bet · H401AU6 · 2017-02-24 00:00:00 — Anpassningen innebär också att ett åtgärdssystem bör införas för nyanlända motsvarande det som gäller för övriga arbetssökande som har aktivitetsstöd, utvecklingsersättning eller arbetslöshetsersättning. Utskottet förväntar sig att de i promemorian förslagna förändringarna i regelverket ska innebära ökade möjligheter för Arbetsförmedlingen att anpassa etableringsinsatserna till varje individs behov både på lång och på kort sikt. För att målet om en effektiv arbetsmarknadsetablering ska uppnås är det enligt utskottet också viktigt att nyanländas rätt till etableringsersättning enligt förslaget bör vara villkorad av ett aktivt deltagande i insatserna på samma sätt som för övriga programdeltagare. Avslutningsvis instämmer utskottet i vad som sägs i promemorian om att en liknande behandling av arbetssökande oavsett om de är nyanlända eller inte ger en ökad legitimitet för systemet i sin helhet. Med anledning av förslag om att flytta tillbaka mottagandeansvaret till kommunerna noterar utskottet att enligt regeringens promemoria bör det statliga ansvaret för etableringsinsatser, samordning av insatser och individförsörjning i princip bestå på det sätt som gäller . Utskottet har ingen annan uppfattning. Utskottet håller visserligen med om att för en nyanländ är språket avgörande för att ta sig in i det svenska samhället och etablera sig på arbetsmarknaden och om att det är viktigt att undervisning kommer igång . Det är därför välkommet att regeringen gör en rad satsningar med detta syfte, bl.a. Svenska från dag ett som ger asylsökande och vissa nyanlända möjlighet att lära sig svenska, och utskottet finner inte skäl att föreslå något initiativ från sida med anledning av förslaget om krav på ansträngningar för att lära sig svenska språket. tycks vara allmänt kritiska till etableringsåtgärder, och här är det särskilt instegsjobben som enligt partiet inte har någon effekt och dessutom innebär en diskriminering av arbetssökande av svensk härkomst. Utskottet för sin del är av uppfattningen att instegsjobben är en av de insatser som kan bidra till nyanländas arbetsmarknadsetablering. Dessutom bör det uppmärksammas att det inom ramen för instegsjobb numera är möjligt att studera svenska som andraspråk eller yrkessvenska, dvs. instegsjobb kan numera kombineras med fler utbildningar än tidigare, vilket torde effektivisera etableringen ytterligare. Utskottet anser emellertid att det är ett problem att insatsen, bl.a. till följd av att den trängs ut av nystartsjobben, inte utnyttjas i någon större utsträckning. Det är därför välkommet att regeringen gör en översyn av de subventionerade anställningarna. Syftet med översynen är enligt regeringen att regelverket ska bli mer överskådligt genom en förändrad utformning och harmonisering av stöden i de delar där det bedöms som möjligt och effektivt. , har alla var för sig motioner om olika aspekter av jämställdhet när det gäller myndighetsutövning m.m. kopplat till nyanländas etablering. pekar på förhållandet att det inom etableringsuppdraget ofta är så att mannen hamnar i fokus för myndigheternas åtgärder. uttrycker det som att det finns patriarkala strukturer inom myndighetsutövningen. Det är känt att män i större utsträckning än kvinnor tar del av bl.a. de subventionerade anställningarna. Utskottet är medvetet om att detta är ett problem och att denna ojämställdhet till viss del gäller även övriga arbetsmarknadspolitiska insatser. I den ovan nämnda översynen av de subventionerade anställningar kommer regeringen bl.a. att överväga om stöden kan utformas så att kvinnors möjlighet att ta del av dem förbättras, vilket utskottet välkomnar. Det bör vidare noteras att Arbetsförmedlingens generaldirektör inför utskottets varit tydlig med att man är medveten om problemet och har förändrat bemötandet av nyanlända invandrare, t.ex. genom att på ett annat sätt än tidigare ifrågasätta att kvinnor ska ta ett större ansvar för hem och barn. Utskottet utgår i från att dessa föresatser också efterlevs. Utskottet ställer sig positivt till att vid behov vidta fler åtgärder för ökad jämställdhet inom etableringsuppdraget och följer frågan noga. Det är en självklarhet att kvinnor och män ska behandlas lika av myndigheterna och att kvinnor och män måste mötas av samma förväntningar och krav på att jobba och få en egen lön att leva på. Utskottet välkomnar därför att regeringen har förstärkt jämställdhetsperspektivet även i fråga om myndighetsstyrningen. Arbetet med utvecklingsprogrammet för jämställdhetsintegrering i myndigheter (JiM) har utökats från 41 myndigheter till att omfatta 59 myndigheter samt . Utskottet instämmer i vikten av detta arbete och noterar att Arbetsförmedlingen liksom flertalet av de berörda myndigheterna tagit fram en handlingsplan för hur verksamheten ska bidra till att nå de jämställdhetspolitiska målen. Enligt den utvärdering som gjorts av Nationella sekretariatet för genusforskning vid hör, förutom framtagande av handlingsplaner för respektive myndighet, utbildningsinsatser samt kartläggning och analys till de vanligaste aktiviteterna. Några av de utmaningar som nämns är att myndigheterna har svårt att formulera användbara resultat- och effektmål och att se hur jämställdhet är relevant i den egna verksamheten. som utskottet vill understryka värdet av arbetet med JiM ska det påpekas att detta inte ersätter den mer långsiktiga styrning som bör ske genom myndigheternas instruktioner. Utskottet konstaterar att regeringen i skrivelse 2016/17:10 Makt, mål och myndighet – feministisk politik för en jämställd framtid anger att erfarenheter från JiM kommer att kunna vara vägledande i det arbete med att analysera och utforma verksamhetsanpassade uppgifter om jämställdhet i myndigheternas instruktioner som kommer att genomföras . Utskottet kommer med intresse att följa detta arbete. För att förbättra integrationen är det enligt utskottet avgörande att skapa förutsättningar för att öka deltagandet på arbetsmarknaden bland utrikes födda, och särskilt utrikes födda kvinnor. I detta avseende kan utskottet bara instämma i de intentioner som uttrycks i motioner av och Liberalerna. talar i allmänna termer om att förändra ersättningssystem, bl.a. föräldraförsäkringen, för att gynna arbetsmarknadsetableringen. Förslag om att på olika sätt påverka utrikes föddas, däribland utrikes födda kvinnors, arbetsmarknadsetablering finns också i ett antal enskilda motioner. De stora skillnaderna i sysselsättningsgrad mellan utrikes födda kvinnor och män är enligt utskottet en allvarlig utmaning. kan utskottet notera att ökningstakten i sysselsättningen i gruppen utrikes födda personer som helhet är större än i gruppen inrikes födda. Sysselsättningsgraden bland utrikes födda är den högsta uppmätta , vilket måste betecknas som en stor framgång. Men är situationen för utrikes födda kvinnor på arbetsmarknaden enligt utskottet allt annat än tillfredsställande. Enligt den senaste Arbetskraftsundersökningen () var sysselsättningsgraden för utrikes födda kvinnor i åldern 15–. Motsvarande siffor för utrikes födda män var . Utskottet noterar att regeringen gett Arbetsförmedlingen i uppdrag att redovisa en handlingsplan för hur andelen utrikes födda kvinnor som arbetar eller studerar ska öka. I detta arbete ska erfarenheter från arbetet med den ovan nämnda planen för jämställdhetsintegrering tas till vara. Handlingsplanen ska innehålla identifierade utvecklingsbehov samt mål och aktiviteter som myndigheten avser att vidta och genomföra –2018. I sammanhanget bör även nämnas att regeringen presenterat ett långsiktigt reformprogram för att minska segregationen. Syftet med programmet är att lyfta socialt utsatta områden och att bryta segregationsmekanismer strukturellt. En del av programmet är att minska arbetslösheten bland utrikes födda kvinnor. Vid beredningen av budgetpropositionen ställde sig utskottet bakom regeringens förslag till anslag för utgifter bl.a. för att tillsätta en delegation som kommer att arbeta med reformprogrammet. När det gäller utformningen av ersättningssystemen för att gynna arbetsmarknadsetableringen vill utskottet hänvisa till den ovan nämnda promemorian med förslag om ett nytt regelverk för nyanlända invandrares etablering i arbets- och samhällslivet. Enligt detta bör Arbetsförmedlingen i större utsträckning än kunna bestämma vilka insatser de nyanlända ska få del av. Detta utökade ansvar har även betydelse för det åtgärdssystem som föreslås gälla för nyanlända på så sätt att om en nyanländ avvisar en insats kan han eller hon riskera att stängas av från rätten till ersättning . Det innebär att det kommer att finnas starka ekonomiska incitament för nyanlända att faktiskt ta del av de insatser som Arbetsförmedlingen bedömer kan påskynda den nyanländes arbetsmarknadsetablering. Utanför det egna beredningsområdet, men av stor betydelse för jämställdheten på arbetsmarknaden, och inte minst för utrikes födda kvinnor, vill utskottet slutligen uppmärksamma ett förslag som bereds inom om att begränsa rätten till föräldrapenning för föräldrar som kommer till med barn. Utskottet understryker vikten av att öka utrikes födda kvinnors deltagande på arbetsmarknaden och sätter stor tilltro till regeringens politik för att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten bl.a. för denna grupp. När det gäller etableringsinsatsernas längd, som bl.a. uppmärksammas av , hänvisar utskottet även här till promemorian med förslag om nytt regelverk för nyanlända invandrares etablering i arbets- och samhällslivet. I de utgångspunkter som anges för det fortsatta arbetet sägs det bl.a. att den nuvarande ordningen där en etableringsplan med vissa undantag kan omfatta högst 24 månader innebär att för nyanlända som kvarstår som sökande hos Arbetsförmedlingen efter tiden i etableringsuppdraget saknas det en sammanhållen och långsiktig planering för att kunna få ett arbete. Att liksom för andra arbetssökande erbjuda en individuell handlingsplan skulle enligt förslaget skapa förutsättningar för större långsiktighet och flexibilitet i Arbetsförmedlingens och individens planering av insatser. Utskottet noterar att Arbetsförmedlingen i sitt remissyttrande över promemorian gör en liknande bedömning och anför att detta också underlättar eventuella övergångar från etableringsprogrammet till andra program. Utskottet ser mycket positivt på möjligheten till en större långsiktighet och flexibilitet när det gäller nyanlända invandrares etablering. När det gäller etableringsinsatserna i förhållande till tillfälliga uppehållstillstånd konstaterar utskottet att det i förarbetena till etableringslagen anges att för en nyanländ som har beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd och som har lämnat in en ansökan om ny prövning av frågan kan handlingsplanen förlängas vid behov av fortsatta insatser (prop. 2009/10:60, s. 70). Arbetsförmedlingen har alltså med den nuvarande tillfälliga ordningen vissa möjligheter att besluta om förlängning av handlingsplanen och därmed också en förlängning av etableringsinsatserna för de som har tidsbegränsade uppehållstillstånd. I den ovan nämnda promemorian föreslås det att lagen ska gälla även för prövning av fortsatt uppehållstillstånd. Utskottet ser fram emot att regeringen återkommer med förslag om ett nytt regelverk på området. I övrigt gör utskottet ingen annan bedömning än regeringen, t.ex. i fråga om målgruppen för etableringsinsatserna. Det civila samhällets aktörer, föreningar och frivilliga, utför enligt utskottet ett mycket viktigt arbete med etableringen av nyanlända, vilket också betonas av bl.a. Utskottet välkomnar att regeringen fortsätter att prioritera stödet till det civila samhällets organisationer. Som en förstärkning av deras verksamheter för asylsökande och nyanlända beslutade regeringen att tillföra det civila samhällets organisationer och trossamfunden . Detta var en tillfällig förstärkning innan länsstyrelserna fr.o.m. årsskiftet 2016/17 tog över ansvaret för att samordna tidiga insatser för asylsökande och personer som har beviljats uppehållstillstånd och bor i anläggningsboenden. Inom ramen för detta ansvar ska länsstyrelserna bl.a. utlysa medel till framför allt civilsamhällets organisationer för att genomföra tidiga insatser (se prop. 2016/17:1 utg.omr. Syftet med statsbidraget är att motverka passivisering , att underlätta kontakter med den svenska arbetsmarknaden och att främja förutsättningarna för en framtida etablering för de som beviljas uppehållstillstånd. Utskottet noterar vidare att utredningen för ett stärkt civilsamhälle i sitt betänkande presenterat förslag för att underlätta civilsamhällets verksamhet när det gäller bl.a. asylsökande, t.ex. i fråga om mötesplatser och svenskundervisning samt deltagandet i insatser på arbetsmarknadsområdet, t.ex. Arbetsförmedlingens kontakter med arbetsintegrerande sociala företag (SOU 2016:13). När det gäller de arbetsintegrerande sociala företagen noterar utskottet också att regeringen har gett i uppdrag att i samråd med Arbetsförmedlingen och inom ramen för utarbeta och genomföra ett tvärsektoriellt program med insatser som stimulerar till att fler arbetsintegrerande sociala företag startar och växer och med det antalet sysselsatta. Sammantaget menar utskottet att regeringen på olika sätt stöder den verksamhet som utförs av det civila samhällets organisationer. Ett levande civilt samhälle, dit föreningsliv och den ideella sektorn räknas, brukar ofta nämnas som ett viktigt kännetecknen för en väl fungerande demokrati. Ett utmärkt exempel på detta är när människor i föreningslivet ställer upp för att ge nyanlända ett gott mottagande. Enligt utskottet är det så vårt land fungerar när det är som bäst. När det gäller omställningsorganisationernas (även kallade trygghetsorganisationerna) verksamhet håller utskottet med om att de utför ett framgångsrikt arbete och kan ses som ett starkt komplement till den offentliga arbetsmarknadspolitiken. De näst intill heltäckande omställningsavtal som finns på den svenska arbetsmarknaden innebär att trygghetsorganisationerna sköter en stor del av det tidiga stödet till de som är uppsagda på grund av övertalighet. Det handlar om ekonomisk ersättning och stöd och hjälp att hitta nytt jobb, att starta eget eller börja studera. Utskottet har tidigare uttalat att det är viktigt att Arbetsförmedlingen agerar på ett sådant sätt att samarbetet med trygghetsorganisationerna bidrar till ett bra stöd till den enskilde efter behov (jämför bet. 2014/15:AU11). Utskottet konstaterar att Arbetsförmedlingen och trygghetsorganisationerna undertecknade en överenskommelse om samarbete. Av överenskommelsen framgår bl.a. att målgruppen för samarbetet är de personer som omfattas av trygghetsorganisationernas insatser och är arbetslösa eller riskerar arbetslöshet. Utskottet ser till skillnad från inte skäl till att nu uttala sig om behovet av att omformulera trygghetsorganisationernas uppdrag, särskilt inte eftersom det pågår en bred översyn av Arbetsförmedlingens uppdrag genom utredningsarbete (dir. 2016:56). Utredningen ska analysera bl.a. hur väl samspelet och ansvarsfördelningen fungerar mellan aktörer som påverkar arbetsmarknadens funktionssätt, med särskilt fokus på de statliga myndigheternas och kommunernas roll, samt hur förutsättningarna för samverkan och ansvarsfördelning kan förbättras. Sammantaget konstaterar utskottet att regeringen för en kraftfull politik för nyanlända invandrares etablering, liksom att det pågår ett aktivt arbete med att identifiera ytterligare önskvärda insatser. Med det anförda finner utskottet inte skäl att föreslå något initiativ från sida. Motionsyrkandena avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsyrkanden. Jämför reservationerna 9 (C), 10 (V) och 11 (L) samt särskilda yttrandena 6 (M), 7 (SD) och 8 (KD). I partimotion 2016/17:2471 av m.fl. beskriver de problem som möter personer, oftast utlandsfödda akademiker, när de vill avancera från ett jobb som inte matchar deras kompetens till ett jobb som motsvarar deras kvalifikationer och därför föreslår partiet att det införs ett s.k. valideringsår. Det skulle innebära en möjlighet att upplåta sin tjänst till någon som är arbetslös och skulle individens utbildningsbakgrund kartläggas, utbildningen kompletteras och praktik erbjudas, allt för att få in en fot i rätt bransch (yrkande 24). För att undvika att alltför många nyanlända hamnar i ett långvarigt utanförskap krävs det enligt Liberalerna i partimotion 2016/17:1068 av m.fl. reformer för att de med låg utbildning lättare ska få jobb (yrkande 3). Med hänvisning till , , , () och anser partiet att höga ingångslöner försvårar integrationen (yrkande 4). Liberalerna menar att genom skapa en arbetsmarknad med fler enkla jobb kan fler personer med låg utbildning och svag förankring i det svenska samhället få en lön att leva på. förespråkar i motion 2016/17:2973 av m.fl. en ny arbetslinje i migrations- och integrationspolitiken, vilket för partiet bl.a. innebär sänkta trösklar in till arbetsmarknaden. vill sträva efter fler enkla jobb så att fler nyanlända och personer med kort utbildning kan komma in på arbetsmarknaden (yrkande 11). Dessutom krävs det enligt i samma motion omfattande insatser för att ta till vara och öka de kunskaper som redan finns hos nyanlända invandrarna (yrkande 15). föreslår bl.a. en grundutbildning för nyanlända med utökad samhällsorientering, föräldraskapsutbildning och hälsoundersökning (yrkande 16). Utbildningen, som även ska omfatta ensamkommande i gymnasieålder, ska vara obligatorisk i den meningen att dagersättningen sänks om man inte deltar. När det gäller valideringen av tidigare meriter och kompetenser måste denna process enligt börja vid ankomsten till . De myndigheter, främst högskolorna, som har i uppdrag att validera och komplettera kompetenser måste ha tillräckligt med resurser och personal (yrkande 22). För att ytterligare stärka valideringen bör universitet och högskolor i högre grad involveras och parallellt med att valideringen görs fordras det enligt också en tät kontakt med arbetsgivare och arbetsmarknad (yrkande 23). I motion 2016/17:1635 föreslår m.fl. (S) att anläggningsboenden i samarbete med Arbetsförmedlingen ges i uppdrag att genomföra kompetenskartläggningar redan under asylprocessen (yrkande 2). Många nyanlända är och har såväl utbildning som erfarenhet som i större utsträckning bör tas till vara, inte minst inom områden där det råder brist på arbetskraft. Utskottet noterar att bl.a. och har olika förslag om validering av nyanlända invandrares kompetens. Utskottet anser att tidig kompetenskartläggning är ett viktigt verktyg för att korta vägarna till arbete. Under höstens budgetbehandling ställde sig utskottet bakom regeringens förslag att Arbetsförmedlingen ska fortsätta att erbjuda kompetenskartläggning , vilket är viktigt för en snabbare etablering (bet. 2016/17:AU2). Vidare noterar utskottet den valideringsdelegation som har fått i uppdrag av regeringen att –2019 följa, stödja och driva på ett samordnat utvecklingsarbete inom valideringsområdet på den nationella och lokala nivån (dir. 2015:120). Utskottet noterar också att inom de snabbspår som Arbetsförmedlingen och arbetsmarknadens parter tillsammans skapat för att göra det lättare för nyanlända att etablera sig på arbetsmarknaden används med framgång metoden att på en befintlig arbetsplats validera yrkeskunskaper på modersmålet. Här bör också nämnas att Myndigheten för efter regeringens uppdrag presenterat en standard och riktlinjer för branschvalidering av yrkeskompetens. För det fortsatta arbetet med snabbspåren kommer denna standard enligt utskottet väl till pass. Utanför beredningsområdet men ändå viktiga att nämna i detta sammanhang är satsningarna på kompletterande utbildningar, vilka gör det möjligt för personer med utländsk utbildning att få en svensk examen eller behörighet att utöva sitt yrke i . Utskottet konstaterar att regeringen bedriver ett aktivt arbete för att förbättra möjligheterna att validera nyanlända invandrares kompetens och tidigare utbildning. Utskottet noterar vidare att och Liberalerna förespråkar s.k. enkla jobb. Med viss oro noterar utskottet också att i ett annat sammanhang återigen hotar med lagstiftningsåtgärder om inte parterna kommer överens om att skapa sådana jobb. Lönebildningen har av tradition och med bred politisk enighet varit en fråga för arbetsmarknadens parter. Enligt utskottet bör staten hålla sig på minst en armlängds avstånd och interventioner inskränka sig till generella eller riktade åtgärder för att stimulera efterfrågan på arbetskraft. Även åtgärder för att förbättra matchningen på arbetsmarknaden tillhör de saker som politiken kan och bör syssla med. En reglering av lägstalönerna, som förespråkar, är helt främmande för den svenska arbetsmarknadsmodellen och skulle få svåröverblickbara konsekvenser. Det framgår inte heller tydligt hur det praktiskt skulle gå till, och frågan är om det ens är möjligt att i detta avseende lagstifta om löner. Många länder har lagstadgade minimilöner, men detta hindrar inte arbetsmarknadens parter eller enskilda arbetsgivare och arbetstagare att avtala om högre löner. Att skapa en anställningsform med en viss angiven lön som fackliga organisationer förbjuds att avtala om bättre löner skulle innebära ett synnerligen allvarligt ingrepp i avtalsfriheten och torde enligt utskottet strida mot internationell rätt. Dessutom framstår det för utskottet som svårt att sänka lönen för en enskild grupp utan att detta får konsekvenser även för andra yrken med låg lön. En sänkning av ingångslönerna skulle därmed riskera att fungera som en press nedåt för de ordinarie lönenivåerna, med den totala effekten att lönespridningen ökar. Sänkta ingångslöner medför också en risk att människor permanent fastnar på mycket lågavlönade jobb (se t.ex. 2017). Som tidigare påtalats är utskottet av uppfattningen att ett samhälle med ökande klyftor resulterar i sämre förutsättningar för social rörlighet och omställning på arbetsmarknaden (jämför bet. 2015/16:AU6). Lönekostnaden spelar förvisso roll, men här förespråkar utskottet en modell där företagen har möjlighet att få lönesubventioner för att anställa enskilda individer. Utvärderingar visar att dessa insatser har en tydlig positiv effekt på chansen till anställning (se t.ex. och 2011). Utskottet vill här också framföra sin uppfattning att det är utbildning och bättre matchning som är huvudspåret in på arbetsmarknaden. I motsats till förespråkarna av enkla jobb kan det för utskottet aldrig bli fråga om att sänka den lägsta lönen, utan det viktiga måste vara att höja den lägsta utbildningsnivån. Det är enligt utskottet bekymmersamt att det är alldeles för få nyanlända som efter avslutad etableringsplan går vidare till reguljär utbildning. Utskottet är väl medvetet om att många av de nyanlända invandrarna har låg utbildning, inte har några kontakter och på flera sätt står långt ifrån arbetsmarknaden, och för dessa personer kan jobb med låga kvalifikationskrav vara en lösning. Utskottet har tidigare betonat att alla typer av jobb behövs, men alla löner ska också gå att leva på. Utskottet ställer sig därför positivt till det pågående arbetet med att införa moderna beredskapsjobb med goda arbetsvillkor. I detta sammanhang bör även extratjänsterna nämnas, och utskottet kan med tillfredsställelse konstatera att de efter en trög start nu växer fram, särskilt efter den överenskommelse som ingicks mellan Kommuner och Landsting och . Utskottet utesluter inte att mer behöver göras för att få fram fler jobb med låga kvalifikationskrav. Med det anförda finner utskottet inte skäl att föreslå något initiativ från sida. Motionerna avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsyrkanden. Jämför reservationerna 12 (M), 13 (C), 14 (V) och 15 (L) samt särskilda yttrandena 9 (SD) och 10 (KD).