att ansöka om asyl i EU (dir. 2016:08). Om det bedöms lämpligt ska utredaren föreslå hur ett sådant regelverk skulle kunna utformas med utgångspunkt i och övriga internationella åtaganden samt bedöma vilka ekonomiska och andra konsekvenser detta skulle kunna medföra. Uppdraget ska redovisas . Enligt utskottets mening bör utredningens arbete avvaktas.