bet · H401MJU10 · 2017-02-17 00:00:00 — Det lokala engagemanget längs våra kuster och i våra kommuner är stort. har stora möjligheter att påverka havsmiljöarbetet här hemma, på regional nivå och globalt. Med stöd av bland annat LOVA-bidrag görs lokala projekt för att minska övergödningen. På Havs- och vattenmyndighetens hemsida finns en projektkatalog som visar på detta. Arbetet för att minska näringsläckaget inom jordbruket är en utmaning för alla , och det har resulterat i en betydande minskning av utsläppen av kväve. I det svenska landsbygdsprogrammet finns stora möjligheter att vidta vattenrelaterade miljöåtgärder. Satsningarna på rådgivning inom Greppa Näringen och det däri ingående delprojektet bidrar bland annat till att utveckla effektiva åtgärder för att reducera förlusterna av fosfor från . (– – –) Förbudet mot utsläppen av toalettavfall från kryssningsfartyg och passagerarfärjor kommer att träda i kraft som ett resultat av ledarskap i långdragna internationella förhandlingar inom IMO. Som en del av havsmiljödirektivet beslutade Havs- och vatten-myndigheten om ett åtgärdsprogram för havsmiljön. En åtgärd i programmet är att utreda möjligheter att påverka den interna näringsbelastningen lokalt i övergödda vikar och fjärdar samt i . Åtgärder för att hantera den interna belastningen behöver vara en del i det fortsatta arbetet, parallellt med förebyggande åtgärder för att minska utsläpp av näringsämnen från land och luft. Åtgärdsprogrammen enligt ramdirektivet för vatten och genomförandet av dem är av stor betydelse för utvecklingen av vattenkvaliteten i . Havs- och vattenmyndigheten presenterade den mest detaljerade och tillförlitliga bedömningen av näringsbelastningen på och som genomförts. Den nya bedömningen kommer att få betydelse för det fortsatta arbetet mot övergödningen, lokalt såväl som regionalt. Genom BSAP-fonden ger stöd till innovativa tekniska lösningar mot övergödningen. Flera av dessa pilotprojekt har övergått i storskaliga satsningar, till exempel för att minska emissioner från sjöfarten och avloppsreningen. (– – –) Vi vill att vårt arbete på nationell och regional nivå ska visa ett svenskt ledarskap som vi är stolta över och som vi kan presentera när vi tillsammans med anordnar det stora för genomförandet av hållbarhetsmålet nr 14 om havet. (– – –) Vad gäller jordbruket finns det också mycket som sker kopplat till vattenfrågorna. De skyddsåtgärder som kommer att genomföras i enlighet med vattendirektivet kommer att vara omfattande och påverka även de här delarna. Det är viktigt att ta ett helhetsgrepp om både vattenfrågorna och hur jordbruket utvecklas så att vi får ett arbete som fungerar väl för den enskilde jordbrukaren men också ger tydliga resultat. I sitt interpellationssvar nämnde miljöministern även arbetet inom Helcom med att göra till ett kontrollområde för kväveoxider, ett s.k. NECA-område (Nitrogen Oxides Emission Control Area). Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) godkände en ansökan om att utse och till ett NECA-område. I ett sådant område gäller under vissa förutsättningar strängare gränsvärden för fartygens utsläpp av kväveoxider. Den har enligt miljöministern varit pådrivande för att utse och till ett NECA-område. I åtgärdsprogrammet för havsmiljön (rapport 2015:30) som Havs- och vattenmyndigheten beslutade i enlighet med havsmiljödirektivet (2008/56/EG), nämns ett stort antal åtgärder för att förbättra miljöstatusen i haven. En av dessa åtgärder är att utreda möjligheter att påverka den interna näringsbelastningen, lokalt i övergödda vikar och fjärdar samt i Egentliga . Forskning pågår för att utveckla metoder som kan bidra till att minska syrebristen och främja återhämtningen av ekosystemen. Odling av blå fånggrödor i havsområden som inte uppnår god miljöstatus är en annan åtgärd i programmet. Detta kan innefatta odling av blåmusslor och alger för upptag av näringsämnen från vatten. Regeringen anför i budgetpropositionen att den avser att se över ekonomiska styrmedel och andra åtgärder som kan minska övergödningen. Enligt uppgift från Miljö- och pågår ett sådant arbete inom . Barlastvatten används i särskilda tankar som tillfällig last när fartyg går utan ordinarie last, detta för att fartygets stabilitet ska behållas. Vattnet kan tas in i tankarna i områden där en viss salthalt råder och organismer av varierande slag lever. När barlastvattnet sedan släpps ut på en annan plats, i vatten med annan salthalt och andra arter och organismer, kan det utgöra ett hot mot bl.a. ekosystemen. Inom ramen för FN:s internationella sjöfartsorganisation (IMO) antogs den internationella konventionen om kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment (barlastvattenkonventionen). anslöt sig till konventionen 2009 efter godkännande (prop. 2008/09:229, bet. 2009/10:TU13, rskr. 2009/10:21). Barlastvattenkonventionen syftar till att förebygga, begränsa och eliminera spridning av skadliga vattenlevande organismer och patogener genom kontroll och hantering av fartygs barlastvatten och sediment. Konventionen anger vilka åtgärder som ska vidtas för att konventionens syfte ska uppnås. Barlastvattnet ska hanteras på vissa sätt, sediment ska omhändertas i särskilda mottagningsanordningar och fartyg bör konstrueras och byggas så att bl.a. oönskade ansamlingar av sediment begränsas. Varje fartyg ska ha en godkänd barlastvattenhanteringsplan och föra en barlastvattendagbok. Konventionsstaterna ska utöva tillsyn över att bestämmelserna följs och utfärda certifikat till de fartyg som uppfyller konventionens krav. Konventionen träder i kraft efter det att minst 30 stater, vars handelsflottor sammanlagt motsvarar av världens tonnage, har anslutit sig till konventionen. I och med ratificering är villkoren för ikraftträdande uppfyllda, och konventionen kommer att träda i kraft . Konventionens bestämmelser genomförs i i huvudsak genom barlastvattenlagen (2009:1165). Genomförandet har också krävt mindre ändringar i , fartygssäkerhetslagen (2003:364) och lagen (1992:1140) om ekonomiska zon. Barlastvattenlagen tillämpas, med vissa undantag, på svenska fartyg samt på utländska fartyg som befinner sig inom Sveriges sjöterritorium eller ekonomiska zon. Inspektioner av både svenska och utländska fartyg ska kunna göras. Förbud och förelägganden ska få beslutas för att se till att lagen följs. Överträdelser sanktioneras genom en s.k. barlastvattenavgift som ska påföras med strikt ansvar samt genom straffbestämmelser. Barlastvattenlagen och övriga lagändringar träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Regeringen har ännu inte beslutat att lagarna ska träda i kraft (se lagrådsremissen Komplettering av barlastvattenlagen, överlämnad ). Enligt Transportstyrelsen måste fartygen för att uppfylla regelverket i de allra flesta fall installera reningsutrustning ombord. Hamnar i har ingen skyldighet att tillhandahålla mottagningsanläggningar. Enligt Transportstyrelsen är behovet av mottagningsanläggningar i hamn inte så stort eftersom fartygen för det mesta behöver släppa ut barlastvattnet till havs. Om svenska hav drabbas av ett större oljeutsläpp finns risk för att värdefulla miljöer förloras för alltid. Oljeutsläpp kan medföra skador på stränder och en utarmning av växt- och djurliv och utgör enligt Havs- och vattenmyndigheten en akut risk för sjöfåglar, fisk och däggdjur, medan andra vattenlevande organismer som alger främst riskerar att drabbas av nedsatt tillväxt eller uppvisa andra uttryck för biologisk stress. Merparten av oljan som finns i vattnet eller som hamnar på stränderna bryts i allmänhet ned eller finfördelas . De mest långvariga skadeverkningarna syns på bottnarna, framför allt i syrefattiga bottensediment där oljerester kan finnas kvar , något som förhindrar bottendjur från att kolonisera området. I grunda skärgårdsmiljöer kan även mindre utsläpp leda till stora negativa miljöeffekter. Fartygstrafiken och oljetransporterna över och förväntas enligt Havs- och vattenmyndigheten ha en fortsatt ökning , något som även leder till en ökad risk för oljeutsläpp i svenska vatten. Större utsläpp är dock mer ovanligt än för några decennier sedan. Detta beror främst på skärpta regler, ökad miljöövervakning och förbättrade möjligheter att ta hand om spillolja i hamn. Under förra behandlade trafikutskottet en motion som tog upp frågan om risker med oljeutsläpp från fartyg som trafikerar (bet. 2015/16:TU17). anförde bl.a. följande. Med anledning av motionen om att minska risken för oljeutsläpp i konstaterar utskottet inledningsvis att det inom transporteras nästan dubbelt så mycket olja som , och ökningen förväntas fortsätta. Transporterna sker med allt större fartyg, navigationsförhållandena är på vissa platser svåra för större fartyg och besvärliga isförhållanden kan råda . Utskottet vill dock framhålla att trafik övervakas och regleras i syfte att öka sjötrafiksäkerheten och för att förhindra att miljön förorenas. Utskottet konstaterar även att sjötrafikinformationstjänster och system för trafikseparering spelar en viktig roll för att förhindra olyckor och utsläpp i områden med tät trafik eller som är särskilt riskfyllda. Ett projekt som kallas och som till hälften har finansierats av EU-medel har syftat till att bidra till att minimera risker för grundstötning och förbättra färdplaner för varje enskild transport. Enligt uppgift från har utsläppen av olja från fartyg minskat under en lång följd av år. Den totala minskningen av oljeutsläppen är därför stor. Utskottet välkomnar detta och anser att det är mycket angeläget att förbättringsarbetet för att minska riskerna för oljeutsläpp fortsätter. Utskottet förutsätter att regeringen och dess myndigheter prioriterar detta arbete. Det finns en nationell samverkansgrupp (NSO) som arbetar med oljeskadeskydd utmed Sveriges kuster och de stora insjöarna. I den ingår representanter för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), , , , länsstyrelserna, Kommuner och Landsting (SKL), och Havs- och vattenmyndigheten. Samverkansgruppen presenterade 2014 fjärde strategi för oljeskadeskydd. Detta dokument innehåller underlag för långsiktig planering och riktar sig till alla berörda aktörer: kommuner, privata företag, frivilligorganisationer och myndigheter. Strategin är framtagen för att minimera miljöskada av oljeutsläpp och stärka den svenska krisberedskapen. slutfördes den handlingsplan som ska komplettera och konkretisera strategi för oljeskadeskydd. Handlingsplanen syftar till att vägleda aktörer, utgöra underlag för långsiktig planering och skapa gemensam grund för oljeskadeskydd. Det sker även ett internationellt samarbete kring dessa frågor. När det gäller sanktioner för oljeutsläpp ska enligt lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg en särskild avgift (vattenföroreningsavgift) tas ut, om något av de förbud mot utsläpp av olja från fartyg som anges i lagen har överträtts och utsläppet inte är obetydligt (8 kap. 1 §). Vattenförorenings-avgiften ska bestämmas med hänsyn till utsläppets omfattning samt fartygets storlek (bruttodräktighet) enligt en särskild tabell (8 kap. 3 §). Enligt uppgift från pågår inte något arbete inom med att höja vattenföroreningsavgifterna. Enligt 7 kap. 11 § första stycket i lagen om åtgärder mot förorening från fartyg får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om sådan märkning av olja ombord på fartyg som behövs för att det ska kunna fastställas varifrån förorenande olja har kommit. I 7 kap. 7 § förordningen (1980:789) om åtgärder mot förorening från fartyg anges att föreskrifter som avses i 7 kap. 11 § första stycket lagen om åtgärder mot förorening från fartyg meddelas av Transportstyrelsen. Enligt uppgift från Transportstyrelsen har några föreskrifter inte meddelats gällande märkning. När det gäller oljeutvinning har genomfört de delar av Europarlamentets och rådets direktiv /30/EU om säkerhet för olje- och gasverksamhet till havs och om ändring av direktiv /35/EG (offshoredirektivet) som krävs av en medlemsstat som inte har prospektering eller utvinning av olja eller gas till havs och inte heller planerar att ge tillstånd till detta inom sin jurisdiktion (prop. 2014/15:64, bet. 2014/15:FöU9, rskr. 2014/15:197). Syftet med direktivet är att reducera riskerna för utvinningsrelaterade olyckor till havs och att begränsa följderna om en olycka trots allt skulle inträffa. Enligt artikel 41.3 i offshoredirektivet är medlemsstater med havsområden som inte har någon olje- och gasverksamhet till havs inom sin jurisdiktion, och som inte planerar att ge licens för sådana verksamheter, ändå skyldiga att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa artiklarna 20, 32 och 34 i direktivet (som gäller rapportering, information m.m.), men inte övriga bestämmelser. Ett sådant genomförande av direktivet innebär att prospektering och utvinning av olja och gas inte får bedrivas i havsområden inom landets jurisdiktion. Undersökningstillstånd och bearbetningskoncessioner får således inte meddelas i i fråga om olje- eller gasverksamhet till havs, viket även framgår av 17 kap. 4 § minerallagen (1991:45). Det finns rekommendationer inom Helcom som är relevanta för oljeutvinning, men inte något förbud. Enligt uppgift från pågår inte något arbete som gäller förbud mot oljeutvinning i . Som framgår ovan pågår ett omfattande arbete med åtgärdsprogrammen enligt EU:s ramdirektiv för vatten och havsmiljödirektivet. Detta arbete har stor betydelse för att nå de havs- och vattenrelaterade miljökvalitetsmålen. Landsbygdsprogrammet är ett viktigt verktyg i detta sammanhang. Havs- och vattenmyndigheten har publicerat en rapport (2015:12) där man bedömt statusen för ett antal ekosystemtjänster i svenska havsområden. Därutöver har , som är en plattform för 17 myndigheters åtgärdsarbete, presenterat en gemensam åtgärdslista som bl.a. gäller kust- och havsmiljön. Dessa underlag kommer att vara viktiga för havsmiljöarbetet. beslutade regeringen om en maritim strategi för att utveckla de maritima näringarna på ett hållbart sätt som havsmiljön och attraktiva kustområden säkerställs. Regeringen beslutade även om en havsplaneringsförordning (2015:400), och Havs- och vattenmyndigheten arbetar med att ta fram förslag till havsplaner som ska utformas så att de bidrar till att nå och upprätthålla god miljöstatus i havsmiljön. I budgeten förstärks anslaget för åtgärder för havs- och vattenmiljö med för att öka takten i arbetet med att inrätta skydd av områden. När det gäller frågan om farliga ämnen som kan spridas i hav och vattendrag arbetar regeringen bl.a. genom handlingsplanen för en giftfri vardag för att minska förekomsten, spridningen och exponeringen av farliga ämnen. En dialog med företag och näringsliv sker bl.a. genom KemI:s arbete och regeringens nationella miljösamordnare för näringslivet. Slutligen kan nämnas att deltar i det internationella och regionala havsmiljösamarbetet som sker bl.a. genom de regionala konventionerna Ospar och Helcom. Utskottet konstaterar mot denna bakgrund att aktivt bedriver ett havs- och vattenmiljöarbete både lokalt, regionalt och internationellt och anser därför att motion 2016/17:824 (C) yrkande 32 kan lämnas utan vidare åtgärd. Miljöövervakning är grundläggande för att bedöma miljötillståndet i hav och vattendrag. Som regeringen anför behöver den svenska miljöövervakningen förstärkas för att öka takten i arbetet med att nå miljökvalitetsmålen. Som framgår ovan har utskottet tidigare konstaterat att förstärkningar har skett av miljöövervakningen. Regeringen redovisar i budgetpropositionen att satsningen i huvudsak har inriktats mot att förbättra övervakningen av havs- och vattenmiljön. Därutöver har ytterligare satsningar gjorts i budgeten . Utskottet välkomnar att SLU nu lämnat ett uppdrag till ett varv att bygga det planerade svenska forskningsfartyget. Den framtida verksamheten på fartyget kommer att kunna bidra med viktiga underlag för bl.a. havsmiljöarbetet. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att motion 2016/17:1726 (L) yrkande 1 lämnas utan vidare åtgärd. Av det svar som miljöministern gav på interpellation 2015/16:724 enligt ovan framgår att ett antal åtgärder och arbeten genomförs för att minska näringsbelastningen på . Som framgår deltar aktivt i det internationella arbetet för att förbättra miljö. Arbetet med Baltic Sea Action Plan inom Helcom och med havsmiljödirektivet och ramdirektivet för vatten är viktigt. Utskottet vill även framhålla de åtgärder som har genomförts för att begränsa fartygstrafikens utsläpp av bl.a. kväveoxider och toalettavfall. När det gäller lokala åtgärder kan åtgärder inom ramen för landsbygdsprogrammet och projekten med stöd av LOVA-bidrag nämnas. Intern belastning är som nämns ovan ett stort problem i bl.a. . Åtgärder för att hantera intern belastning behöver vara en del i det fortsatta arbetet för att minska tillförsel av fosfor parallellt med förebyggande åtgärder. I åtgärdsprogrammet för havsmiljön som Havs- och vattenmyndigheten beslutade är en av åtgärderna att utreda möjligheterna att påverka den interna näringsbelastningen, lokalt i övergödda vikar och fjärdar samt i Egentliga . Odling av blå fånggrödor i havsområden som inte uppnår god miljöstatus är en annan åtgärd i programmet. Detta kan innefatta odling av blåmusslor och alger för upptag av näringsämnen från vatten. Utskottet noterar att forskning pågår för att utveckla metoder som kan bidra till att minska syrebristen och främja återhämtningen av ekosystemen. Mot bakgrund av det anförda avstyrks motionerna 2016/17:3297 (SD) yrkande 1 och 2016/17:824 (C) yrkandena 36 och 37. Som framgår ovan pågår ett arbete med att se över ekonomiska styrmedel och andra åtgärder som kan minska övergödningen. Därmed avstyrks motion 2016/17:2558 (KD) yrkande 2. Utsläpp av barlastvatten hanteras inom ramen för barlastkonventionen som kommer att träda i kraft . Konventionens bestämmelser ska genomföras i genom lagstiftning, som förbereds. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att motion 2016/17:2558 (KD) yrkande 7 lämnas utan vidare åtgärd i den mån den inte kan anses tillgodosedd. Oljeutsläpp kan medföra stora skador på stränder och kan allvarligt påverka växt- och djurliv. Utskottet konstaterar att det finns regler om sanktioner vid oljeutsläpp och om märkning av olja. Av de uppgifter som utskottet tagit del av finns inte några planer på att höja vattenföroreningsavgiften. Transportstyrelsen har inte sett något behov av att närmare reglera frågan om märkning av olja. I får inte några undersökningstillstånd eller bearbetningskoncessioner meddelas i fråga om oljeverksamhet till havs. Något arbete som gäller ett generellt förbud mot utvinning i pågår inte, men det finns rekommendationer inom Helcom som gäller oljeutvinning. Mot denna bakgrund finner utskottet inte skäl att vidta någon åtgärd med anledning av motion 2016/17:2558 (KD) yrkande 3, 4 och 6. EU:s ramdirektiv för vatten m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om en utökad lokal vattendialog, tillämpningen av vattendirektivet, regler för enskilda avlopp, ersättningsfrågor vid vattenskydd och utformningen av vattenskyddsområden. Jämför reservationerna 9 (M, C, L, KD), 10 (KD), 11 (M) och 12 (C). EU:s ramdirektiv för vatten Enligt motion 2016/17:253 av (S) bör den lokala vattendialogen utvecklas och stärkas. I motion 2016/17:272 av (S) anför motionären att tillämpningen av EU:s ramdirektiv för vatten bör utvärderas. Motionären anför bl.a. att en rimlig bördefördelning bör ske, där utgångspunkten bör vara att ingen enskild grupp eller individ ska drabbas orimligt hårt. Enligt kommittémotion 2016/17:2023 av och (båda C) yrkande 20 bör genomförandet av vattendirektivet ses över för att skapa ett hållbart jordbruk och skydda våra vatten. Vattendirektivets åtgärdsprogram har inte fungerat som det var tänkt från början, och det finns flera svagheter i programmet. Flera av förslagen saknar finansiering. Det är viktigt att åtgärdsprogrammen inte leder till ökade regler och begränsningar, och motionärerna vill i stället se styrmedel såsom rådgivning, utbildning, forskning och lokala vattendialoger. Enligt motion 2016/17:748 av (M) yrkande 1 bör en utvärdering göras av hur stor den totala miljönyttan är med att installera nya enskilda avlopp i vissa områden på landsbygden och i ren glesbygd. Detta med hänsyn till att en sådan installation är en stor investering för den enskilde. Enligt yrkande 2 i samma motion bör kommunerna ges större möjligheter att ge dispens för att bygga ut enskilda avlopp på landsbygden och i glesbygden. Enligt motion 2016/17:1436 av och (båda C) bör frågan om hanteringen av enskilda avlopp utredas för att man ska uppnå ett mer effektivt och hållbart system som tar hänsyn till både fastighetsägarens kostnader och miljön. I partimotion 2016/17:1989 av m.fl. (V) yrkande 4 anför motionärerna att regeringen bör lämna förslag till ytterligare åtgärder som stimulerar gemensamma avloppslösningar. Många förslag i Havs- och vattenmyndighetens rapport är relevanta, t.ex. tydligare regler. Kostnaden för den enskilda fastighetsägaren kan vara väldigt stor, särskilt i förhållande till fastighetens värde. Behovet är stort av åtgärder som stimulerar gemensamma reningsanläggningar för enskilda avlopp, som är gynnsamma för både miljö och fastighetsägare, utöver de insatser som är möjliga inom ramen för särskilda bidrag inom LOVA. I kommittémotion 2016/17:3280 av m.fl. (KD) yrkande 5 framhåller motionärerna att det behövs ett regelverk som gör det möjligt att fortsätta att ha enskilda avlopp på landsbygden men att ägaren ska kunna föreläggas att uppgradera avloppet så att det uppfyller miljökraven, även då det ligger i samlad bebyggelse. De tre lagar som reglerar vatten och avlopp – , anläggningslagen och vattentjänstlagen – bör revideras så att de harmonierar med varandra. Det handlar om själva lagarna men kanske framför allt om hur rättspraxis utvecklats på området. Vidare anför motionärerna att de viten som åläggs för brister i enskilda avlopp bör tillfalla kommunen i stället för staten (yrkande 4). I kommittémotion 2016/17:2011 av och (båda C) yrkande 8 framhåller motionärerna behovet av att se över frågan om ersättning till markägare vid bildande av vattenskyddsområden, bl.a. frågan om ersättning till markägare när deras förutsättningar att producera förändras. Det finns enligt motionärerna en problematik kring hur olika kommuner inför skydd av vattentäkter. Enligt kommittémotion 2016/17:3166 av m.fl. (M) yrkande 4 bör regeringen vidta åtgärder för att säkra tillgången till dricksvatten. Regeringen bör även vidta åtgärder så att vattenskyddsområden kan utformas olika beroende på risk och lokala förutsättningar. ska ha bra vatten. I de områden där dricksvattentäkter finns behöver dock skyddet av täkterna vara förenligt med risker för exempelvis föroreningar och de lokala förutsättningar som finns i området. behandling och kompletterande uppgifter EU:s ramdirektiv för vatten har åtagit sig att leva upp till de krav som följer av EU:s ramdirektiv för vatten (2000/60/EG). I vattendirektivet ställs krav vad gäller både kvalitet och kvantitet. Vattendirektivet anger principerna för en hållbar vattenpolitik i EU. Mindre än hälften av de svenska ytvatten som berörs uppfyller de mål som anges i direktivet. Fysisk påverkan, övergödning och miljögifter är de främsta orsakerna till att målen inte nås. Frågan om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön regleras bl.a. i 5 kap. (1998:808) och förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön. När det gäller lokala vattendialoger kan nämnas att det i förordningen finns ett krav på att samråd ska ske med berörda. Vattenmyndigheterna ska planera sitt arbete så att alla som berörs av förvaltningen av kvaliteten på vattenmiljön får möjlighet och uppmuntras att delta.