bet · H401MJU7 · 2017-02-17 00:00:00 — Det kan gälla krav på leverantören, krav på produkten, tilldelning av kontrakt och särskilda kontraktsvillkor. Ett krav måste dock ha en relevant koppling till kontraktsföremålet och vara förenligt med unionsrätten. Vidare konstaterar utskottet att det framgår av budgetpropositionen att regeringen har antagit en nationell upphandlingsstrategi för att skapa förnyelse inom den offentliga sektorn och i näringslivet (Fi2016/00833/OU). Syftet med strategin är att uppnå regeringens mål om offentlig upphandling som ett strategiskt verktyg för väl fungerande verksamheter och att vara ett medel för att nå miljömässiga och sociala hållbarhetsmål. har fått i uppdrag att verka för att den nationella upphandlingsstrategin genomförs och får genomslag främst genom information och vägledning. Utskottet konstaterar att frågan om miljökrav vid offentliga upphandling har behandlats vid ett flertal tillfällen tidigare. Utskottet noterar att regeringen antagit en nationell upphandlingsstrategi, att det finns en upphandlings-lagstiftning som ger möjlighet att beakta miljökrav och att specifika upphandlingskriterier har tagits fram för att kunna göra en miljömässig upphandling till förskolor. Utskottet anser att dessa verktyg och kommunnätverket, som är ett värdefullt kompetensstöd för kommunerna, kan hjälpa kommunerna i deras arbete för en giftfri miljö. Att myndigheterna tar egna initiativ att utveckla upphandlingskriterierna för andra inomhusmiljöer där barn vistas är en positiv utveckling som utskottet stöder. Utskottet föreslår att motion 2015/16:3420 (KD) yrkande 2 med det anförda lämnas utan åtgärd. Rättslig reglering av nanomaterial inom EU Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en rättslig reglering av nanomaterial inom EU. Jämför reservation 4 (KD). Nanomaterial är ytterst små material som brukar definieras som att minst en dimension av partiklarna i materialet är av storleksordningen 1–. En nanometer är en miljondels millimeter. En nanopartikels storlek förhåller sig till en fotbolls storlek som en fotbolls storlek till jordens. Nanomaterialets extremt lilla storlek innebär att ett ämne kan få helt andra egenskaper än samma ämne i större form. Miljö- och hälsoriskerna med nanomaterial är delvis okända och kunskap saknas om hur nanomaterial används i produkter på marknaden. Reachförordningen togs fram innan frågan om risker med nanomaterial hade uppmärksammats brett och tar därför ingen särskild hänsyn till nanomaterialens specifika egenskaper. Enligt lagstiftningen ska tillverkare och importörer registrera ämnen som de hanterar i mängder om minst ett ton . En särskild riskbedömning ska göras för varje identifierad användning om den tillverkade eller importerade mängden överstiger . På grund av nanomaterialets särskilda egenskaper (låg densitet och stor yta) räcker det ofta med små volymer för att ge den önskade funktionen. Detta innebär att nanomaterial sällan tillverkas eller importeras i sådana mängder att den särskilda riskbedömningen behöver göras. har nanomaterial ofta större reaktivitet per vikt- och volymenhet jämfört med bulkmaterialet, och nanomaterial kan ha andra negativa hälso- och miljöeffekter än bulkämnet. Tonnagegränserna för nanomaterial behöver därför ses över för att säkerställa att de är relevanta. Regeringen framhåller i skrivelsen att det finns ett stort behov av att anpassa lagstiftningen inom EU och säkerställa att etappmålet om nanopartiklar och nanomaterial uppnås. uppmanade , tillsammans med tio andra medlemsstater, kommissionen att lägga fram förslag om nödvändiga anpassningar och att vidta åtgärder för att få kunskap om vilka nanomaterial som finns på marknaden. publicerade kommissionen ett meddelande om den andra översynen av lagstiftningen om nanomaterial (KOM(2012) 572 slutlig). Kommissionen klargör där att den är övertygad om att Reachförordningen utgör bästa möjliga ram för riskhantering av nanomaterial när de förekommer som ämnen eller blandningar. De anser dock att det är nödvändigt att införa mer specifika krav för nanomaterial och att bilagorna till förordningen måste anpassas. skickade återigen tillsammans med ett antal andra medlemsstater ett brev till kommissionen för att påminna om det tidigare brevet och om slutsatserna i regelöversynen om att den nuvarande informationen om nanomaterial är otillräcklig för att identifiera risker eller säker användning. Ministrarna tryckte i brevet på vikten av att kommissionen, i enlighet med EU:s sjunde miljöhandlingsprogram, vidtar alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa spårbarhet och en säker hantering av tillverkade nanomaterial till 2015. Frågan togs också upp, tillsammans med andra kemikalierelevanta frågor, vid miljörådet . Vidare framgår av skrivelsen att och rådet beslutade om ett allmänt miljöhandlingsprogram för unionen till 2020. Enligt beslutet ska EU ta fram en strategi för en giftfri miljö som bidrar till innovation och utveckling av hållbara alternativ för att bl.a. garantera säkerheten hos tillverkade nanomaterial och material med liknande egenskaper. Det pågår även arbete på nationell nivå när det gäller nanomaterial, och Kemikalieinspektionen fick i regleringsbrevet i uppdrag att utreda möjligheten att införa en skyldighet att lämna information om förekomst av nanomaterial vid registrering till produktregistret. Kemikalieinspektionen föreslår att information om nanomaterial registreras i det befintliga produktregistret dit företagen måste anmäla kemiska produkter. Regeringen har även uppdragit åt Swetox att etablera en svensk plattform för att samordna och förmedla kunskap om nanosäkerhet mellan olika aktörer i samhället. Kommittémotion 2015/16:3420 av m.fl. (KD) yrkande 3 och kommittémotion 2016/17:2559 av m.fl. (KD) yrkande 3 handlar om en rättslig reglering av nanomaterial inom EU. Motionärerna delar regeringens bedömning att det finns ett stort behov av att anpassa lagstiftningen inom EU till nanomaterial och säkerställa att etappmålet om nanopartiklar och nanomaterial uppnås. bör utreda andra sätt att garantera en säker hantering av nanomaterial utöver en anpassning av Reachlagstiftningen, exempelvis genom en kompletterande lagstiftning. Av budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 20) framgår att driver på för att ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att EU:s kemikalielagstiftning anpassas så att informationen om nanomaterial är tillräcklig för att identifiera risker eller säker användning. När det gäller informationskrav för nanomaterial vid registrering i Reach är anpassningen av bilagorna i Reach försenad, och enligt Miljö- och har kommissionen ännu inte lagt fram något förslag. Vidare betonas i budgetpropositionen att genomförandet av det sjunde miljöhandlingsprogrammets åtaganden när det gäller barns känslighet, kunskap om nanomaterial och kombinationseffekter kräver att dessa åtaganden omsätts i alla relevanta delar av regelutvecklingen inom kemikalieområdet. Kommissionens kommande EU-strategi för en giftfri miljö blir viktig för att utveckla regelverket. När det gäller den nationella nivån har Kemikalieinspektionen remitterat en ändring av sina föreskrifter där de föreslår att en anmälningsplikt för nanomaterial införs i produktregistret. Efter remitteringen kommer förslaget till de nya bestämmelserna om nanomaterial att anmälas till . Föreskrifterna föreslås i denna del träda i kraft , vilket innebär att uppgifter om förekomst av nanomaterial ska rapporteras till produktregistret fr.o.m. . Forskningscentrumet Swetox inrättade på uppdrag av regeringen en nationell plattform för att samordna och förmedla kunskap om nanosäkerhet. Genom att inrätta en nationell plattform för nanosäkerhet vill regeringen underlätta kunskapsöverföring inom nanosäkerhet och stärka en bred samverkan mellan olika berörda aktörer, t.ex. företag, forskare, myndigheter och det civila samhället. Regeringen har avsatt resurser för plattformen och det framgår av Kemikalieinspektionens regleringsbrev att högst av myndighetens förvaltningsanslag får användas för bidrag till Swetox för att vidareutveckla plattformen. Utskottet konstaterar att det fortfarande råder kunskapsbrist om de miljö- och hälsorisker nanomaterial kan innebära. Det är tydligt att detta är ett område som behöver regleras bättre. Det är därför positivt att frågan tas upp i EU:s sjunde miljöhandlingsprogram och att kommissionen till 2018 ska utveckla en strategi för en giftfri miljö som ska minimera befolkningens exponering för farliga ämnen, bl.a. nanomaterial. Utskottet noterar att kommissionen inte har presenterat något förslag för anpassningen av Reachlagstiftningen till nanomaterial. Som redovisats ovan driver på för att ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att EU:s kemikalielagstiftning anpassas så att informationen om nanomaterial är tillräcklig för att identifiera risker eller säker användning. Utskottet vill understryka vikten av detta arbete. I avvaktan på pågående arbete bör motionerna 2015/16:3420 (KD) yrkande 3 och 2016/17:2559 (KD) yrkande 3 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om begränsning av hormonstörande ämnen, utfasning av särskilt farliga ämnen samt förbud mot bisfenoler. Jämför reservation 5 (V), 6 (M, C, V, L, KD), 7 (C, V) och 8 (KD). Hormonstörande ämnen är sådana ämnen som är främmande för kroppen och kan störa kroppens eget hormonsystem. Många viktiga processer i kroppen styrs av hormoner som verkar vid mycket låga halter. Ämnena kan exempelvis orsaka cancer eller påverka ämnesomsättningen och förmågan att få barn. Fosterstadiet är mest kritiskt för effekter. Om ett utsätts för ett hormonstörande ämne kan det innebära effekter på hjärnans utveckling eller ökad risk för att drabbas av sjukdomar i vuxen ålder. Hos en vuxen människa kan kroppen själv reglera hormonnivåerna, men hos och små barn är denna mekanism inte lika utvecklad, vilket ökar risken för att ett hormonstörande ämne kan ha oåterkalleliga effekter. Hormonstörande ämnen är därför ett prioriterat område för Kemikalieinspektionen inom handlingsplanen för en giftfri vardag. och rådet beslutade om ett allmänt miljöhandlingsprogram för unionen till 2020. Enligt beslutet ska EU ta fram en strategi för en giftfri miljö som bidrar till innovation och utveckling av hållbara alternativ för att bl.a. garantera minimering av exponeringen för hormonstörande ämnen. väckte talan mot kommissionen inför tribunalen (Europeiska domstolens förstainstansrätt) om kommissionens underlåtenhet att besluta om kriterier för hormonstörande ämnen. skulle ha beslutat om en delegerad akt med vetenskapliga kriterier för att identifiera hormonstörande ämnen enligt artikel 5.3 i EU:s biocidförordning (förordning (EG) nr 528/2012). meddelades dom i målet, och den gav rätt i att kommissionens agerande i frågan strider mot . Enligt domstolen är det datum som anges i EU:s biocidförordning bindande och förordningen kräver inte att en konsekvensanalys ska göras innan kriterierna beslutas. antog ett uttalande där kommissionen uppmanades att följa domen. Regeringen anför i skrivelsen att Kemikalieinspektionens insatser på området har bidragit till en ökad kunskap om de hormonstörande ämnenas egenskaper och hur de bör utvärderas. Kemikalieinspektionen har genomfört seminarier för att diskutera hur kriterier för att identifiera hormonstörande ämnen bör vara uppbyggda, hur de olika regelverken som myndigheterna ansvarar för kommer att påverkas och hur man kan göra det lättare att använda andra testmetoder än djurförsök i lagstiftningen. Vidare har myndigheten publicerat en rapport om svårigheten att vetenskapligt fastställa säkra nivåer under vilka hormonstörande ämnen inte orsakar skador på människa och miljö. Kemikalieinspektionen har dessutom inom ramen för det nordiska samarbetet publicerat en rapport om kostnader för hälsoeffekter inom EU kopplat till exponering för hormonstörande ämnen. Kemikalieinspektionen har deltagit aktivt i planerings- och arbetsgrupper i kommissionen, under de perioder kommissionen har involverat medlemsstaternas experter. Målet med Kemikalieinspektionens deltagande har varit att kriterierna ska identifiera hormonstörande ämnen baserat på inneboende egenskaper utan att väga in ämnenas effektnivåer, och att regleringen av hormonstörande ämnen bedöms ämne för ämne i ett senare skede. Av skrivelsen framgår att även varit aktiva inom området. I deras regleringsbrev fick de i uppdrag att ta fram en strategi för arbetet inom giftfri vardag och att utifrån strategin arbeta med de frågor som är mest relevanta för folkhälsan. Arbetet ska öka kunskapen om risker med hälsofarliga kemikalier i livsmedel i syfte att bidra till utvecklingen av den EU-gemensamma lagstiftningen om säkra livsmedel. fick en anslagsförstärkning på för att genomföra uppdraget. mål inom området hormonstörande ämnen är att öka kunskapen om förekomsten av de viktigaste ämnena i livsmedel, om befolkningens exponering samt om metoder för riskvärdering av hormonstörande ämnen. För att öka kunskapen inom området planerar att inleda ett samarbete med andra myndigheter och organisationer, att arbeta med uppskattningar av den svenska befolkningens exponering för ämnena via livsmedel och att utveckla arbetet med riskvärdering av enskilda och kombinationer av hormonstörande ämnen i livsmedel. kommer bl.a. att kartlägga några främmande ämnen med hormonstörande egenskaper som finns i livsmedel baserat på haltdata från matkorgsstudier. Projektet syftar till att uppskatta exponeringen för dessa ämnen och göra en samlad riskvärdering, vilket även inkluderar metoder för värdering av kombinationseffekter. Bisfenol A är hormonstörande och kan påverka fortplantningen. Ämnet tillverkas och används i mycket stora volymer och påträffas i nästan alla prover från människa. Detta tyder på att människor utsätts för en kontinuerlig, låg exponering för bisfenol A. De vanligaste användningarna är i polykarbonatplast och epoxi. Kemikalieinspektionen föreslog 2012 ett nationellt förbud mot bisfenol A i kassakvitton baserat på risken för skadliga effekter på hälsan för konsumenter. Innan förslaget var färdigt för regeringens beslut meddelade att de hade för avsikt att lämna in ett förslag till förbud mot användningen av bisfenol A i termopapper (kvitton, biljetter m.m.) enligt Reachförordningen. Förbudet skulle även omfatta användning av bisfenol A i importerade termopapper. kunde inte gå vidare med ett nationellt förbud innan denna process var avslutad. tillsatte regeringen en särskild utredare för att kartlägga användningsområden för bisfenol A och lämna förslag till hur exponeringen av bisfenol A från material i kontakt med livsmedel kan minskas. För övriga användningsområden skulle utredaren kartlägga exponeringen för bisfenol A och alternativ till bisfenol A i syfte att få kunskap om vilka övriga användningar som kan behöva fasas ut. överlämnades betänkandet Bisfenol A – kartläggning och strategi för minskad användning (SOU 2014:90). Utredaren slår fast att bisfenol A kan fasas ut från ytskikt i kontakt med livsmedel utan att det får allvarliga ekonomiska konsekvenser för samhället och att detta bör göras . Dessutom bör utvecklingen av branschens egna åtgärder för att minska användningen av bisfenol A utvärderas. Vidare redovisas i skrivelsen att Kemikalieinspektionen har lagt fram ett förslag till kommissionen om att bisfenol A ska begränsas i leksaker. Enligt EU:s leksaksdirektiv får besluta om nya förbud mot allergiframkallande ämnen och nya gränsvärden för farliga ämnen i leksaker genom ett kommittéförfarande. Kemikalieinspektionen deltar i sådana sammanhang och har där lagt fram förslag om att bisfenol A ska begränsas. Som ett resultat av detta finns det haltgränser för bisfenol A i leksaker för barn och leksaker som är avsedda att stoppas i munnen. I regeringens uppdrag till Kemikalieinspektionen om att vidareutveckla handlingsplanen för en giftfri vardag 2015–2017 ingår att myndigheten ska undersöka och i lämpliga fall föreslå nationella åtgärder för att minska de kemiska riskerna i vardagen och, om det bedöms nödvändigt, nationella begränsningar. Exempel på områden som Kemikalieinspektionen ska titta närmare på är viss användning av bisfenoler, med undantag av material och produkter som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel. Uppdraget i den del som rör nationella begränsningar ska redovisas fortlöpande och slutredovisas . Kemikalieinspektionen arbetar även inom ramen för Reachförordningen med att ta fram en analys av lämpliga riskhanteringsåtgärder för bisfenol AF och bisfenol F. anmälde till kommissionen ett förslag till nationell begränsning när det gäller användningen av tvåkomponentsepoxi som innehåller bisfenol A och bisfenol A-diglycidyleter vid gjutning av nya plaströr inuti befintliga tappvattenrör – rörinfodring eller s.k. relining. Användning av epoxi som innehåller bisfenol A vid relining av tappvattenrör förekommer inte i . Det används dock i våra grannländer, och relining av avloppsledningar med epoxi förekommer fortfarande. Det finns därmed en risk att användningen återkommer till och ett förbud är därmed befogat. Kvicksilver är ett av de allra farligaste miljögifterna som finns och utgör ett hot mot både miljön och människors hälsa. Det är en lättflyktig metall som kan spridas långa sträckor via luften. Kvicksilver kan i naturen omvandlas till den mycket giftiga formen metylkvicksilver som kan skada det centrala nervsystemet. Höga halter av kvicksilver i fisk är ett välkänt problem, och befolkningsgrupper som äter mycket fisk och skaldjur är särskilt utsatta. färdigförhandlades den nya Minamatakonventionen om begränsningar av kvicksilver. Konventionen reglerar samtliga delar av kvicksilvrets livscykel, från brytning till avfallshantering inklusive utsläpp till luft. presenterade ett förslag till genomförande av Minamatakonventionen om kvicksilver. Förslaget till genomförande består av ett utkast till rådsbeslut för ratificering och ett utkast till förordning som syftar till att anpassa EU-lagstiftningen till konventionen. Regeringen anser att det är viktigt att EU och dess medlemsländer snabbt ratificerar konventionen så att denna kan träda i kraft och genomföras. Regeringen betonar i skrivelsen att förslagets ambitionsnivå är för låg. har ett totalförbud mot kvicksilver, och regeringen fortsätter att verka inom EU för att kvicksilver ska fasas ut. Regeringen avser att i rådet arbeta för en högre ambitionsnivå i regleringen av användningen av kvicksilver och för att även i fortsättningen ska kunna ha en hög skyddsnivå nationellt. Minamatakonventionen träder i kraft efter den 50:e ratificeringen av konventionen. Första partsmötet ska hållas efter det att konventionen trätt i kraft. I motion 2016/17:600 av (S) uppmärksammas riskerna med hormonstörande ämnen. har bevisen stärkts för att hormonrelaterade störningar hos människor ökar. Det är därför viktigt att regeringen fortsätter att prioritera arbetet med hormonstörande ämnen så att människors exponering för sådana ämnen minskar (yrkande 1) och fortsätter att verka för att hormonstörande ämnen definieras som särskilt farliga ämnen i enlighet med Reachförordningen eller på motsvarande sätt i enlighet med annan lagstiftning (yrkande 2). EU:s lagstiftning innehåller bestämmelser om hormonstörande ämnen. Ett förslag på kriterierna för att avgöra om ett ämne ska anses ha hormonstörande egenskaper har presenterats av kommissionen men det är inte tillräckligt vetenskapligt baserat och utgår inte från försiktighetsprincipen. Enligt yrkande 3 bör därför i enlighet med försiktighetsprincipen prioritera arbetet för att få sådana vetenskapligt grundade kriterier på plats . De standarddatakrav som återfinns i EU:s kemikalielagstiftning är otillräckliga för att fastställa hormonstörande egenskaper på ett adekvat sätt. måste därför verka för att sådana test- och informationskrav införs i all relevant EU-lagstiftning och är tydligt kopplade till de kriterier som ska införas (yrkande 4). Enligt yrkande 5 bör hormonstörande ämnen betraktas som s.k. tröskellösa ämnen, vilket innebär att all exponering ska antas innebära risk. Vetenskapen erbjuder inte tillräckligt underlag för att fastställa ett gränsvärde under vilket det inte uppstår några negativa effekter av ett hormonstörande ämne. Slutligen bör verka för att göra det möjligt att beakta hormonstörande ämnens kombinationseffekter i EU:s lagstiftning (yrkande 6). Enligt kommittémotion 2016/17:2670 av m.fl. (C, M, L, KD) yrkande 9 i denna del måste EU öka takten när det gäller att fasa ut och begränsa användningen av särskilt farliga ämnen som kvicksilver och hormonstörande ämnen såsom flera bisfenoler. Eftersom regler om användning och utsläpp på marknaden av kemikalier är harmoniserade inom EU är utveckling och tillämpning på EU-nivå ett fokusområde. Enligt partimotion 2016/17:824 av m.fl. (C) yrkande 7 bör regeringen ta ett enhetligt grepp om bisfenol A och fasa ut användningen av det med omedelbar verkan och införa ett förbud mot ämnet. Enligt motion 2016/17:1296 av (MP) borde alla bisfenoler förbjudas. Forskning har visat att det inte bara är bisfenol A som är farligt, utan många andra bisfenoler kan vara minst lika skadliga, t.ex. bisfenol S och bisfenol F. Även i kommittémotion 2015/16:3420 av m.fl. (KD) yrkande 4 och kommittémotion 2016/17:2559 av m.fl. (KD) yrkande 4 efterfrågar man ett förbud mot alla typer av bisfenoler. Det är inte bara bisfenol A som är skadliga utan även andra typer av bisfenoler. presenterade kommissionen ett förslag till beslut om vetenskapliga kriterier för identifiering av hormonstörande ämnen inom ramarna för växtskyddsmedels- respektive biocidförordningen. Vid överläggningen om förslaget i miljö- och jordbruksutskottet ansåg regeringen att kommissionens förslag inte är förenligt med EU-lagstiftningen och att vad som föreslås ligger utanför de befogenheter som kommissionen tilldelats. Vidare anförde regeringen att de verkar för att förslaget ändras så att det överensstämmer med det som lagstiftarna beslutat om och därmed säkerställer den skyddsnivå som växtskyddsmedels-förordningen och biocidförordningen syftar till. Vidare har tillsammans med miljöministrar från och skickat ett gemensamt brev till EU-kommissionärerna för att uttrycka oro över att förslaget inte säkerställer en hög skyddsnivå för människa och miljö. Ministrarna framförde även sin oro över att effekten av EU-förslaget kan bli att ämnen endast kan identifieras först efter att de orsakat skador på människor. På miljö- och klimatrådet tog tillsammans med och upp förslagen om kriterier för fastställande av hormonstörande ämnen. I underlaget till mötet informerades om betydelsen av att fastställa dessa för att uppnå målsättningarna i EU:s sjunde miljöhandlingsprogram. På mötet framfördes kritik mot förslagen för att de inte är i linje med rättsakternas övergripande syfte och går utöver kommissionens mandat att anpassa akterna till teknisk och vetenskaplig utveckling (rapport från rådets möte (miljö) ). Vid den allmänna frågestunden i anförde miljöminister följande: Att vi får fram kriterier för vad som är hormonstörande ämnen, och som kan utgöra bas för lagar och tillämpning, är oerhört viktigt. har och under flera regeringar, oberoende av partifärg, drivit denna fråga hårt och tydligt. Vi har vunnit mot kommissionen i och har ett tydligt domslut. Ändå klarar inte av att lägga fram ett förslag till en definition av hormonstörande ämnen som baseras på vetenskap. Enligt Miljö- och har förslaget till kriterier för hormonstörande ämnen diskuterats vid fyra möten med medlemsstaternas behöriga myndigheter, senast . Inför varje möte har förslagen reviderats något. Vid det senaste mötet fanns fortfarande ingen kvalificerad majoritet bakom förslaget. Det är oklart när nästa möte kommer att äga rum. Regeringen anför i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr.