bet · H401MJU8 · 2017-03-07 00:00:00 — Alliansen införde första i . Man tog ett samlat grepp om rovdjurspolitiken, vilket mynnade ut i en proposition som biföll . Dessutom tog Alliansen fram en samlad strategi för det fortsatta arbetet med biologisk mångfald och ekosystemtjänsterna. Vill regeringen fortsätta att stärka arbetet kan den ju börja med denna strategi, där det finns konkreta åtgärder för att nå de tio etappmålen som rör biologisk mångfald. Jag skulle särskilt vilja lyfta fram reservation nr 4 som en punkt i dagens debatt. Det är en reservation från och gällande jakten på skarv. Fågelfamiljen skarv är en naturlig del av den svenska faunan. Den lever i skärgårdar och längs med långa kust. Skarvarna är duktiga dykare och flitiga fiskare. Den som på sin båttur har sett en upprätt sittande fågel med utsträckta vingar har antagligen sett en skarv som torkar vingarna efter ett lyckat fiske. Fågelfamiljen skarv är också viktig för flera andra arter i ekosystemen. Den utgör föda för större örnar, och den erbjuder skydd för sillgrisslorna, som häckar i dess kolonier. Den är också en sorts medhjälpare när måsar och trutar äter den överblivna fisken. Skarven är dock långt ifrån oproblematisk. De öar där skarven häckar utsätts för stora påfrestningar när skarven i stor skala för näringen från havet och upp på land genom sin spillning. Detta leder till uppenbart förändrade och försämrade levnadsförhållanden för de landlevande organismerna. Spillningen har en frätande effekt och gör att skärgårdsöar får ett lite skelettliknande utseende med döda träd och obefintlig vegetation på marken. På flera håll ute i landet är situationen ohållbar. Dessutom har skarven en betydande inverkan även på fisket - dels äter den stora mängder fisk, dels orsakar den skador på redskap som sedan måste lagas eller ersättas till höga kostnader. Detta bör regeringen ta till sig. För att komma till rätta med problemen bör jakten på skarv utökas. På det sättet kan vi också nå en hållbar nivå i beståndet. Därför vill jag yrka bifall till reservation nr 4. Att viltförvaltningen är decentraliserad är bra och viktigt. Det är bra att beslut om jakt, viltvård och rovdjursförvaltning fattas nära de människor som berörs, för det är ofta där kunskapen finns. är det länsstyrelserna som har beslutanderätt gällande skyddsjakten. Det är länsstyrelserna som bestämmer om jägare ska få genomföra skyddsjakt, och det är länsstyrelserna som bestämmer om ersättning ska betalas ut för den genomförda insatsen. Låt mig göra kammaren uppmärksam på en sak när det gäller jakt och länsstyrelser. Djur bryr sig ganska sällan om organisering; det är få vargar som går över en länsgräns och tänker att Axel ändå hade en del bra idéer . Det gör att nuvarande system ibland faller kort, för är det så att avgörandet beträffande ersättning till jägaren beror på den geografiska platsen där djuret skjuts och inte på det ursprungliga beslutet. Systemet kan med andra ord göra att ersättningen uteblir om jägaren under pågående skyddsjakt skjuter en varg på fel sida om länsgränsen. Detta är väldigt beklagligt. Att mista ett tamdjur är en påfrestning för lantbrukare, och att då som jägare - ibland är ju jägaren och lantbrukaren samma person - gå miste om ersättning för avsatt tid och utestående kostnader gör inte saken särskilt mycket bättre. Därför vore det önskvärt att regeringen tog initiativ till att i alla fall göra en översyn av reglerna för ersättning vid skyddsjakt, i syfte att skapa ett mer rättvist och kanske mer ändamålsenligt system. Jag vet att regeringen har svårt att komma överens i frågor som rör jakt och viltvård - landsbygdsministern har ju lovat att komma med förslag för att underlätta för funktionsnedsatta jägare att använda motorfordon vid jakt - men om regeringen tar dessa frågor på allvar är det att sätta fart. föreslår en översyn av ersättningarna för skyddsjakt. Den som genomför skyddsjakt ska också ha rimligt betalt. har drygt 200 arter försvunnit från . De flesta av dem var inte så vanliga i vårt land, och det har därför inte påverkat ekosystemen särskilt mycket när de har flyttat härifrån. har det dessutom tillkommit hundratals nya växt- och djurarter till den svenska och faunan. Många är trevliga tillskott, men andra är så att säga mindre trevliga. Det är nämligen så att nya arter tar med sig nya utmaningar. Flera av de arter som har hittats i har inga naturliga fiender här. Ett exempel är den amerikanska hummern. Det är en art som ursprungligen kommer från . Ett femtiotal sådana har fiskats upp på , och mörkertalet kan vara stort då de lever väldigt djupt och därför inte alltid följer med upp. Det är ganska beklämmande, eftersom amerikansk hummer sprider dödliga bakteriesjukdomar till den europeiska hummern. Ett annat exempel är mårdhunden, som äter stora mängder grod- och fågeldjur. På vissa håll hotar den hela bestånd. Det är samma sak här som i många andra viltförvaltningsfrågor - det finns beprövade lösningar. Regeringen skulle till exempel kunna gå fram med de tillkännagivanden angående viltutfodringen som gjorde . Mer om invasiva arter - som mårdhund och amerikansk hummer, men även kungskrabba och den kannibaliska spanska skogssnigeln - och stävjandet av dem skriver i reservation nr 12. Slutligen vill jag fästa ledamöternas uppmärksamhet vid reservation nr 16 om genetiskt modifierade organismer. Teknikutvecklingen genomsyrar hela samhället, och primär- och livsmedelsproduktionen kommer inte att stå utanför. Växtförädlingsteknik som ständigt förnyas ger möjlighet att minska användning av gödning och växtskyddsmedel, som näringsinnehåll kan förbättras ganska avsevärt. Modern växtförädling är en framtidsfråga, kanske särskilt avseende den globala livsmedelsförsörjningen, och den potential som finns i detta bör vi ta till vara. Den mest avancerade växtförädlingen - genetisk modifiering av organismer - möter dock rädsla på grund av okunskap. Låt mig säga följande: Svenska beslut angående genetiskt modifierade organismer ska fattas på vetenskaplig grund. Det är en tradition vi har haft länge, och det är fullt rimligt att det är så. Det är inte politikers roll att överpröva vetenskaplig expertis; har en gröda bedömts som säker ska den också godkännas. Att regeringen vacklar på denna punkt skulle jag säga är ganska bekymmersamt. Man motsätter sig exempelvis ett godkännande av grödor som inte har stärkt motståndskraft mot glyfosat, trots att grödan har bedömts som säker av Europeiska unionens expertmyndigheter och det svenska jordbruksverket. Jag tror att vi behöver gå i en annan riktning - den helt motsatta. Ny teknik borde prövas och användas. För att ny teknik snabbare ska komma ut i produktionsledet borde prövningen också förenklas. En översyn av de regler som omfattar vetenskaplig utvärdering av ny teknik för primär- och livsmedelsproduktion borde genomföras i syfte att föreslå regelförenklingar. Dessutom bör i likhet med benhårt driva linjen att genetiskt modifierade organismer även fortsättningsvis regleras och prövas på unionsnivå. Enskilda länder inom Europeiska unionen borde inte få upprätta handelshinder med hänvisning till pseudovetenskap om grödors farlighet. Ett sådant förhållningssätt skulle på lång sikt hota hela den inre marknaden. Därför vill jag yrka bifall även till reservation nr 16. Vad gäller betänkande MJU8 Biologisk mångfald vill jag yrka bifall till reservation 1 om naturvårdsdirektiven och reservation 11 om ekonomiska villkor vid skyddsjakt. Vi står såklart bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar vi bifall endast till dessa. Art- och habitatsdirektivet, liksom fågeldirektivet, har legat länge i hyllorna i nu och behöver dammas av. Förutsättningarna har förändrats . Då det exempelvis inte fanns vargpopulationer när direktivet kom till utgick det från en annan verklighet än den vi ser . Det var viktigt att skapa en livsmiljö för det fåtal individer som då fanns, men är situationen en annan. Ingen hade väl kunnat ana den koncentration av varg som finns i vissa delar av landet, med medföljande problematik som har skapats på grund av en släpphänt rovdjurspolitik och ett överbyråkratiskt rättssystem kring dessa frågor. Skogsägare har på flera håll nekats att avverka sin skog på grund av till exempel lavskrika. Det är bekymmersamt och får ekonomiska konsekvenser, vilket kan betyda stora inkomstförluster för den enskilde skogsägaren. och har bestämt riktlinjer för hur artskyddsförordningen ska tillämpas, men både myndigheter och skogsbruket vill att lagen ses över. Ingen fråga inom skogssektorn väcker mer diskussion än tillämpningen av artskyddsförordningen. Detta är en lag som syftar till att skydda vissa utpekade arter och deras livsmiljöer enligt EU:s naturvårdsdirektiv. Ett exempel på detta kommer från och gäller bombmurkla, som förekom på marker där en skogsägare inte fick ta ned en och en halv hektar som han ville. Han skulle heller inte få någon kompensation för detta, men fick han ändå rätt i Mark- och . Med denna tolkning av artskyddsförordningen omöjliggörs skogsbruk på mycket stora arealer. Både den privata och samhällsekonomiska kostnaden blir ganska stor. Björnjakt kan vara farligt. Likaså kan det vara farligt om en björn anfaller oanmält vid älgjakt eller annan jakt. Ska man då riskera jaktbrott om man har fler än två patroner i magasinet? Detta är en lag som ter sig mycket märklig - fem patroner är tillåtna när man jagar en ofarlig hjort, men två patroner är det som gäller när man jagar en livsfarlig björn. Det kan ju också vara så att man skadskjuter och behöver sätta ett avgörande skott. Ska man då inte kunna göra det för att man hade för få patroner från början? I en studie från SLU Aqua har man undersökt spyor från skarv i ett område som sträcker sig från över till . Studien visar att fritidsfisket tar ungefär abborre , medan skarven äter omkring abborre . Även gråsäl gillar abborre. Studien visar att sälar äter ungefär lika mycket som fritidsfisket tar upp. När det gäller gädda tar skarv, säl och fritidsfiske ungefär lika mycket med vardera. Yrkesfiskets påverkan på arterna är betydligt mindre. Vi i vill se en allmän jakt på skarv och en licensjakt på säl, precis så som näringsidkarna längs kusten önskar. Det är jättebra att det nu har införts en ordning där överklaganden av beslut om jakt på stora rovdjur prövas av en och samma domstol. Detta skapar kontinuitet. Det är också bra att beslut om licensjakt på varg får fattas , så att man hinner med alla överklagandeprocedurer innan jakttiden tar sin början. Det skyndsamhetskrav som regeringen har infört - om att överklagad skydds- och licensjakt ska hanteras skyndsamt med förtur i domstolen - är också bra. Frågan är bara hur det kommer att fungera i praktiken. För att undvika att vargjakten ställs in vore det bra om ett tillägg förs in i föreskrifter om att jakttiden ska kunna förlängas vid behov oavsett om den ordinarie jakttiden är förbi, alltså efter . Detta har motionerat om. Olika länsstyrelser betalar olika för att få skyddsjakt utförd. I lovas man ersättning medan grannlänet inte vill betala för jakten, trots att skyddsjakten gäller samma varg. Detta kan ju te sig märkligt. I menar man att den som ansöker om jakten får betala, enligt naturvårdshandläggaren där. Frågan är då om alla drabbade djurägare är villiga att söka skyddsjakt om de riskerar att själva få betala. Det finns inga enhetliga regler i för vem som ska betala för skyddsjakt. De olika länsstyrelserna gör egna tolkningar. I avlönade samtliga jägare som utförde uppdraget. De som tog ledigt från sina jobb eller företag fick ersättning för utebliven arbetsinkomst. När en varg i avlivades fick jaktledaren ersättning, och dessutom fick hundförare och eftersöksekipage betalt. En rad länsstyrelser har beslutat att inte betala någonting för skyddsjakt. Principen är där att den som ansöker om skyddsjakten också ser till att den blir utförd. En jaktledare utses, men får denne ihop jägare som ställer upp? Det kanske inte alltid är så lätt. Ska skyddsjakten utföras gratis? Vem ska utföra jakten i den händelse det inte går att få tag i frivilliga som vill jobba gratis? Det är också en fråga som man bör ställa sig. Det handlar om reglerna för hur viltskadepengar får användas och hur samhället ska göra med skyddsjakter och ersättningar . En sak som är säker är i alla fall att länsstyrelsernas agerande måste bli mer enhetligt om det ska bli någon ordning och reda på den här problematiken. När jag läste igenom betänkandet om biologisk mångfald och särskilt några av reservationerna från de borgerliga partierna och , som bland annat handlar om att vi inte ska följa internationella konventioner, att vi ska jaga fler djur - även om de är hotade - och att vi ska tillåta mer av genommodifierade organismer, väcktes tanken hos mig att det kanske kan vara på sin plats att diskutera varför det över huvud taget är viktigt att bevara arter. Låt oss jämföra med ett flygplan. Ett flygplan består av tusentals olika små delar. Jag ska inte gå in på detaljerna om alla de här delarna, men det vi kan vara rätt säkra på är att varje del i ett flygplan behövs. Jag tror i alla fall inte att någon här skulle vara beredd att säga att vi kan plocka bort var tionde del i flygplanet och att det nog kommer att fungera ändå. Om vi för över den jämförelsen till naturen är det ungefär likadant där. Allt hänger samman. Plankton i vattnet äts av fiskarna, vissa fiskar blir jagade av sjöfåglar, vissa sjöfåglar blir kanske uppätna av större djur och så vidare. Så är det i naturen. Vi vet att en kedja inte är starkare än sin svagaste länk, och så är det också med arterna i naturen. Allting hänger samman i ett väldigt komplext ekosystem. Därför är det viktigt att värna arter. Därför kan vi inte ta några risker i naturen och säga: Men vi kör på. Vi kan säkert utrota den gruppen; om den försvinner gör det säkert ingenting. I takt med att klimatet förändras och det blir varmare på jorden växer snarare behovet av motståndskraftiga ekosystem. Man brukar säga att de ska vara resilienta. Om vi ska ha motståndskraftiga ekosystem handlar det just om att vi ska värna mångfalden i ekosystemen. Det är min raka uppmaning till de borgerliga partierna och att inte ta några risker här. Äventyra inte den mångfald av arter som vi har! Den är väldigt illa ute redan som det ser ut . I Artdatabankens lista över rödlistade arter, som kom , kan vi se att det är allt fler arter som rödlistats och behöver någon form av skydd. Skulle ni borgerliga partier och verkligen plocka bort framrutan i cockpit eller en vinge på flygplanet och sedan vara beredda att sätta er i flygplanet? Nej, jag tror inte det. På samma sätt ska vi inte heller ta några risker i naturen. En annan viktig fråga, fru talman, i betänkandet handlar om artbevarande i andra länder, närmare bestämt elefanter som också är en illa utsatt art. dödas tiotusentals elefanter i . De skjuts främst därför att man är ute efter deras elfenben. Handeln med elfenben är väldigt lukrativ. Det sägs också att den här handeln, som ska vara illegal, finansierar kriminella terroristgrupper som och andra. Som sagt ska den här handeln nu vara förbjuden, men det finns vissa undantag. Undantagen, som handlar om att länder som , , och ska kunna sälja vissa elfenben mellan varandra, används som ett kryphål och gör att försäljning av elfenben fortsätter att vara en storskalig verksamhet. hölls det stora toppmötet för Cites, den konvention som reglerar förbud mot handel med utrotningshotade arter. Vi var nog flera som hoppades på ett totalförbud mot handel med elfenben utan undantag, men så blev det tyvärr inte. Till min besvikelse kunde jag konstatera att inte heller och EU var pådrivande för ett sådant totalförbud. Därför tycker jag att vår reservation 14, som just tar upp vikten av ett totalförbud mot handel med elfenben, är så viktig och vill avsluta med att yrka bifall till den. Tack, , för passningen till de borgerliga partierna. Jag känner mig lite träffad. Människan är på många sätt unik. Förutom att vi använder eld och uppfann hjulet har vi gjort en grej som är viktig och som skiljer oss från många andra djur: Vi har tagit oss ut ur näringskedjan. Vi behöver egentligen inte äta andra djur, och vi behöver inte få våra liv avslutade med att någon hoppar på oss på savannen, utan vi kan dö i en säng omgivna av människor som älskar oss. Det gör att vi är ganska unika. Vi har då ett ansvar för att hålla balans i det övriga djurriket. Jag kan instämma i att där har människan kanske inte haft bästa track record de . Men vi måste någonstans vara överens om att det behövs en balans i djurriket, liksom det i flygplansliknelsen från krävs ett särskilt förhållande mellan vingar och vikt på dem som är i flygplanet. Det är inte bara så att alla delar ska ingå, utan de ska också vara av rätt storlek. Därför tror jag att vi behöver titta på balansen i ekosystemen och se över om skarvens utbredning i verkligen är så hållbar. Sedan skulle jag vilja ställa en fråga till om just det som är gott och det som är naturligt. Det kanske inte är så naturligt att bedriva skydds- och licensjakt på djur. är frågan om det som är gott och det som är naturligt är samma sak. Att jag skulle bli uppäten av en björn kan ju verka ganska naturligt, för det finns en risk i naturen att bli uppäten av ett djur. Men det är inte så gott. Det finns alltså en skillnad däremellan. Jag skulle vilja fråga om inte instämmer i att vi har ett ansvar för att hålla balans i ekosystemen. Innebär det då inte att vi behöver reglera när vi ser obalanser? Mitt korta svar på frågan är: Ja, vi människor har ett särskilt ansvar i det här avseendet. Vi har redan gått in och intervenerat i det som är "naturligt", så självklart har vi ett sådant ansvar. Jag och är inte principiellt motståndare till jakt. Det kändes som att det mellan raderna var lite det som frågan handlade om. Tvärtom kan det ibland vara viktigt att reglera vissa bestånd. Men vad jag inte förstår är varför vi ska ha en relativt storskalig jakt på rödlistade och direkt hotade arter, som vill, till exempel på varg. Det kan inte vara ansvarsfullt och inte heller vara i linje med våra internationella åtaganden. Vi brukar ju vilja värna arter och utrotningshotade djur i andra länder. Men när det kommer till en rödlistad art i vårt eget land tycker att man ska ha en storskalig jakt på den. Varför tycker ni så? Tack, , för förtydligandet! Det var inte min mening att lägga in mellan raderna att är emot jakt, men det finns ändå vissa principiella frågor där vi kommer fram till olika slutsatser när det gäller just jakt och viltvård. Vi är två partier som står ganska långt ifrån varandra, och det är så att säga okej. frågar specifikt om jakt på varg. Nej, vi ska inte utrota vargen i . Däremot kan vi vara ärliga med att det finns ett problem när vargen tar tamdjur i trädgårdar. Då är det något i viltförvaltningen som har brustit, och då behöver vi komma till rätta med det. Jag skulle säga att det är något typiskt moderat, om jag ska göra en utblick kanske mest tillbaka, att kontinuerligt utvärdera, förändra och föreslå ny politik. Vi vill lösa problem, och finns det ett problem med att vargen tar tamdjur i trädgårdar är vi beredda att se på olika lösningar på det. Vi vill däremot inte utrota vargen. Det finns inte något förslag om fri jakt på varg i . Det är inte det vi föreslår. Ni vill ha licensjakt på varg. Där skiljer ni er mot , som säger att vi ska ha skyddsjakt. Det är intressant att tar upp just det exemplet. Skyddsjakt är just när man blir direkt attackerad. Licensjakt är vad jag skulle kalla något av en storskalig jakt. Man sätter upp ett mål för hur många av en art som ska skjutas och går sedan ut och uppmanar jägarna att göra det. Det tycker jag inte att man ska göra när det gäller en art som är hotad. Jag förstår att inte vill utrota vargen och tror inte att det finns en enda människa i som driver ett sådant krav. Men tyvärr kan en storskalig jakt just leda till att bevarandet av en art fungerar ännu sämre. Jag skulle säga att det är precis det som vi tyvärr ser. Jag yrkar bifall till reservationerna 3 och 4. behöver decentraliseras ytterligare - från europeisk nivå till nationell nivå och från nationell nivå till regional nivå. Regelverket för skydd för värdefulla livsmiljöer och arter i EU bör anpassas efter de olika nationella förutsättningarna. Beslut om skydd av vilda djur och hotade arter är en fråga där medlemsstaterna i större grad bör återfå beslutsmakten. Här krävs flexibilitet med hänsyn till de olika naturliga förutsättningar som finns inom unionen. Djur- eller växtarter som är hotade i södra kan vara talrika på ett skadligt sätt i de nordliga medlemsländerna. Licensjakt på varg, skyddsjakt på skarv i skärgårdsmiljöer, fiske och försäljning av signalkräftor och jakt på vildsvin är exempel på frågor som bör avgöras nationellt. I detta sammanhang vill jag också säga att det är ytterst olämpligt att regeringen vill ändra sammansättningen i viltförvaltningsdelegationerna. Det hade aldrig skett med en alliansregering. Det är viktigt att viltförvaltningsdelegationerna får vara instrument för en effektiv och välfungerande lokal förvaltning av viltresurserna, inte en politisk sandlåda. Det finns ett behov av att förändra EU:s art- och habitatsdirektiv. krävs enhällighet i ministerrådet för att flytta en art från listan över djur som anses kräva noggrant skydd. Detta har aldrig gjorts. anser att det behöver införas en smidigare rutin för att omklassa hotstatusen för olika arter i takt med att populationerna växer eller krymper. Det bör också skrivas in i direktivet vilka juridiska regler som ska gälla för prövning av beslut som kan beröras av direktivet. Det måste i praktiken vara möjligt att ordna skyddsjakt och licensjakt utan orimligt långa överklagandetider. bör därför tillkännage för regeringen som sin mening att ska verka för en ändring av art och habitatsdirektivet. I avvaktan på eventuella ändringar i direktivet kan utforma en instansordning som gör att domstolsprocessen går snabbare. Regeringen gjorde förändringar i jaktförordningen i ett försök att skapa en snabbare instansordning under gällande EU-direktiv. Men fortfarande innebär processen att fyra olika instanser kan pröva ett ärende. Därför bör ärenden om skyddsjakt och licensjakt endast överprövas i en domstol, som därigenom blir sista instans. Regeringen bör därför lägga fram ett förslag till en sådan instansordning. Rovdjursangrepp på tamboskap och husdjur kan orsaka stor ekonomisk skada för lantbrukare och leder till stor otrygghet bland många som lever i rovdjurstäta områden. vill att det ska gå att bedriva en ändamålsenlig skyddsjakt kombinerat med ersättningar till dem som får sina tamdjur rivna och dödade av rovdjur. Ingen av våra svenska rovdjursarter är utrotningshotad. Vi anser att en fortsatt riktad och selektiv jakt på varg behövs och är möjlig utan att påverka vargens gynnsamma bevarandestatus. De ekonomiska ersättningar som staten betalar ut för rovdjursdödade tamdjur behöver ses över så att en rimlig kompensation ges. behövs andra åtgärder för att minimera rovdjursskadorna. Det stora antalet vildsvin i vårt land orsakar skador för stora belopp . För jordbruket rör det sig om ca . Bönderna får betala det högsta priset då vildsvinen bökar upp åkrar och vallodlingar med stora skador som följd. Bonden får inget stöd för förlorad skörd, inga pengar för stängsel och ingen ersättning för den tid som måste läggas på avskjutning. Vildsvinen står också för ett stort antal viltolyckor i trafiken, omkring 3 000 . fanns möjlighet att få statlig ersättning för dessa skador enligt viltskadeförordningen, men det upphörde . föreslår att markägare ska kunna få ersättning för skador orsakade av klövvilt. Totalt innebär budgetförslag att anslaget för ersättningar för viltskador höjs med . De väl etablerade stammarna av säl och skarv i har en betydande inverkan på fiskbestånden. och skarv orsakar även skador på redskap, som måste lagas eller ersättas.