bet · H401KU20 · 2017-06-13 00:00:00 — 2010/11:KU10 s. 21 f.) konstaterade utskottet vid sin granskning av vissa utlämnandeärenden i och Försvarsdepartementet att det mot bakgrund av alltför långa genomsnittliga handläggningstider – mellan åtta och – fanns anledning för att se över sina rutiner för handläggning av denna typ av ärenden. Genom en skrivelse, som sändes till , begärde utskottet svar på följande frågor: – Utskottet önskar en övergripande redovisning av hur arbetet med den svenska kandidaturen till varit organiserat och vilka verksamheter och arrangemang som utgjort led i kampanjarbetet. – Hur utsågs de sju särskilda sändebuden? Utskottet önskar kopior på de beslut där de särskilda sändebuden utsågs. – Enligt nyhetsartiklar har företrädare för regeringen gjort åtaganden i samband med kampanjen för en plats i säkerhetsrådet. Vilka finansiella åtaganden har företrädare för regeringen gjort i samband med kampanjen för en plats i säkerhetsrådet? – I en promemoria till utrikesutskottet daterad anförs att en redovisning av de slutligt bokförda kostnaderna bör kunna ske senast . Har någon sådan redovisning skett? Utskottet önskar i så fall ta del av den redovisningen. Utskottet önskar även en redogörelse för hur olika kostnader har finansierats. – I promemorian till utrikesutskottet daterad bedöms de totala kostnaderna för kandidaturarbetet åren 2014–2016 uppgå till . Redovisas något av detta av som bistånd enligt Dac? Enligt vilka kriterier i Dacs riktlinjer kan de utgifterna i så fall klassificeras som bistånd? – Ingår kostnader för de besök från FN-ambassadörerna till som redovisats ovan i kostnaderna i promemorian till utrikesutskottet daterad ? – Har svenska utgifter för de besök från FN-ambassadörerna till som redovisats ovan klassificerats som bistånd? Enligt vilka kriterier i Dacs riktlinjer kan utgifterna för dessa besök i så fall klassificeras som bistånd? – Hur har regeringen och följt upp kampanjen för kandidatur till såvitt avser de ekonomiska kostnaderna? – Hur vanligt är det att betalar resor för andra länders ambassadörer? Hur tillses att detta inte kan uppfattas som en muta? – Vilken rättslig status har Dag Hammarskjöldfonden? Hur finansieras dess verksamhet? – Direktören för Dag Hammarskjöldfonden som skickade in ansökan om ett bidrag om blev kabinettsekreterare. Ansökan om medel beviljades . Var kabinettsekretaren inblandad i beslutet om att bevilja medel? Utskottet önskar en kopia på beslutet där medel beviljades. – Dag Hammarskjöldfonden synes ha varit värd för FN-ambassadörers besök i , i samarbete med UD. Vilka kontakter förekom mellan UD och övriga å ena sidan och Dag Hammarskjöldfonden å andra sidan inför besöken? Vilka kontakter förekom mellan UD och övriga å ena sidan och Sida å andra sidan inför besöken? Utskottet önskar ta del av skriftväxling och annan dokumentation av dessa kontakter. – Enligt en tidningsartikel var redovisningen från Dag Hammarskjöldfonden till Sida försenad. Vilken redovisningsskyldighet finns från Dag Hammarskjöldfonden och Sidas sida? Har redovisningen nu inkommit till Sida och/eller UD? Vad framgår av redovisningen? – Utskottet önskar ta del av inbjudningar och andra handlingar som skickats till FN-ambassadörerna i samband med de två tillfällen när FN-ambassadörer besökt . – Utskottet önskar ta del av inbjudningar och andra handlingar som skickats till FN-ambassadörer och andra representanter från låg- och medelinkomstländer i samband med konferensen on Security and Development som hölls den 5–. Som svar inkom en svarspromemoria från (bilaga A2.3.2). Av promemorian framgick följande. Grunden för det svenska kandidaturarbetet för en plats i var regeringens politik och främjandet av som en principfast, ansvarstagande och trovärdig utrikespolitisk aktör. Kandidaturarbetet genomfördes i hög grad inom ramen för utrikesförvaltningens ordinarie uppdrag och verksamhet. Stora delar av utrikesförvaltningen var på olika sätt engagerad i arbetet. Profilfrågor som var särskilt viktiga för kandidaturen var engagemang i klimat och hållbar utveckling, humanitära frågor, fredsbyggande och fredsbevarande samt långa engagemang för fattigdomsbekämpning. , och konkurrerade om två platser inom ramen för den regionala grupp, VOAS (Gruppen för Västeuropeiska och Andra Stater), som ingår i. anmälde sin kandidatur , som det första landet av dessa tre. anmälde sin kandidatur senare . anmälde sin kandidatur 2009 och skapade därmed en konkurrenssituation. Även om den svenska kandidaturen stod fast efter att anmält sin kandidatur var kandidaturarbetet begränsat , särskilt vid en jämförelse med konkurrenterna. Det finns en rotationsordning för vilket av de nordiska länderna som kandiderar till . Att det svenska kandidaturarbetet inledningsvis var tämligen begränsat föranledde en del frågor i den nordiska kretsen. Initiativ togs på tjänstemannanivå för att säkra ett bredare röststöd efter att konkurrenssituationen uppstått. Kandidaturarbetet utökades vad gäller personal och tilldelade resurser i takt med att omröstningen närmade sig. Särskilt budgeterade medel för kandidaturarbetet avsattes av den dåvarande regeringen , och de första anställningarna för personal med huvuduppgift att driva kandidaturarbetet tillträddes . samordnades arbetet av ett särskilt sekretariat vid (UD SP) och senare enheten för FN-politik (UD FN). Sekretariatet ansvarade tillsammans med FN-delegationen i för strategi, budskap och genomförande. I leddes kandidaturarbetet på FN-representationen av en samordnare samt en election officer, dvs. en valhandläggare med uppgift att följa det stora antalet val som sker i FN. Under ledning av FN-representationens ambassadör och dess andreman samordnades kontakter om kandidaturen med andra länders FN-representationer samt tillsågs att kandidaturen integrerades på ett aktivt sätt i det ordinarie FN-arbetet. Den svenska säkerhetsrådskandidaturen byggde på dialog och substansfrågor. Kandidaturarbetet fokuserade på att hitta tillfällen till dialog med flertalet övriga 192 FN-medlemsstater, på huvudstadsnivå och i , för att föra fram de substansfrågor som regeringen ansåg gjorde till det bästa valet i VOAS-gruppen. Kandidaturens viktigaste verktyg var därför att statsråd och andra regeringsföreträdare vid sina resor eller inkommande besök tog upp kandidaturen. Vid dessa möten var kandidaturen aldrig huvudämnet utan utgjorde en punkt bland andra. Multilaterala konferenser, där möjlighet fanns att träffa ett stort antal länder , var särskilt viktiga tillfällen. (Det nämns i svaret att det på regeringens webbplats lades ut en fullständig redovisning av de resor som ledning – statsråd, kabinettssekreterare och statssekreterare – företagit mellan .) Denna mötesverksamhet kombinerades med ett aktivt främjande av kandidaturen av utlandsmyndigheterna. Ett antal särskilda sändebud kompletterade ambassadernas aktiviteter, i synnerhet i länder där en svensk permanent närvaro saknades och i länder där sändebuden har goda nätverk. Ett aktivt kommunikationsarbete syftade till att lyfta fram som en ansvarstagande internationell aktör med engagemang i viktiga globala frågor. I fokuserade FN-representationen på att synliggöra i de nämnda profilfrågorna, t.ex. genom att arrangera och medverka i seminarier, konferenser och mottagningar. Andra omständigheter som främjade kandidaturen var bl.a. FN-ambassadörens roll som ordförande i . FN-ambassadören hade också uppgiften att möta så många som möjligt av sina 192 ambassadörskollegor. Ensidiga och ömsesidiga förhandsbesked om stöd var en viktig komponent i kandidaturarbetet under hela den tid som detta pågick, särskilt efter att 2009 presenterade sin kandidatur och därmed skapade en konkurrenssituation. Sådana förhandsbesked om stöd för kandidaturer till internationella organ, som när de är ömsesidiga kan benämnas röstbyte, är vedertagna i umgänget mellan stater och används av i stort sett alla utrikesförvaltningar och regeringskanslier. Exempel på sådana utfästelser var de nordiska ländernas ensidiga förhandsbesked om stöd till den svenska säkerhetsrådskandidaturen. Förhandsbesked som innebär ett svenskt stöd till ett annat lands kandidatur till ett internationellt organ utgår alltid från en bedömning av om stödet är lämpligt och i enlighet med svensk utrikespolitik. Sådana ställningstaganden bereds på sedvanligt sätt i . När det gäller de särskilda sändebuden anförs följande. Ett antal personer – före detta ministrar och ambassadörer med stor utrikespolitisk erfarenhet och breda kontaktnät – tillfrågades om de var villiga att åta sig uppdrag som särskilda sändebud för den svenska säkerhetsrådskandidaturen. Benämningen sändebud användes endast för att kunna förklara personernas uppdrag när t.ex. möten med tredje part begärdes. Det var ingen formell titel och innebar inte några formella befogenheter. De personer som tillfrågades var , , , , , och . Inför varje tillfälle som dessa personer agerade sändebud fattades ett särskilt beslut som berättigade till arvode och ersättning för utlägg. Därutöver fattades inte några särskilda beslut. Även andra personer, som talman och riksdagsledamoten , bistod med att främja kandidaturen. När det gäller finansiella åtaganden anförs i svaret att inga finansiella åtaganden i utbyte mot en röst på gjordes av svenska regeringsföreträdare i samband med kandidaturarbetet. Vidare redovisades att en slutlig sammanställning över de bokförda kostnaderna för kandidaturarbetet 2014–2016 gjordes . Enligt denna redovisning uppgick den totala kostnaden för kandidaturarbetet till , varav utgjorde för ändamålet särskilt tillskjutna medel och avsåg kostnader för ordinarie personal som särskilt avdelats för att arbeta med säkerhetsrådskandidaturen. Dessa kostnader har belastat del av förvaltningsanslag inom utgiftsområde 1 . Kandidaturens totala kostnad, som sträcker sig över tre budgetår, utgjorde cirka en tredjedels procent av förvaltningsanslag . Kabinettssekreterare redovisade muntligt dessa uppgifter för utrikesutskottet . Sammanställningen bifogas svaret. De utgifter som enligt redovisningen specifikt använts för kandidaturarbetet 2014–2016 har inte rapporterats som bistånd till OECD-Dac. Vidare tas besöken av FN-ambassadörer upp. Besöken av FN-ambassadörer till och var ett samarrangemang mellan och (DHF). ansvarade för och bekostade motsvarande en dags program vid vardera besöket. Då besöken hade ett bredare syfte än säkerhetsrådskandidaturen fördelades kostnaderna för aktiviteter relaterade till under dessa besök mellan särskilt avsatta medel för arbetet med säkerhetsrådskandidaturen (sammanlagt ca ) och ordinarie budget (sammanlagt ca 105 000). De kostnader som belastade särskilt avsatta medel för arbete med säkerhetsrådskandidaturen ingår i redovisningen av slutligt bokförda kostnader för kandidaturen. I redovisningen ingår även kostnaderna för en reseförsäkring för besöket (ca ). En av programpunkterna vid besöket var en arbetsrelaterad måltid där fokus för diskussionerna var klimatrelaterade frågor inför klimatmötet COP 21 i . Mot den bakgrunden redovisades kostnaderna för denna måltid (ca ) som bistånd. Enligt riktlinjer från OECD-Dac, kan bistånd användas för ”aid for environment”, som bl.a. omfattar ”Climate Change mitigation” och ”Climate change adaptation”. Även kostnaderna för en reseförsäkring (ca ) för besöket betalades med biståndsmedel på samma grund. I direktiven från OECD-Dac framgår också att administrationskostnader kan vara en integrerad del av en biståndsinsats genomförande. De delar av besöken som arrangerades av DHF utgjorde en del av fondens reguljära verksamhet och finansierades också genom DHF:s ordinarie budget. Huvuddelen av DHF:s verksamhet finansieras av bidrag som kommer från anslag under utgiftsområde 7 Internationellt bistånd. DHF verkar för att vara en mötesplats och katalysator för frågor som är relevanta för och bidrar till syftet med svenskt utvecklingssamarbete, med tonvikt på säkerhet och utveckling samt det civila samhällets roll. Enligt OECD-Dacs riktlinjer kan bistånd användas för civilt fredsbyggande och rapporteras då mot den av OECD-Dac definierade sektorn ”Civilian peace-building, conflict prevention and resolution”. reguljära bidrag till DHF bedöms ligga i linje med OECD-Dacs riktlinjer. DHF har statlig finansiering för basbudget och verksamhetsstöd . Stödet har varit finansierat över biståndsanslaget. har DHF ansökt om bidrag från . lades de tidigare årsvisa ansökningarna om till treårsvisa. Som framgått fastställdes en redovisning av de slutligt bokförda kostnaderna för säkerhetsrådskandidaturen . En bredare genomlysning av kandidaturarbetet genomförs i . När det gäller att betalar resor för andra länders ambassadörer anförs följande. lämnar i olika sammanhang bidrag för deltagande vid konferenser och seminarier för företrädare från de fattigaste och mest utsatta länderna. Syftet är att möjliggöra dessa länders medverkan i diskussioner och kunskapsutbyten om exempelvis klimatfrågor, utveckling och andra frågor som relaterar till fred och säkerhet och är således ett sätt att uppnå de biståndspolitiska målen. Det är praxis bland många biståndsgivarländer att bidra till att deltagare från utvecklingsländer kan delta i internationella konferenser och möten. Det är således en vanligt förekommande ordning som inte kan anses vara otillbörlig. Ett exempel som kan nämnas är ””, som arrangeras av (Sida) i samarbete med . Den första konferensen hölls , med dåvarande utrikesminister samt it- och energiminister som talare. Vid konferensen deltog företrädare från utvecklingsländer, liksom diplomater från andra länder såsom dåvarande FN-ambassadör i . Konferensen ägde rum som dåvarande regering drev kampanj för en plats i för mänskliga rättigheter 2013–2015, som har sitt säte i . När det gäller (DHF) anförs följande. är en stiftelse som inrättades 1962. Fonden är oberoende, icke-statlig och icke-bidragsgivande. Fonden leds av en internationell styrelse. FN:s generalsekreterare, , , samt familjen nominerar en styrelseledamot vardera. Styrelsen utser övriga ledamöter på eget initiativ. Verksamheten finansieras huvudsakligen genom ett obundet verksamhetsstöd från från medel under utgiftsområde 7 Internationellt bistånd. För uppgick stöd till DHF till . har även stöd till delar av fondens verksamhet, företrädesvis projektstöd, utgått från Sida, () samt . beslut är en del av ett flerårigt och avtalsreglerat samarbete mellan DHF och . Nuvarande avtal avser perioden –2017. fanns ett treårigt avtal för perioden –2014. har fattat beslut om verksamhetsstöd till DHF. Utskottet frågade om kabinettsekreteraren, som hade varit direktör för hade varit inblandad i ett beslut om att bevilja medel till DHF. I svaret anförs att () beslutade att lämna ett bidrag på till DHF för användning under . Beslutet fattades av dåvarande chefen för enheten för multilateralt utvecklingssamarbete, som delegerats beslutanderätt över medlen från statsrådet . Kabinettssekreteraren var inte delaktig i beslutet att bevilja medel. Vidare redovisas att DHF i samarbete med arrangerade studieresor på temat klimat, miljö och utveckling för FN-ambassadörer från utvecklingsländer, dels , dels . Både och DHF stod för inbjudan. DHF anordnade seminarierna i sin helhet och finansierade deltagarnas resor, kost och logi. Under hela processen stod DHF och i nära kontakt kring programmets innehåll, logistik och genomförande. I bådas intresse låg att ordna ett substantiellt program som syftade till att fördjupa dialogen kring de viktiga frågorna klimat och utveckling knutet till FN:s agenda 2030 och även kring konfliktfrågor. Liknande samarbeten har ägt rum mellan DHF och , såsom 2013 och 2014 kring den s.k. Post 2015-processen om det internationella ramverk för globalt hållbar utveckling som skulle följa på millenieutvecklingsmålen (Millenium Development Goals). Sida var inte medarrangör i studieresorna och deltog inte i programläggningen. Någon skriftväxling om detta mellan och övriga med Sida har inte återfunnits. Sidas generaldirektör deltog som gäst under besöken. Skriftväxlingen mellan och övriga å ena sidan och DHF å andra sidan bifogas svaret. När det gäller redovisning från DHF anförs i svaret att kraven på återrapportering specificeras i beslut om bidrag till DHF för . Denna ska med användande av en särskild blankett lämnas till Sida . Redovisningen inkom till Sida . DHF förklarar förseningen med att granskningen av årsredovisningen från KPMG, som svarar för fondens revision, fördjupades. Revisionen avslutades och innehöll inga anmärkningar. Först efter att den internationella styrelsens medlemmar undertecknat årsredovisningen kunde redovisningen av verksamhetsbidrag från färdigställas. Till svaret bifogas handlingar som skickats till FN-ambassadörerna inför besöken i och samt handlingar som skickats till FN-ambassadörer i samband med konferensen den 5–. Bilagorna har sekretessmarkering. Utskottet ställde följande kompletterande frågor. – I svaret från anges att även andra personer än dem som nämns bistod med att främja kandidaturen. Hur var uppdragen till dessa personer formulerade? Har dessa personer erhållit något arvode eller ersättning för utlägg för sina insatser och i så fall hur mycket? – I svaret på frågan om ett bidrag till anges att kabinettssekreteraren inte var delaktig i beslutet att bevilja medel. Deltog kabinettssekreteraren i beredningsprocessen inför beslutet om bidrag? – I vilket avseende var konferenserna och en del av arbetet med kandidaturen till säkerhetsrådet? – Vilka av länderna fick resor, kost och logi i samband med de båda konferenserna betalda av och/eller Dag Hammarskjöldfonden? Hur avgjordes vilka länder som skulle bjudas på resor, kost och logi? Ingår samtliga länder som bjöds i gruppen ”de fattigaste och mest utsatta länderna”? Hur förhåller sig utgifterna från svensk sida till OECD-DACs riktlinjer? Som svar inkom en promemoria från (bilaga A2.3.3). I svaret anförs att förutom de särskilda sändebuden, regeringsföreträdare och UD:s personal bidrog även personer med breda internationella nätverk till att främja kandidaturen vid enstaka resor. Utöver underlag till stöd för samtal formulerades inte några specifika uppdrag. Något arvode eller någon ersättning lämnades inte då främjandet av kandidaturen i dessa fall utgjorde en integrerad del av en ordinarie resa. Riksdagsledamoten gjorde en särskild resa för att främja kandidaturen. Något specifikt uppdrag lämnades inte utöver underlag till stöd för samtal. erhöll en sammanlagd ersättning för resa och logi samt traktamente uppgående till . Denna ersättning ingår i den slutliga sammanställningen över bokförda kostnader för kandidaturarbetet. Vidare anförs att kabinettssekreteraren inte deltog i beredningsprocessen inför beslutet om bidrag till . I svaret framhålls vidare att det huvudsakliga syftet med de två besök som genomfördes och i samarbete med var att bidra till att uppnå de biståndspolitiska målen. Besöken bidrog också till att framhålla som en seriös och engagerad aktör i några av de profilfrågor på vilka kandidaturen till säkerhetsrådet grundades. I den meningen var besöken en del av kandidaturarbetet, liksom all annan besöksverksamhet som svarade för arbetet med kandidaturen pågick. Besöken utgjorde också en introduktion till och svensk utrikespolitik samt främjade en dialog med utvalda FN-ambassadörer. Utskottets frågor om kostnaderna för konferenserna besvaras med att tillsammans med bekostade resor, kost och logi för samtliga deltagare vid de aktuella besöken. Urvalet av länder som bjöds till gjordes på basis av de biståndspolitiska målen för konferenserna samt konferensernas teman. Samtliga länder som bjöds finns på OECD-DACs lista över länder som kan vara mottagare av bistånd eller tillhör de av FN definierade grupperna Least Developed Countries och/eller Developing States. Huvudsyftet med insatsen var att gynna biståndsmålen och alla deltagande länder bidrog till detta. Utgifter för resor, kost och logi för att möjliggöra deltagande för företrädare från länderna kan därför klassificeras som bistånd enligt OECD-DACs riktlinjer. höll utskottet en utfrågning med utrikesminister (bilaga B4). höll utskottet en utfrågning med statsminister i ärendet (bilaga B8). Utrikesministern anförde följande i sitt inledningsanförande vid utskottets utfrågning. Jag är här för att avhandla konstitutionella frågor kring kandidatur till . Låt mig börja med att ge en kort bakgrund. inledde som bekant sitt tvååriga medlemskap i . Under vår första månad i rådet var vi dessutom ordförande. Att trots ett dåligt utgångsläge mot konkurrenterna och röstades in i säkerhetsrådet med så god marginal kan inte ses som något annat än ett kvitto på att den utrikespolitik vi bedriver är efterfrågad i världen. I det mycket svåra omvärldsläge vi har är det angeläget att röst hörs i säkerhetsrådet. För FN innebär detta att en av de största bidragsgivarna tar med sig engagemang och idéer men också krav på reformer och förändring in i organisationens innersta rum. Det är bra för FN, och det är bra för . Vi har talat med så gott som alla världens länder, och vi har gjort detta utan att göra avkall på våra principer om demokrati, folkrätt, jämställdhet och mänskliga rättigheter. Att är principfast och ärligt i sina politiska ställningstaganden har tvärtom gynnat kandidaturen. Kärnan i kandidaturen bestod i att berätta om politik och svenska positioner. Det är viktigt för världens länder vilka som är icke-permanenta medlemmar i säkerhetsrådet. Därför är det förstås i första hand den politik som man som medlemsland kommer att föra i rådet som avgör om man får röster eller ej. Därför har själva kampanjarbetet gynnat den svenska utrikespolitiken. Kandidaturen har, utöver en plats i säkerhetsrådet, gett oss nya möjligheter till samarbeten, inflytande och handel. Vi har fördjupat och ibland återskapat relationer på högsta nivå med nästan alla världens länder. På det sättet har kandidaturarbetet utgjort en integrerad del av utrikespolitiken. Har stora bistånd gynnat kandidaturen? Ja, det hoppas jag verkligen. Ett av våra argument för att få röster var att alltid påminna om hur mycket bidrar med till utveckling genom FN-systemet. Är det problematiskt att biståndet har gynnat kandidaturen? Nej, absolut inte. bistånd är en del av den politik som fick oss valda till säkerhetsrådet, och det ska vi vara stolta över. Det centrala är att det inte har förekommit några finansiella åtaganden i utbyte mot röster. Arbetet med kandidaturen till säkerhetsrådet bedrevs enligt tidigare förlagor, och vedertagna verktyg användes. Den närmast jämförbara svenska kandidatur till ett mellanstatligt organ i FN var den till för mänskliga rättigheter. Valet ägde rum , och kandidaturarbetet bedrevs aktivt av den förra regeringen från . är det högst sannolikt att biståndet gynnade kandidaturen, och gjorde även då så kallade röstbyten. Jag är förstås mycket glad och stolt över att vår kandidatur resulterade i en plats för i säkerhetsrådet. Det är särskilt viktigt , kan jag säga, och just . I en värld där över 60 miljoner människor är på flykt undan krig och förtryck är det viktigt att vi tar vårt ansvar även i FN. Jag ser mycket fram emot att hålla fortsatt informerad om arbete i säkerhetsrådet. ger vi information till utrikesutskottet. Veckovisa rapporter publiceras på regeringens hemsida. Vid utfrågningen togs frågor om diarium upp. anförde att det från början blev en ”backlog” med ett antal registreringar. Man har rättat till detta genom att se till att det finns mer resurser. Detta är föremål för granskning även av ombudsmän, . anförde att man har svarat JO om granskningen, men man ska veta att det rör sig om ungefär 74 000 mejl som har begärts ut. Dessa måste genomgå sekretessprövning. Det är klart att sådant tar tid, men man har sett till att avdelningen har tillräckliga resurser. Vidare togs frågan om biståndsmedel upp. anförde, som också framgår av de skriftliga svaren, att inga biståndsmedel användes för kandidaturarbetet.