bet · H401JuU19 · 2017-03-24 00:00:00 — Utskottet konstaterar att regeringen gett en utredare i uppdrag att lämna förslag på en modell för lokal samverkan på individnivå för att förebygga återfall i brott. Uppdraget ska redovisas . Utskottet vill inte föregripa den beredning som pågår och avstyrker därför motionsyrkandena. Mot bakgrund av det arbete som pågår ser utskottet inte heller skäl att ställa sig bakom de yrkanden som framförs i motion 2016/17:730 (V) om att ta fram en nationell handlingsplan för att utveckla det återfallsförebyggande arbetet (yrkande 2) och om att göra kraven på samverkan mellan de myndigheter som är ansvariga för det återfallsförebyggande arbetet både skärpta och samstämmiga (yrkande 3). Utskottet avstyrker även dessa yrkanden. Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att arbetet för att förstärka det återfallsförebyggande arbetet pågår på olika nivåer. Som framgår ovan, och som utskottet konstaterat vid beredningen av regeringens skrivelse om om återfall i brott (bet. 2015/16:JuU8 s. 18), är fler av de åtgärder som den tidigare utredningen flexibel och effektiv kriminalvård fick i uppdrag att titta närmare på uppmärksammade av regeringen. Utskottet vidhåller denna uppfattning och avstyrker därför motionerna 2016/17:1534 (KD) yrkande 1 och 2016/17:3232 (M) yrkande 1 om att återuppta den nedlagda utredningen. I motion 2016/17:3232 (M) yrkande 6 begärs en översyn av möjligheterna att utöka arbetet med särskild utslussning. Som framgår ovan gav regeringen i uppdrag att utveckla och förstärka myndighetens arbete med utslussning. Uppdraget ska slutredovisas . Utskottet vill inte heller här föregripa den beredning som pågår och avstyrker motionsyrkandet. Utskottet ser inte heller skäl att ställa sig bakom yrkandena i motionerna 2016/17:1534 (KD) yrkande 8, 2016/17:1535 (KD) yrkande 9 och 2016/17:3383 (KD) yrkande 2 om att införa en arbetsmetod likt s.k. social impact bonds, som används i . Utskottet avstyrker yrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att kriminalvården ska arbeta för att fler intagna ska genomgå lämpliga behandlingsinsatser. Jämför reservation 10 (M). I motion 2016/17:3232 av m.fl. (M) yrkande 5 yrkas att Kriminalvården ska arbeta för att alla intagna i anstalt som har behov av behandling ska genomgå lämpliga behandlingsinsatser. Motionärerna anför att det är viktigt att tiden på anstalt används för att rusta klienten för ett framtida liv utan kriminalitet. En intagen är enligt 3 kap. 2 § fängelselagen skyldig att utföra eller delta i den sysselsättning som anvisas honom eller henne. Med sysselsättning avses inte bara arbete och utbildning utan även andra former av programverksamhet. En annan sak är att det inte alltid kan anses meningsfullt att ålägga en intagen att delta i brotts- och missbruksrelaterad programverksamhet som han eller hon saknar motivation för (prop. 2009/10:135 s. 129). Av årets budgetproposition (s. 33) framgår att av de klienter som avslutade sin verkställighet av skyddstillsyn respektive fängelse i anstalt hade en knapp tredjedel respektive en dryg fjärdedel deltagit i behandlingsprogram. av dessa fullföljde hela programmet. Regeringen anför att resultaten innebär en viss försämring i förhållande till föregående år. Kriminalvårdens ambition att öka deltagandet i långa och medellånga behandlingsprogram har inte uppnåtts . Däremot kan det konstateras att antalet klienter som deltagit i program riktade till våldsbrottsdömda mer än fördubblades jämfört med året innan. Regeringen anför också i ovan nämnda proposition (s. 42) att det inte är tillfredsställande att resultaten inom flera områden inom klientverksamheten visar stillastående eller tillbakagående resultat, t.ex. att andelen klienter som genomgår adekvata behandlingsprogram har sjunkit och att den totala sysselsättningsgraden i anstalt inte är högre. Regeringen förväntar sig att Kriminalvårdens nya organisation, som möjliggör en tydligare nationell styrning och ledning, tillsammans med pågående utvecklingsarbete ska bidra till en positiv utveckling av resultaten på dessa områden. Av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 7) framgår bl.a. att Kriminalvården har infört en ny struktur för programledarutbildningen. Ett antal program håller på att utvecklas och testas, och ett s.k. öppet intag där klienten kan fullfölja programmet även vid förflyttning har provats . Kriminalvården anför att den medvetna strategin att öka medellånga och långa behandlingsprogram har börjat visa effekt genom en viss ökning av antal fullföljda program, särskilt inom frivård. Vidare har en nationell handlingsplan för samordning av insatser för klienter tagits fram. Av Kriminalvårdens årsredovisning framgår bl.a. följande (s. 34 f). Deltagande i behandlingsprogram utgör av sysselsättningstiden på anstalt. Behandlingsprogram är även en behandlingsinsats inom frivården. Syftet med Kriminalvårdens behandlingsprogram är att förhindra återfall i brott genom att ge klienten nya kunskaper, färdigheter och insikter. Programmen ackrediteras, vilket betyder att de genomgår en vetenskaplig bedömning, där en oberoende forskarpanel granskar programmets innehåll och sättet att genomföra det på. På så vis säkrar vi att behandlingen sker på vetenskaplig grund och kan förväntas ha effekt på risken för återfall i brott. Effekterna av program utvärderas. Om ett program inte har förväntade effekter tas det bort ur Kriminalvårdens programutbud. Målgrupperna för behandlingsprogrammen är klienter som bedöms löpa risk för återfall i ny brottslighet. Angående programgenomförande nämns bl.a. följande (s. 36). Kriminalvårdens strategiska inriktning för behandlingsprogram är att öka andelen medellånga och långa program. För att tydliggöra detta gör Kriminalvården nu en intern indelning av behandlingsinsatserna i förberedande insatser, behandlingsprogram och förstärkande insatser. Behandlingsprogram är i princip det som tidigare benämnts långa eller medellånga program, och kan betecknas som den egentliga behandlingsinsatsen där brottsbeteendet och de identifierade riskfaktorerna bearbetas effektivt. I årsredovisningen inkluderas dock samtliga behandlingsinsatser under kategorin behandlingsprogram. Strategin börjar så sakta få genomslag och andelen klienter som fullföljt ett längre behandlingsprogram ökar något jämfört med , främst i gruppen med skyddstillsyn som påföljd. Detta följer strategin om särskilt fokus på ökning av behandlingsinsatser i frivården. Vi ser också att andelen längre program av totalt antal genomförda behandlingsinsatser ökar något jämfört . Denna utveckling syns särskilt i frivården. Av årsredovisningen (s. 102) framgår även att av de klienter som avslutade sin verkställighet av skyddstillsyn hade en knapp tredjedel deltagit i behandlingsprogram. Av de som avslutade sin verkställighet av fängelse i anstalt hade en fjärdedel deltagit i behandlingsprogram. Vid beredningen av allmänna motioner från motionstiden /16 föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen med anledning av två motionsyrkanden om att personer som dömts för våldsbrott bör ha en skyldighet att genomgå behandlingsprogram (bet. 2015/16:JuU21). Utskottet anförde att en vägran att delta i ett sådant program ska få konsekvenser för möjligheterna till permission och villkorlig frigivning. Den som dömts för grova brott mot närstående eller grova sexualbrott och vägrar att delta i behandlingsprogram ska inte vara aktuell för villkorlig frigivning. biföll utskottets förslag (rskr. 2015/16:174). Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att se över bestämmelserna om villkorlig frigivning (dir. 2016:28). I utredarens uppdrag ingår bl.a. att analysera och ta ställning till om risk för återfall i allvarlig brottslighet ska beaktas särskilt som skäl mot villkorlig frigivning. Oavsett ställningstagande i sak är det också utredarens uppdrag att föreslå hur en ordning där sådan risk beaktas särskilt bör vara utformad. I direktivet anges att en utgångspunkt bör vara att en sådan reglering ska träffa fall där det bedöms finnas hög risk för återfall i allvarliga våldsbrott, allvarliga sexualbrott eller allvarliga brott som begås som ett led i en organiserad brottslighet. Utskottet delar de åsikter som framförs i motion 2016/17:3232 (M) yrkande 5 om att Kriminalvården ska arbeta för att alla intagna som har behov av behandling ska genomgå lämpliga behandlingsinsatser. Utskottet instämmer vidare i regeringens bedömning att det inte är tillfredsställande att andelen klienter som genomgår adekvata behandlingsprogram har sjunkit. Utskottet konstaterar att den fråga som motionärerna tar upp är upp-märksammad av regeringen, och utskottet ser därför inte skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som motionärerna efterfrågar. Utskottet avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet avslår två motionsyrkanden om en rätt för intagna i anstalt och för de som avtjänar frivårdspåföljder att komplettera och fullgöra grundskole- och gymnasieutbildning. Jämför reservation 11 (V). I motion 2016/17:730 av m.fl. (V) yrkande 4 begärs att regeringen bör återkomma med ett förslag som innebär att alla intagna ges rätt att fullgöra grundskoleutbildning samt att det blir obligatoriskt för Kriminalvården att erbjuda kompletterande utbildning för de som inte har någon fullständig gymnasieutbildning. I yrkande 5 begärs att en person som avtjänar frivårdspåföljd ska ges rätt till och stöd av Kriminalvården att komplettera och fullgöra grundskole- och gymnasieutbildning. Av årets budgetproposition (s. 33) framgår att en fjärdedel av klienterna i anstalt påbörjade någon form av utbildning , vilket är i nivå med . Majoriteten av utbildningarna utgörs av teoretiska kurser på gymnasial nivå. Kriminalvården har haft regeringens uppdrag att utreda förutsättningarna för att myndigheten ska kunna erbjuda komplet-terande utbildning på gymnasial nivå för intagna i anstalt som saknar fullständig gymnasieutbildning. I myndighetens redovisning presenteras ett flertal åtgärder som behöver vidtas för att uppnå detta, bl.a. att öka tillgängligheten till studie- och yrkesvägledning, att öka utbudet av vuxenutbildning och att utveckla möjligheter till stöd i undervisningen på klientens modersmål. I regleringsbrevet fick Kriminalvården i uppdrag att utreda förutsättningarna för att myndigheten ska kunna erbjuda kompletterande utbildning på gymnasial nivå för intagna i anstalt som saknar fullständig gymnasieutbildning. Kriminalvården har i enlighet med regleringsbrevet i särskild ordning redovisat till regeringen på vilka sätt myndigheten kan bidra till att fler intagna lämnar kriminalvården med kompletterande utbildning på gymnasial nivå. I Kriminalvårdens regleringsbrev anges också att Kriminalvården ska vidta åtgärder för att öka tillgängligheten och genomströmningen i klientutbildningen. Uppdraget syftar till att myndigheten i högre utsträckning ska kunna erbjuda kompletterande utbildning på gymnasial nivå för intagna i anstalt som saknar fullständig gymnasieutbildning. Kriminalvården ska redovisa vilka åtgärder myndigheten har vidtagit för att uppnå detta. Av Kriminalvårdens årsredovisning framgår bl.a. följande om vuxenutbildning (s. 32). Vuxenutbildning utgör av syssel-sättningstiden i anstalt och omfattar grundläggande och gymnasial nivå. Detta är formell utbildning som ger betyg och kan leda till examen på samma sätt som vuxenutbildning. Betygsdokumenten är neutrala och visar inte att studierna bedrivits inom . bedrivs övervägande kurser i teoretiska ämnen, men det finns också yrkeskurser vid ett par anstalter. Möjlighet att studera på högskolenivå finns i begränsad utsträckning. I samarbete med Arbetsförmedlingen har 34 arbetsmarknadsutbildningar bedrivits på 28 anstalter. På 16 anstalter har även den förberedande utbildningen, Min väg till arbete, bedrivits. Utbildningarna upphandlas av Arbetsförmedlingen i samråd med Kriminalvården. Vid beredningen av motioner i samband med behandlingen av regeringens skrivelse om om återfall i brott avstyrkte utskottet ett yrkande om att intagna ska ges rätt att fullgöra grundskoleutbildning samt om att det ska bli obligatoriskt för Kriminalvården att erbjuda kompletterande utbildning för de som inte har någon fullständig gymnasieutbildning (bet. 2015/16:JuU8 s. 19). Utskottet instämde, i likhet med regeringen, i bedömning att utbildning är en viktig återfallsförebyggande insats och att en god utbildningsnivå ger bättre förutsättningar för tidigare dömda som ska etablera sig på arbetsmarknaden. Utskottet välkomnade därför regeringens avsikt att ge Kriminalvården i uppdrag att utreda förutsättningarna för myndigheten att kunna erbjuda kompletterande utbildning i enlighet med rekommendationer. Utskottet ansåg inte att det fanns behov av det tillkännagivande som motionärerna efterfrågade. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:JuU8). Som framgår ovan har Kriminalvården haft regeringens uppdrag att utreda förutsättningarna för myndigheten att kunna erbjuda kompletterande utbildning på gymnasial nivå för intagna i anstalt som saknar fullständig gymnasieutbildning. I Kriminalvårdens regleringsbrev anges att myndigheten ska vidta åtgärder för att öka tillgängligheten och genomströmningen i klientutbildningen. Utskottet ser mot bakgrund av det anförda inte skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som begärs i motion 2016/17:730 (V) yrkande 4. Utskottet avstyrker motionsyrkandet. Utskottet ser inte heller skäl att ställa sig bakom det som framförs i yrkande 5 och avstyrker även detta yrkande. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att säkerställa att en verkställighetsplan upprättas, om översyn av situationen för kvinnor och hbtq-personer som är intagna på anstalt, om tillgängligheten inom kriminalvården, om att samhällstjänst ska göras till regel för alla som är dömda till fängelsestraff och om en nationell samordnare för omhändertagande av barn till fängslade föräldrar. Jämför reservationerna 12 (V), 13 (V) och 14 (V). I motion 2016/17:730 av m.fl. (V) yrkande 1 begärs att regeringen ska återkomma med förslag på vilka åtgärder som ska vidtas för att säkerställa att en verkställighetsplan upprättas samt att den intagne är delaktig i upprättandet av denna plan. Motionärerna anför att en sådan åtgärd skulle kunna vara att det blir krav på att varje intagen framöver ska godkänna sin verkställighetsplan tillsammans med kriminalvården. I yrkande 7 begärs att det ska göras en djupare översyn av situationen för kvinnor och hbtq-personer intagna i kriminalvårdsanstalt och inom frivården i syfte att förbättra och anpassa kriminalvårdens verksamhet och insatser gentemot dessa klientgrupper. Motionärerna anför att kunskapen i kriminalvården om kvinnor och anpassningen av kriminalvårdens verksamhet till kvinnor inte är tillräcklig. Även när det gäller hbtq-personer finns mycket kvar att göra. I motion 2015/16:55 av m.fl. (V) yrkande 4 begärs att regeringen bör ge , Myndigheten för delaktighet eller annan lämplig myndighet i uppdrag att tillsammans med funktionshinders-organisationerna kartlägga hur tillgängligheten inom kriminalvården ser ut samt presentera förslag på vilka åtgärder som behövs för att kriminalvården bättre ska kunna möta personer med olika funktionsnedsättningar. I motion 2016/17:628 av (S) begärs att regeringen ska överväga behovet av en nationell samordnare för omhändertagande av barn till fängslade föräldrar. Motionären anför att det behövs tydliga riktlinjer och samordning mellan de myndigheter – kriminalvård, socialtjänst och polis – som kommer i kontakt med barn vars föräldrar är frihetsberövade. I motion 2016/17:2436 av (SD) yrkande 1 begärs att samhällstjänst görs till regel för samtliga personer dömda till fängelsestraff. Motionären anför att samhällstjänst kan utföras såväl innanför som utanför anstalten och att arbete är en viktig del i rehabiliteringen och återetableringen till livet utanför fängelset. I yrkande 2 begärs att regeringen ska återkomma med förslag på åtgärder mot de fängelsedömda som vägrar att utföra samhällstjänst. Av 1 kap. 5 § fängelselagen framgår att verkställighet av fängelse ska utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Verkställigheten ska, i den utsträckning det är möjligt, och utan att kravet på samhällsskydd eftersätts, särskilt inriktas på åtgärder som är ägnade att förebygga återfall i brott. För varje intagen ska det upprättas en individuellt utformad verkställighetsplan. Verkställigheten ska planeras och utformas efter samråd med den intagne och i samverkan med berörda myndigheter. Av 6 § fängelseförordningen (2010:2010) framgår att en verkställighetsplan ska grundas på en utredning om den intagnes behov av stöd och kontroll och om vilka åtgärder som bör vidtas under verkställigheten för att minska risken för återfall i brott. Förutsättningarna för att bevilja den intagne ett tillstånd till en sådan utslussningsåtgärd som avses i 11 kap. 1 § fängelselagen ska särskilt övervägas. Vid utformningen av verkställighetsplanen ska hänsyn tas till anstaltstidens längd och den intagnes motivation till förändring. Hänsyn ska också tas till brottsoffer och andra som berörs av verkställigheten. Verkställighetsplanen ska följas upp fortlöpande och ändras när det finns anledning till det. Av 7 § fängelseförordningen framgår att inför frigivningen ska verkställighetsplanen vara särskilt inriktad på konkreta åtgärder som kan underlätta övergången till ett liv i frihet. Samverkan ska utifrån den intagnes behov ske i lämplig tid, med socialnämnden, hälso- och sjukvården, Arbetsförmedlingen och . Vid behov ska samverkan också ske med andra myndigheter, organisationer och enskilda. I Kriminalvårdens regleringsbrev anges att myndigheten ska fortsatt utveckla sin förmåga att för klienterna upprätta individanpassade verkställighetsplaner. Detta ska göras i syfte att säkerställa att varje klient får en sammanhållen och ändamålsenlig verkställighet utan avbrott i de återfallsförebyggande insatserna. Av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 30) framgår följande. Varje klient ska ha en individuell plan för verkställigheten (VSP). Verkställighetsplaneringen syftar till att använda tiden i Kriminalvården till aktiviteter som ska minska risken för återfall i brott. När det gäller intagna på anstalt är ytterligare ett syfte att motverka negativa följder av frihetsberövandet. Planen ska omfatta klientens hela verkställighet. Anstalterna ansvarar för verkställighetsplaneringen i anstalt. För frivårdsklienter ansvarar frivården för verkställighetsplaneringen. Frivården deltar tidigt i planeringen för de klienter där beslut fattas om övervakning vid villkorlig frigivning. Detta ger bättre förutsättningar för att verkställighetsplanen följer en röd tråd genom hela verkställigheten. Av årsredovisningen (s. 30) framgår att av alla klienter får en VSP, med undantag av intagna i anstalt med en strafftid på . För att inte bara kunna följa hur många VSP som genomförs planerade Kriminalvården att i årsredovisningen presentera en indikator för att följa tid till fastställande av VSP. har dock föreskriften ändrats, vilket innebär att statistik inte kan presenteras. Det kommer däremot att vara möjligt . har Kriminalvården bedrivit verksamhetsprojektet för att förbättra arbetet med verkställighetsplanen och därigenom det återfallsförebyggande arbetet. Av Kriminalvårdens webbplats framgår att verkställighetsplanen består av två delar: utredning och plan. Utredningen är en bred genomgång av den dömdes ekonomiska och sociala situation, utbildning, bostad, familj och missbruk. Det görs också en risk- och behovsbedömning för att kunna planera t.ex. behandlingsinsatser. Planeringen görs av Kriminalvårdens personal tillsammans med den intagne. Kvinnors och hbtq-personers situation i fängelse Kriminalvården har skilda fängelser för kvinnor och män. Kvinnor som är dömda till fängelse avtjänar sitt straff på anstalterna Hinseberg, Färingsö, , Ljustadalen, eller anstalten . Av Kriminalvårdens webbplats framgår att den personal som arbetar på dessa anstalter är utbildad för att kunna möta särskilda behov hos dömda kvinnor. Vidare framgår att antalet kvinnor intagna i fängelse varierar mellan 200 och 300 . Det är av det totala antalet intagna i svenska fängelser. I Kriminalvårdens regleringsbrev anges att myndigheten ska redovisa på vilket sätt man arbetar för att uppmärksamma frågor om mänskliga rättigheter samt för att förebygga och motverka diskriminering. Inom finns en plan för jämställdhetsintegrering. Den nuvarande planen löper –2018. Av planen framgår att ett antal anstalter och häkten ska ges möjlighet att prova ett metodstöd som syftar till att motverka diskriminering och minska förekomsten av trakasserier, hot och våld för såväl klienter som medarbetare och som i förlängningen bidrar till den stödjande miljön. Arbetet med jämställdhetsintegrering bidrar till Kriminalvårdens mål om att insatserna för att säkerställa en individanpassad, likvärdig och rättssäker kriminalvård ska öka. Arbetet leder även till att myndighetens verksamhet utvecklas så att den i ökad utsträckning bidrar till att nå de jämställdhetspolitiska målen. Av ovan nämnd jämställdhetsplan (s. 9) framgår att Kriminalvårdens personalutbildningscenter ska hbtq-certifieras av , bisexuellas, transpersoners och queeras rätttigheter (RFSL). Att genomföra en hbtq-certifiering är ett strukturerat och målmedvetet sätt att arbeta för den verksamhet som vill fokusera på bemötandefrågor och arbetsmiljö. Certifieringen ger både kompetenshöjning och möjlighet för personalutbildare att diskutera och reflektera över normer och bemötande. Certifieringen innebär även att informationsmaterial, styrdokument och arbetsmiljö ses över. Målet är att skapa en miljö där alla kan känna sig inkluderade och välkomna. Personalutbildare är en prioriterad grupp eftersom de möter ett flertal av Kriminalvårdens medarbetare. Även psykologer är en viktig målgrupp som möter och behandlar ett stort antal klienter, som skulle kunna komma i fråga i ett senare skede. Av Kriminalvårdens årsredovisning (s.8) framgår bl.a. följande. Frågor om mänskliga rättigheter uppmärksammas främst genom att de ingår i Kriminalvårdens interna utbildningar. För att förebygga och motverka diskriminering har Kriminalvården påbörjat framtagandet av likabehandlingsplaner på lokal och regional nivå. Myndighetens utbildningsenhet har även blivit hbtq-certifierad genom RFSL. Enligt ser man till att placera dömda personer med funktionshinder i en anstalt som har möjlighet att tillgodose de behov som klienten har. Som exempel kan nämnas att vissa anstalter är bättre anpassade till att inhysa rullstolsburna än andra. Inom pågår ett arbete med att ta fram en tillgänglighetsplan. Kriminalvårdens verksamhet till stöd för barn till frihetsberövade Av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 34) framgår att en femtedel av sysselsättningen utgörs av s.k. annan strukturerad verksamhet. Aktiviteterna räknas bara som sysselsättning om de ingår i en verksamhet som har strukturerats och schemalagts av anstalten och som leds av en handledare. Annan strukturerad verksamhet syftar till att ge ökade kunskaper och insikter, förbättrade färdigheter eller ändrat beteende. Ett exempel på en annan strukturerad verksamhet är föräldrastödjande insatser. Kriminalvårdens arbete på området är en del av regeringens nationella strategi för ett utvecklat föräldrastöd. 2016 avslutades projektet föräldrastöd som påbörjades . har ett stödmaterial implementerats och fler föräldragruppledare har utbildats. Genomförandet av föräldragrupper sker i samverkan med ideella organisationer. Syftet med föräldragrupperna är att stödja föräldrar i föräldrarollen för att främja barns positiva utveckling och stärka barns förmåga att klara av påfrestningar som kan uppstå till följd av föräldrarnas kriminalvårdspåföljd.