bet · H401FiU26 · 2017-02-17 00:00:00 — Man måste inte ge upp stora delar av sitt eget liv för att ta hand om närstående som behöver sådana tjänster och inte kan köpa dem på marknaden. Vård, skola och omsorg är viktiga för människors möjligheter i livet. Livschanserna blir mindre när de inte finns. Det stämmer inte, som en del olyckskorpar vill hävda, att skattefinansierad välfärdspolitik inskränker och passiviserar. Det verkligt frihetsinskränkande och det verkligt passiviserande är vanmakten att inte kunna göra några egna val utan vara underkastad ett ekonomiskt nödtvång eller underordnad andras behov eller andras intressen. Därför handlar i grunden välfärdspolitiken om både jämlikhet och frihet. I den ligger också att lyfta fram den betydelse kommuner och landsting har och vikten av att ge dem förutsättningar att klara sina uppgifter inom välfärdspolitiken. De resurser som vi alla bidrar med till gemensamma angelägenheter som skola, vård och omsorg ska också användas till detta. Låt oss för stanna upp, herr talman, och reflektera över den utveckling eller den marknadisering vi har sett av vår gemensamma välfärd. När beslutet om att tillåta privata företag i välfärden fattades var tanken att valfriheten skulle öka. Genom att öppna för företag, föreningar, kooperativ och andra former av aktörer var tanken att erbjuda olika pedagogiska metoder i skolan och andra inriktningar inom välfärden. Med flera alternativ skulle medborgarna få valfrihet genom tillgång till en mångfald av olika verksamhetsinriktningar. Detta är en mycket sympatisk tanke, men de senaste årens erfarenheter visar något helt annat. Välfärden har utvecklats till en marknad där medborgaren har blivit kund. Vinsthets och vinstjakt har blivit drivkraft. Även om det på en del områden finns exempel på många alternativ har reformen inte lett till den stora mångfald i utbud som var tanken när den infördes. De icke vinstdrivande aktörerna är i stort desamma i antal nu som de var när reformen genomfördes. Det är framför allt privata vinstdrivande aktiebolag som ökat kraftigt på bekostnad av andra. Småföretag, föräldra- och personalkooperativ och andra mindre aktörer köps upp i ökad omfattning och tas över av koncernbolag. Det leder till en likriktning där företag med ett visst vård- eller skolkoncept tar över allt större delar av välfärden. Vad de nya aktörerna erbjuder är ofta samma tjänster som kommunen. Valfriheten har därför kommit att bestå av ett val mellan olika varumärken snarare än av ett val av innehåll i tjänst. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kommunala frågor Även den tidigare borgerliga regeringen påpekade redan i direktiven till en så kallad ägarprövningsutredning att en utveckling mot ett fåtal större bolag som dominerar marknaden är problematisk om den innebär att mångfalden och därigenom valfriheten begränsas. Moderatledaren regering insåg att en fortsatt utveckling mot allt större vinstsyftande aktörer riskerar att leda till en allt större likriktning med minskad mångfald och minskad valfrihet för brukarna. För den som verkligen tror på mångfald och reell valfrihet torde slutsatsen vara enkel. Utvecklingen med stora, växande koncerner som lägger under sig mindre, ofta ideella, aktörer måste brytas. En ordning där idéburna och mindre aktörer som inte primärt driver sin verksamhet i syfte att göra vinst måste lyftas fram och ges en större roll. Vinstsyftet som drivkraft styr helt enkelt verksamheten fel. Till och med brittiska tories, norska Høyre och den danska högern använder numera som ett avskräckande exempel. Långtgående privatiseringsreformer bidrar till en nedmontering av kvalitet och likvärdighet, läraryrkets sjunkande status samt ett fritt val i kunskapsresultat. Det är, herr talman, inte rimligt att det finns tydligare regler för att driva en korvkiosk än för privata utförare inom social barn- och ungdomsvård. Privatiseringsivern har eldats på av ideologiska skäl och av besparingskrav. Naivt försöker man gå en genväg för att minska kostnaderna för välfärden. Men det är en farlig kombination. Mindre resurser samt privatisering och avreglering utan kontroll har satt tydliga spår i den svenska välfärden. Den linjen har företrätts mer av ideologisk trosvisshet som beslutsunderlag än fakta, erfarenhet och förnuft. Om vi lyssnar på svenska folket märker vi att det finns en genuin och djup upprördhet över bristerna och vinstuttagen i välfärden i hela befolkningen. Även en majoritet av de borgerliga väljarna vill begränsa vinsterna i välfärden. En borgerlig ledarsida har uttryckt följande: "har förvandlats till en experimentverkstad för välfärdstjänster. Och utfallet har inte blivit det som dess upphovsmän drömde om. I stället för eldsjälar har vi fått riskkapitalbolag. Avknoppningarna blev i många fall miljonvinster i privata fickor. Skandalerna har avlöst varandra." Retoriskt skulle man kunna fråga: Om det är effektivt att låta riskkapitalbolag driva skolor i vinstsyfte, varför är då ensamt om det? När medborgarna möter välfärden måste de leva i förvissningen om att det är de och deras anhörigas bästa som alltid ofrånkomligen står i centrum, inte siffror i en resultaträkning eller storleken på vinstuttagen. Det torde vara huvuduppdraget, varken mer eller mindre. Därför är det viktigt med en reglering av hur de offentliga medlen får användas dels för att ge bättre förutsättningar för framväxten av valfrihet för medborgarna där de kan påverka verksamhetens innehåll, dels för att ge förutsättningar till olika alternativa verksamheter att ta del av. Så får vi verklig mångfald som vi garanterar kvalitet och kan utveckla verksamheterna genom att våra gemensamma resurser stannar i den gemensamma välfärden. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kommunala frågor Jag ska föredra motion 2909 Internationellt verksamma kommunala bolag, som handlar om hur dessa ska kunna agera mer affärsmässigt. omfattas all verksamhet av de kommunalrättsliga principerna om självkostnad, lokalisering, likställighet och allmänintresse. I praktiken gäller samma principer även för sådan verksamhet som bedrivs inom kommunalt ägda bolag, det vill säga att de inte får användas för att snedvrida konkurrensen på den svenska marknaden. I grund och botten får förstås dessa principer anses ha vällovliga syften, men i dagens globaliserade värld kan de tyvärr försvåra möjligheterna för vissa kommunala bolag att på bästa sätt tillvarata sina respektive huvudmäns och i förlängningen medborgarnas intressen. Särskilt tydligt blir detta för de bolag som verkar på internationellt konkurrensutsatta marknader såsom mäss och eventmarknaden, där bland andra offentligt ägda utländska bolag inte alltid behöver agera utifrån liknande principer utan kan vara mindre begränsade i sina marknadsmässiga ställningstaganden. Det kan i sin tur medföra betydande konkurrensnackdelar för motsvarande svenska bolag vad gäller att till exempel attrahera internationella kunder, artister, tillställningar och dylikt. För att konkretisera problemställningen kan jag exemplifiera med ett semifiktivt svenskt kommunalt mässbolag som konkurrerar med bland annat ett tyskt offentligt bolag om att få anordna en prestigefull årligt återkommande mässa för viss typ av maskinutrustning. Medan det tyska bolaget kan öppna filialer på strategiskt viktiga marknader utomlands och ordna systermässor och kanske till och med direkt konkurrerande event i för att stärka sin marknadsposition, erbjuda attraktiva stordriftsfördelar och undergräva motståndet får det svenska bolaget kanske främst förlita sig på mer sedvanliga marknadsföringsaktiviteter och sitt goda renommé. Det här räcker säkerligen långt i sig men innebär likväl att man har avsevärt färre verktyg att tillgå för att möta utmaningen. I förlängningen riskeras inte endast den aktuella verksamheten utan även betydande kundunderlag för anknuten såväl offentlig som privat verksamhet i andra branscher såsom transport och hotell- och restaurangnäringen för kommuninvånarna och i stort. En del svenska aktörer, vilka ibland företräder betydande offentliga intressen, kringgår dessa begränsningar genom att organisera sig som stiftelser med allt vad det kan innebära i form av minskad offentlig insyn i verksamheten. Men på vissa områden finns väl motiverade undantag från till exempel lokaliseringsprincipen på den nationella marknaden, inte minst för kommunala energibolag. Det borde sålunda finnas både motiv och möjlighet att försöka underlätta för kommunala bolag som utsätts för internationell konkurrens att hävda sig på marknaden genom att tillåta dem att göra ställningstaganden och fatta beslut som är än mer marknadsmässiga. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kommunala frågor Rådande förutsättningar för de aktuella verksamheterna bör därför ses över och förslag på erforderliga åtgärder och regelförändringar utredas för att presenteras senast under nästkommande . Jag yrkar bifall till reservation 2. diskuterar vi kommunala frågor. Det är ett ganska vitt och brett område, där det finns många motioner inom många ämnesområden. Det som helt har upptagit debatten och som det också är fokus på de kommande veckorna är den utredning som har kommit med om hur vi ska se på privata företag som tar ut stora vinster i välfärden. Här har regeringen och regeringens samarbetspartier varit tydliga. Huvudprincipen borde rimligen vara att det som vi gemensamt avstår till gemensamma resurser och angelägenheter också ska användas till det. För hade en liknande uppfattning. Men under resan i , där man har fått ett avgörande inflytande i många frågor, har man bytt fot. Detta kan man spekulera om. Jag har mina teorier. Men det är egentligen inte det intressanta. Det intressanta är vad som är skälet. ägnar vi oss åt en debatt i kammare som handlar oerhört mycket om principer, om värderingar, om hur vi ser på pengar och marknadsvärde och framför allt om hur vi ser på människovärde. I anförande nämner man inte detta över huvud taget. Man talar om någonting annat. Jag vill därför gärna veta: Vad är uppfattning? Varför har ni bytt fot, och varför är det viktigt att man ska få tjäna stora pengar på barn, unga, gamla och sjuka, pengar som kan delas ut till riskkapitalbolag i skatteparadis i stället för att de resurserna stannar i välfärden så att vi kan höja kvaliteten och göra det bättre för vanligt folk i vårt land? Att alla ska tvingas göra exakt samma sak i exakt samma utsträckning gör det definitivt inte bättre för vanligt folk. Familjer, sambor, ensamstående, gamla och unga, stadsbor och landsbygdsbor har alla olika förutsättningar. Därför behövs det också en mångfald av aktörer i välfärden som kan tillmötesgå deras olika behov. Vi har , från dag ett, varit tydliga med att vi vill värna den valfrihet och konkurrens som finns . Det ska finnas tydliga och höga kvalitetskrav för såväl privata som offentliga alternativ. Hur förbättrar vi kvaliteten för såväl offentlig som privat verksamhet? Är det genom kvalitetssäkring, kontroller och uppföljning, eller är det genom att förbjuda lönsamhet? Det är här debatten bör ligga och ingen annanstans. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kommunala frågor Det är viktigt att förstå, och i utredning blir det ganska tydligt, att ett av skälen till att begränsa stora vinstuttag är att garantera mångfalden. Å ena sidan finns principen att det inte är rimligt att de pengar som du och jag och resten av medborgarna i vårt land avstår av vår lön, som vi avsätter till gemensamma resurser, helt plötsligt ska slussas ut till stora riskkapitalbolag. Å andra sidan tillåter vi mångfalden. Vi har öppnat upp välfärden därför att vi vill ha mångfald. Här ser vi nu en utveckling där stora koncernbolag lägger de små aktörerna under sig. Det är ju inte längre en valfrihet där man väljer mellan olika tjänster. Det är en valfrihet där man väljer mellan olika varumärken som tillhandahåller exakt samma sak. Om man vinstbegränsar och säger att det är klart att det ska finnas lönsamhet men att det ska vara rimlig lönsamhet, inte stora övervinster som delas ut till stora riskkapitalbolag, kan man också garantera mångfalden. Det system som vi har tar död på mångfalden. Vi går mot ett fåtal aktörer som dominerar hela marknaden. kvarstår frågan som inte svarar på. redovisade Attendo en vinst på . Det är en fördubbling jämfört med . Man delar ut till sina ägare. Fem chefer i koncernledningen har sett värdet på sina aktier öka med . Jag vill gärna att faktiskt svarar på frågan. Varför är det bättre att Attendo får de pengarna än att de stannar i välfärden och går till de gamla, till de sjuka och till våra barn och unga? Det finns inga väsentliga skillnader mellan privat och offentlig verksamhet. Det finns ingenting som har kunnat påvisa det. Det finns ca 15 000 privata utförare, och 400 000 svenskar har frivilligt valt dem. Den valfriheten vill ni ta bort, antar jag. Det är intressant att tar upp utredning. Det är samma utredning som tre olika forskare, vars analyser en statlig utredning baserar sig på, sågar slutsatserna i. Har det hänt i svensk politik? Jag kan i alla fall inte minnas det. Även har sågat utredningen. Som om inte det vore nog bör väl spiken i kistan ha kommit i går, när sågade utredningen jäms med fotknölarna. Jag tycker att den här frågan är överspelad, och jag hoppas att vi kan fokusera på hur vi vill förbättra offentlig verksamhet såväl som privat verksamhet. Det är där debatten bör föras och ingen annanstans. Den svenska välfärden är en oerhört viktig del av vårt demokratiska samhälle. Den har garanterat möjligheter för hundratusentals människor genom en jämlik skola, och den har sett om de mest utsatta i vårt samhälle genom vård och omsorg. Den gör att det som brukar kallas den amerikanska drömmen, att alla ska få samma chans att förverkliga sina drömmar och mål, faktiskt är verklighet i vårt land. Vårt välfärdssystem är något av det bästa har. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kommunala frågor Det kanske är just därför som frågan om vinster i välfärden är så viktig, både för många politiker och för människorna i vårt land. Det finns starka känslor. Vi är många som ser med frustration på dagens system och de risker som det faktiskt medför. Jag har fortfarande en tydlig minnesbild av 2013. Det var året då vi såg exempel på hur en del av vår välfärd, våra barns skolgång, plötsligt var satt ur spel genom den omtalade JB-konkursen. står vi alla här, , och diskuterar samma fråga, men med en viktig skillnad: Vi har en regering som har vågat ta tag i frågan och tillsätta en utredning med tydliga direktiv om hur finansiering av privat utförda välfärdstjänster kan utformas så att den säkrar likvärdighet, kvalitet, samhällsekonomisk effektivitet, behovsstyrning och öppenhet. För inte alltför länge sedan kunde man ana att det fanns en bredare enighet i den här kammaren om att det faktiskt fanns problem med nuvarande system. Inför valet uttryckte till exempel både och dåvarande finansminister att det var problematiskt med riskkapitalbolag inom välfärden därför att de är för kortsiktiga. Det är en inställning som det talas mer tyst om , men som både jag och tycker är högst relevant. Den utveckling som skett, där just riskkapitalbolagens stora företag i välfärdssektorn successivt ökat sin andel av marknaden, är en del av den problembild som ligger till grund för den utredning som har lämnat sina förslag och som remitterats. För är det viktigt att vi fortsätter att värna vår välfärd. Vi vill att våra barn ska få en utbildning som håller hög kvalitet, och vi vill att våra äldre och mest utsatta ska få så bra vård och omsorg som det någonsin går. Om vi fortsätter att låta våra gemensamma medel gå till utdelning av höga vinster och försvinna till skatteparadis är jag i förlängningen inte bara rädd att vår välfärd blir sämre utan också att det riskerar att skada förtroendet för vårt gemensamma. är det tydligt för att alla människor inte är exakt lika. Vi har olika preferenser som behöver bejakas genom en mångfald av utförare och aktörer. tror framför allt på den kraft som idéburen verksamhet medför - där det finns en idé om hur något kan genomföras på bästa sätt och en drivkraft att göra det för den enskilda individens bästa. Det kommer vi att fortsätta värna. En fortsatt utveckling mot allt större aktörer med vinst som primär målsättning riskerar i stället att leda till en allt större likriktning, vilket inte ökar mångfalden. För att uppnå verklig mångfald för medborgarna är det viktigt att försöka vända denna utveckling med stora aktörer och i stället stimulera en ordning där idéburna och mindre aktörer, som inte primärt driver sin verksamhet i vinstsyfte, får en större roll. Vi står här med ett förslag till tillkännagivande till regeringen som rör utförare av olika tjänster inom välfärden. har tillsammans med Socialdemokraterna och skrivit en reservation som beskriver vår hållning utifrån det som föreslås av de borgerliga partierna. Att de borgerliga nu vill göra ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag på hur man tänker arbeta för att öka mångfalden inom välfärdssektorn blir ganska märkligt när remisstiden för utredningen om reglering av sektorn fortfarande pågår och delar av utredningen inte ens har redovisats. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kommunala frågor Det viktiga är givetvis att säkerställa kvaliteten i verksamheter som finansieras med offentliga medel. Men med det sagt får inte välfärden hanteras som vilken marknad som helst. Vi är inte konsumenter i förhållande till välfärden; vi är medborgare. När vi ser att utvecklingen går åt ett annat håll än vad vi tänkt måste vi politiker också vara beredda att agera. Det hoppas jag att vi kan få uppslutning bakom i den här kammaren. I valrörelsen satte tydligt upp frågan om vinsterna i välfärden på den politiska dagordningen. Och efter valet gjorde och regeringen en vinstöverenskommelse, där vi kom överens om att vinstjakten som incitament i välfärden ska tas bort. Vi enades också om att säkerställa att offentliga medel används till just den verksamhet de är avsedda för och att eventuella överskott som huvudregel ska återföras till den verksamhet där de uppstått. En del av överenskommelsen var att en utredning skulle tillsättas, och tillsattes som huvudutredare för , som lämnat delbetänkandet Ordning och reda i välfärden. Det är en tung och gedigen utredning på 861 sidor som Reepalu har lagt på regeringens bord. Utredningen visar att avkastningen bland välfärdsföretagen i förhållande till operativt kapital uppgick till . Kartläggningen visar även att företag gör övervinster, det vill säga vinster som överstiger den ersättning som marknaden kan anse som rimlig. Det finns företag som gör mycket stora vinster och därmed har en mycket hög kapitalavkastning. Enligt utredningen gick till övervinster . Det skulle räcka till 10 000 nya lärare. Utredningen konstaterar också att välfärden har särskilda egenskaper som gör att den inte fungerar som vanliga marknader, där kunden eller brukaren själv betalar, utan kan betraktas som kvasimarknader. De marknadsmekanismer som fungerar på vanliga marknader och då leder till ökad effektivitet fungerar inte på samma sätt när de uppstår i välfärden. Det är en utredning som konstaterar att det bara finns ett sätt att stoppa vinstjakten, och det är inte genom kvalitetskriterier. Utredningen anser att det bör införas en reglering som syftar till att offentliga medel som är avsedda för välfärdsverksamhet i huvudsak ska användas till den verksamhet de är avsedda för. Utredningen har också övervägt alternativ till en sådan reglering, bland annat att ställa mer detaljerade kvalitetskrav i upphandlingar och att ställa bemanningskrav på utförarna av välfärdsverksamhet. Men man konstaterar att de problem och risker som kan konstateras i nuvarande system inte kan lösas genom att ställa bättre kvalitetskrav eller utveckla uppföljningen av dessa. Man kan snarare konstatera att det skulle resultera i färre och stora aktörer som klarar av att ta sig genom krångliga upphandlingsprocesser som mindre aktörer slås ut. kommer kontrollsystemet för det offentliga att bli gigantiskt stort. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kommunala frågor Dagens tillkännagivande från de borgerliga partierna och det handlar om att man vill se en mångfald av aktörer. Det är något som Reepalus utredning har kollat på, och man konstaterar att utredningen anser att en fortsatt utveckling mot allt större, vinstsyftande aktörer riskerar att leda till mer likriktning och minskad mångfald för brukarna. Det är därför vi måste förändra lagstiftningen så att vi får en mångfald av aktörer som har verksamheten som huvudfokus, inte vinsterna. Vi vill se aktörer som vill driva verksamhet i skolan för att barnen ska lära sig mer, som vill driva äldreomsorg för att de gamla ska få en bra ålderdom och som vill driva sjukvård för att de sjuka ska få vård efter behov - inte aktörer som vill göra enorma vinster. För att stoppa vinstjakten som incitament måste vi reglera vinsterna så att vi får en välfärd med olika aktörer - offentliga, ideella och privata - som alla har verksamheten i fokus, inte vinstjakten. Vinstintresset i välfärden har varit en borgerlig experimentverkstad med stora komplikationer. Skolresultat har sjunkit, gamla har lämnats ensamma , och förskolebarn har fått knäckebröd och vatten till frukost. Vi kan inte låta svensk välfärd vara en plats där borgerliga ekonomer och politiker får pröva om deras ideologi fungerar - om man kan göra en marknad av precis vad som helst. De borgerliga partiernas väljare håller heller inte med sina partier om vinsterna i välfärden. undersökte saken kom man fram till att anser att vinstutdelning inte ska tillåtas medan tycker att det är ett dåligt förslag. Bland samtliga partiers sympatisörer finns en klar övervikt för att det är ett bra förslag att inte tillåta vinstutdelning. Bland och sympatisörer är för att man reglerar vinsterna. Bland och sympatisörer är det , och av Liberalernas sympatisörer tycker att förslaget är bra, medan tycker att det är dåligt. Vad leder då vinstintresset till? I vården undergrävs helt enkelt själva syftet med vården när marknadstänkandet och vinstintresset står i fokus. I hälso- och sjukvårdslagen står det så här: ". respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård skall ges företräde till vården." Reepalus utredning konstaterar att hälso- och sjukvårdslagen, skollagen och andra lagar om vår gemensamma välfärd riskerar att komma i konflikt med vinstintresset. Lagen om valfrihet innebär att vårdbolagen själva får bestämma var de ska etablera sig, och så länge som de flesta av dem drivs med vinst som drivkraft så gör de det främst där befolkningsunderlaget är så stort som möjligt och folkhälsan god, för då kan också lönsamheten bli så hög som möjligt. Huvuddelen av alla nya privata vårdcentraler har sedan LOV trädde i kraft etablerats i storstadsregionerna. De som redan bodde nära en vårdcentral har fått två vårdcentraler bort. Men andra har i stället fått längre till närmaste vårdcentral. Lagen om valfrihet är uppenbarligen inte till för dem. visar att befolkningen i 196 områden med sammanlagt 260 000 invånare har fått en försämrad geografisk tillgänglighet. Men framför allt ser man att resurser har gått från områden där inkomsterna normalt är lägre och vårdbehovet större till privata bolag i mer välmående områden. Det offentliga, som till skillnad från de privata bolagen är skyldigt att ge alla vård, får fortsätta att försöka bedriva en så bra sjukvård som möjligt där de sjukaste patienterna finns men med mindre pengar . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Kommunala frågor Vården har inte obegränsade resurser, vare sig ekonomiska eller personella. Ska vi kunna erbjuda alla en effektiv och jämlik sjukvård måste de som arbetar i vården få ägna sig åt vård, inte åt ekonomi. Vården måste få de resurser som behövs.