bet · H501UU2 · 2017-12-01 00:00:00 — Privata vattenföretag strävar efter kortsiktig vinst och söker sig till områden där kostnaderna är låga och inkomsterna höga. IMF och har i flera fall utövat påtryckningar på fattiga länder för att de ska sälja ut sina vattenverk till multinationella bolag. De flesta fattiga länder har knappast något annat val än att gå IMF:s och krav till mötes eftersom IMF och har gjort privatisering av statligt vatten till ett villkor för att de ska ge stöd till vatten- och avloppsprojekt. anser att vatten är en grundläggande mänsklig rättighet som inte kan behandlas som en vara på en fri marknad. Privatiseringar slår hårdast mot dem som redan är fattigast, som redan har sämst hälsa, lägst utbildning och minst makt och inflytande i sina samhällen. ser som en viktig aktör i det globala arbetet med att säkra tillgången till vatten och sanitet för jordens fattiga. Universell tillgång till rent vatten förutsätter att det finns en tryggad tillgång till vatten, och då krävs det att det finns en offentlig VA-aktör som kan tillhandahålla dessa tjänster. menar därför att all privatisering av vatten och dess distribution måste upphöra. bör som enskilt land såväl som medlem i EU och FN, inom IMF och och i andra nationella sammanhang, verka för att privatisering av vattenresurser stoppas. Fattiga länders skulder utgör ett avgörande hinder för utveckling. Ansvaret för skuldkrisen kan inte enbart läggas på de fattiga länderna. Internationella institutioner och länder i den rika världen har ett stort ansvar för flera länders skuldkris. har man lånat ut pengar till diktaturer trots att man varit medveten om att lånen inte skulle komma befolkningen till del. I dessa fall är det tydligt att långivarna har ett medansvar för skuldsättningen och, skulderna är att betrakta som illegitima. bör därför verka för att de fattigaste länderna får totala och icke villkorade skuldavskrivningar. bör också som enskilt land såväl som i EU och FN agera för att uppmärksamma frågan om den växande skuldbördan och ta fram en strategi för att förebygga kommande skuldkriser. Sida har tidigare föreslagit att det kvarvarande bilaterala utvecklingssamarbetet med , och ska fasas ut. Det skulle innebära att inte skulle bedriva bilateralt utvecklingssamarbete med något land på kontinenten. Under den rödgröna regeringen har det bilaterala biståndet till dessa tre länder levt vidare och även utvidgats till att omfatta . ser att det finns ett stort behov av svenskt utvecklingssamarbete i flera latinamerikanska länder. Prioriteringar inom utgiftsområdet, punkt 5 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:228 av m.fl. (L) yrkandena 2 och 3, 2017/18:568 av m.fl. (L) yrkandena 1, 2, 5–8, 10, 11, 13, 14, 16, 19–21, 23, 24 och 27 samt 2017/18:3578 av m.fl. (L) yrkande 32 och 2015/16:2174 av m.fl. (M) yrkande 6, 2017/18:530 av m.fl. (V) yrkandena 5, 7, 12 och 14, 2017/18:533 av m.fl. (V) yrkandena 1, 2, 4 och 11, 2017/18:534 av m.fl. (V) yrkande 5, 2017/18:555 av m.fl. (V) yrkandena 1–5, 10, 11, 13–21, 24, 30 och 31, 2017/18:1581 av m.fl. (SD) yrkande 9, 2017/18:3008 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 11, 2017/18:3215 av m.fl. (M) yrkande 21, 2017/18:3239 av m.fl. (M) yrkandena 6, 27, 29, 39, 40 och 42, 2017/18:3566 av m.fl. (M) yrkandena 11–13, 2017/18:3656 av m.fl. (SD) yrkandena 11, 14, 15 och 17–20, 2017/18:3684 av m.fl. (C) yrkandena 41–45, 2017/18:3735 av m.fl. (M) yrkande 35, 2017/18:3742 av m.fl. (KD) yrkandena 5–10, 13 och 17, 2017/18:3775 av m.fl. (C) yrkandena 1–6, 2017/18:3846 av m.fl. (M) yrkandena 6–10 och 2017/18:3890 av m.fl. (SD) yrkande 1. Vi lever i en orolig tid. Över 60 miljoner människor är fortfarande på flykt. Vi som lever i den fredliga delen av världen måste arbeta för att hjälpa våra medmänniskor globalt. Humanitärt bistånd har som mål att rädda liv, lindra nöd och upprätta värdighet för människor som drabbas i olika katastrofsituationer. Svenskt bistånd ska alltid prioritera hjälpen till den som är i akut nöd. Världens flyktingläger måste tömmas . Det har pågått längre än det . Mot bakgrund av den mycket svåra situationen i regionen bör öka det finansiella stödet till FN:s humanitära hjälporgan UNHCR, Program, UN-Ocha och . Det är särskilt viktigt att barns skolgång i flyktinglägren främjas. måste inom de multilaterala samarbetena ännu tydligare än driva en agenda för ökad demokratisering. Att etablera demokratiska institutioner är det beprövat bästa sättet att långsiktigt lösa konflikter. Och fria val är den mest grundläggande delen i en demokrati. Därför bör fria val prioriteras i det svenska biståndet. Svenskt bistånd ska syfta till att uppnå och upprätthålla fria val i alla länder, och se till att val övervakas kraftfullt i de länder där fria val inte finns. Vi ser ett stort behov av individperspektiv i kampen för en bättre värld. Utan demokrater skapas inga demokratier. Demokratiaktivister är centrala i övergången från diktatur till demokrati. Omvärldens stöd betyder mycket för den som kämpar mot en auktoritär regim – därför vill vi att medel avsätts specifikt för enskilda demokratiaktivister. En utredning bör tillsättas för att lägga fram en samlad agenda för ökat svenskt stöd till demokratiaktivister. En större del av biståndet bör gå till främjande av yttrandefrihet och pressfrihet. Det svenska demokratistödet är underfinansierat. Vi liberaler vill att stödet ökar, i ett demokratilyft för svenskt bistånd. Det är inte bara resurstilldelningen som är problematisk. Demokratibiståndet måste fokusera på samhällen som är ofria. Demokratibiståndet måste gå till de krafter som vill införa demokrati. Men en betydande del av demokratibiståndet riktas till statsapparater i länder där själva staten motsätter sig demokratisering. I vissa fall går bistånd direkt till en stat av dålig vandel. I andra fall finansierar Sida regeringars eget reformarbete genom . FN består av sina medlemsstater, som i många fall inte är demokratiska. UNDP som har flera projekt med Sida om reformbistånd samarbetar exempelvis alltid med regeringen i de länder där de verkar, och de har utfört projekt i samarbete med regimer i flera odemokratiska stater med svensk finansiering. Mer fokuserat demokratibistånd utförs av demokratiska aktörer med ett tydligt demokratimandat, exempelvis Odihr, internationella , Community of Democracies, MR-försvarare, politiska partier och European Endowment for Democracy. Det finns många civilsamhällesorganisationer som arbetar för att minska fattigdom. Det finns färre som verkar för frihet, trots att friheten är en förutsättning för långsiktig utveckling och välstånd. Därför ska svenskt bistånd också ge stora anslag till organisationer som arbetar med civila och politiska rättigheter, t.ex. Amnesty, Civil Rights Defenders och Human Rights Watch. Utan MR-organisationernas skickliga kartläggningsarbete har den stora svårigheter att få insikt i situationen för mänskliga rättigheter och att artikulera krav i internationella samtal. Det är viktigt att driver på i andra frågor som är politiskt känsliga i mottagarländerna. Det gäller framför allt sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter – kvinnors rätt till sin kropp och sexualitet, inklusive rätten till fri abort – samt hbt-personers rättigheter. Det går inte att skilja på demokratin och feminismen. Och i en konfliktfylld värld är kvinnor alltid förlorare – det är de som drabbas hårdast och det är deras rättigheter som först dras in när samhällen destabiliseras. Det är självklart att kvinnors rättigheter måste prioriteras i alla kontakter med omvärlden. Agenda 2030 erbjuder en enskilt viktig möjlighet för svenskt bistånd, i förhållande till målet om kvinnors fulla delaktighet på alla områden (mål 5 i Agenda ). Här bör ha som ambition att vara världsledande. I humanitära insatser är tillgång till sexuella och reproduktiva rättigheter, såsom preventivmedel och abort, i stort sett aldrig inkluderade. Kvinnor som utsatts för sexuellt våld eller förvägrats preventivmedel, eller vars levnadsförhållanden radikalt förändrats, ges inte möjlighet att avsluta oönskade graviditeter. bör se detta som en självklar del av humanitärt bistånd, liksom annan medicinsk vård som inte kan anstå, och möjliggöra kvinnors rätt till självbestämmande i de insatser man bidrar till. Kvinnors rättigheter betraktas alltför ofta som förhandlingsbara, något man kan ta itu med när resten av landets problem lösts. Det är oacceptabelt. Har situationen i landet förbättrats efter en biståndsinsats men halva befolkningen fortfarande lever under förtryck måste insatsen ses som misslyckad. måste tydligt deklarera för samtliga biståndspartner att kvinnor är människor och att program som inte syftar till att hjälpa hela befolkningen är oacceptabla. Det betyder inte att alla program ska rikta sig specifikt till kvinnor, men samtliga program ska sträva till förbättring av kvinnors situation. Med hjälp av könsuppdelad statistik, där effekterna redovisas, kan vi få en tydligare bild av till vilken del av befolkningen stödet faktiskt går. Därefter kan insatserna justeras. beräknar att 700 miljoner av världens kvinnor giftes bort när de var barn. Av dem var ungefär 250 miljoner . En viktig feministisk uppgift är att verka för att fler länder sätter en åldersgräns för äktenskap och arbetar mer aktivt för att existerande lagar implementeras. Ett sätt att påverka är att villkora svenskt bistånd utifrån reformvillighet till länder där barnäktenskap är vanligt. Ingen ska behöva bli mamma under sin egen barndom. Flickors skolgång är avgörande för att öka jämställdheten i världen och möjliggöra en global demokratisering. Utbildning av flickor leder också till att de får inflytande över sin egen familjeplanering – utbildade kvinnor gifter sig senare och föder färre och friskare barn. Kvinnors löner blir högre ju längre de utbildar sig. Egna pengar innebär fler möjligheter och ökad makt över sitt eget liv. Eftersom barnäktenskap och graviditeter är oåterkalleliga livshändelser som påverkar även nästa generation är det mer förödande att hindra flickor än pojkar från att utbilda sig och arbeta. Befolkningens bildning är en grundförutsättning i utvecklingen av ett öppet samhälle, både på individnivå och för demokratin i sig. För att människor ska kunna förverkliga sina drömmar och välja hur de vill leva sitt liv behöver de verktyg och nycklar som lärs ut i skolan. Och en demokrati kräver pålästa och kritiskt tänkande medborgare. Därför måste bidra till att fler flickor och pojkar får gå i skolan, och att fler unga når högre utbildning. Fler går i skolan , men Sida har identifierat som ett problem att många av de barn som väl börjar skolan inte går klart. Så mycket som var fjärde elev beräknas hoppa av innan de avslutat , enligt . Dessutom saknas medel till skolgång för många av de barn som växer upp i flyktingläger. Det vill vi ändra på. Det finns flera exempel på hur lösningar inom informations- och kommunikationsteknik har möjliggjort att utbildning kommit fler till del. Att upprätta rättsstatens principer ska vara målet för alla insatser som gör inom demokratibiståndet. Detta innebär inte bara arbete mot korruption, som i sig är ett stort hinder mot utveckling, utan också arbete för att staten på ett rättssäkert sätt är ansvarigt gentemot medborgarna och tvärtom. I en stat där rättsstatens principer upprätthålls kan medborgarna själva påverka sin situation genom att utkräva ansvar från staten. Välfungerande stater behöver inte utvecklingsbistånd, och de behöver endast i undantagsfall humanitärt bistånd i händelse av katastrof. Därför är rättsstatsfokus avgörande för att nå målet för allt biståndsarbete: att biståndet inte längre ska behövas. Vägen dit är lång. Men för att utvecklingen ska ta fart i världens ofria och därmed fattiga länder krävs att de lagstiftande församlingarna agerar. De måste fatta politiska beslut och genomföra viktiga reformer. Utan liberalisering av arbetsmarknaden och näringsfrihet blir det ingen snabbt ökande sysselsättning för världens fattiga. Utan lagar om åldersgränser för äktenskap kommer barn att giftas bort även fortsättningsvis. Det har vi sett på nära håll. kan och bör därför göra mer åt bristen på reformer än bristen på resurser i den fattigare delen av världen. I enlighet med more for more-principen bör stater som genomför demokratiska reformer och främjar mänskliga rättigheter, jämställdhet och öppenhet samt minskar korruptionen belönas för detta. Stater som fortsätter att kränka sina medborgares mänskliga rättigheter ska fasas ut från biståndet. Det är inte rimligt att förmedla resurser från svenska skattebetalare direkt till korrupta och diktatoriska stater. Det långsiktiga stödet till människor som bor i diktaturer eller auktoritära stater ska i stället kanaliseras via internationella organisationer, världssamfundet, civilsamhället eller en demokratisk opposition. Det bör inte gå bilateralt från stat till stat. enades världens länder om ett nytt klimatavtal som binder alla länder och som ska börja gälla . Den globala temperaturökningen ska hållas långt , och vi ska jobba för att den ska stanna . Liberalerna anser att uppfyllande är avgörande för den globala utvecklingen. Avtalet handlar inte i huvudsak om bistånd, men det slår fast att fattiga länder ska få hjälp med att begränsa sina utsläpp och anpassa sina samhällen till ett förändrat klimat. Stödet kan bestå av finansiering, tekniköverföring eller kapacitetsutbyggnad. är världsledande på miljöområdet, vad gäller både lagstiftning och teknik. Ett resultatorienterat reformstöd inom miljöområdet ska därför vara en del av svenskt bistånd. Utsläppen ser inga nationsgränser – att minskar utsläppen och på andra sätt blir ett hållbart land räcker inte för att rädda oss från uppvärmningens följder. Vi måste globalt möta utmaningarna tillsammans. Vi ska vara stolta över att på ett aktivt och generöst sätt bidrar till många internationella organisationer, både inom och utom FN-systemet. Det gör också att vi kan få ett större inflytande. Men bör inte ge helt villkorslöst stöd till de internationella organisationerna. Många av har visat sig vara ineffektiva och brista i insyn. bör därför ställa höga och ovillkorliga krav på alla organisationer som handskas med svenska biståndsmedel. En stor del av det svenska biståndet verkställs genom strategin för bistånd genom svenska civilsamhällesorganisationer. Dessa betraktas som självständiga och väljer själva sina projekt och samarbetsländer. Mindre insatser skapar inte resultat på samma sätt som större. Detta är också anledningen till att Sida inte självt handlägger mindre projekt. Därför är det motsägelsefullt att civilsamhällesorganisationer ändå arbetar med små och ineffektiva insatser, med anslag från Sida. Det kan också anses konstitutionellt tvivelaktigt att delegera myndighetsutövning till självständiga organ. Vi vill att dessa på lika villkor och i konkurrens med andra insatser ska kunna söka anslag genom transparenta anslag. Det kräver en övergripande reform av biståndet genom de svenska civilsamhällesorganisationerna. Prioriteringar inom utgiftsområdet, punkt 5 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2017/18:3742 av m.fl. (KD) yrkandena 5–10, 13 och 17 samt 2015/16:2174 av m.fl. (M) yrkande 6, 2017/18:228 av m.fl. (L) yrkandena 2 och 3, 2017/18:530 av m.fl. (V) yrkandena 5, 7, 12 och 14, 2017/18:533 av m.fl. (V) yrkandena 1, 2, 4 och 11, 2017/18:534 av m.fl. (V) yrkande 5, 2017/18:555 av m.fl. (V) yrkandena 1–5, 10, 11, 13–21, 24, 30 och 31, 2017/18:568 av m.fl. (L) yrkandena 1, 2, 5–8, 10, 11, 13, 14, 16, 19–21, 23, 24 och 27, 2017/18:1581 av m.fl. (SD) yrkande 9, 2017/18:3008 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 11, 2017/18:3215 av m.fl. (M) yrkande 21, 2017/18:3239 av m.fl. (M) yrkandena 6, 27, 29, 39, 40 och 42, 2017/18:3566 av m.fl. (M) yrkandena 11–13, 2017/18:3578 av m.fl. (L) yrkande 32, 2017/18:3656 av m.fl. (SD) yrkandena 11, 14, 15 och 17–20, 2017/18:3684 av m.fl. (C) yrkandena 41–45, 2017/18:3735 av m.fl. (M) yrkande 35, 2017/18:3775 av m.fl. (C) yrkandena 1–6, 2017/18:3846 av m.fl. (M) yrkandena 6–10 och 2017/18:3890 av m.fl. (SD) yrkande 1. Vi har alla ett moraliskt ansvar att arbeta för att utrota fattigdom och förtryck i världen. Idén om att alla människor, var de än bor, har samma värde och att vi alla har ett ansvar för varandra utgör en stark motivation till den solidaritet som är grundläggande i den kristdemokratiska ideologin. Den solidariteten stannar inte vid gräns. I tider av ett större och växande bistånd är det särskilt viktigt att inte blir alla goda gåvors givare och ständigt bygger ut åtagandena tematiskt utan identifierar de områden där har ett tydligt mervärde och förmåga att agera komplementärt i förhållande till andra givare. Inriktningen måste också styras av hur behoven i världen ser ut. vill lyfta tre områden som särskilt angelägna: Stöd och hjälp till världens allra fattigaste. Det handlar om möjlighet att släcka törsten, tvätta sig och laga mat med rent vatten. Det handlar om att barn inte ska behöva somna hungriga och om att tillgången till vaccin blir så god att människor inte ska behöva dö av enkla sjukdomar som för oss i är bortglömda . och omvärlden måste i högre grad bidra till att hjälpa människor på flykt. I många fall förvandlas de tillfälliga flyktinglägren till långsiktiga boenden med stora humanitära behov. måste bidra på nya sätt för att möta människors nöd och utsatthet. Demokratin och de mänskliga rättigheterna måste stärkas. Runt om i världen trycks det civila samhället, oppositionspolitiker, journalister och jurister tillbaka. Utrymmet för de mänskliga rättigheterna minskar och riskerar att resultera i en alltmer osäker värld. Stödet till dessa grupper behöver stärkas och prioriteringen hållas högre av regeringen. Den världsomspännande kraftsamlingen för att nå millenniemålen till 2015 gav resultat. Fattigdomen i världen har minskat, och utvecklingen går åt rätt håll på de allra flesta områdena. krävs dock stora insatser från de rika länderna för att komma till rätta med den fortfarande alltför höga barnadödligheten och den undermåliga mödrahälsan i många fattiga länder, främst i söder om . För förbättrad mödrahälsa krävs långsiktigt arbete. Snabba lösningar, som t.ex. fler utbildade barnmorskor på plats i dessa länder, avhjälper en del av problemen. Men för verklig förändring av kvinnors och flickors situation krävs i många fall förändrade strukturer och värderingar. Många svåra skador och dödsfall i samband med förlossningar sker för att modern varit alltför ung för att kroppen skulle klara av en graviditet och förlossning. Sedvänjan att unga flickor gifts bort måste aktivt motverkas på ett kulturellt och värderingsmässigt plan för att mödradödligheten ska minska. Det handlar till syvende och sist om barn och om att upprätthålla barnens rätt till liv och hälsa. Det är inte rimligt att barn ska behöva mista livet i relativt enkla sjukdomar som diarré och lunginflammation. Vi har alla möjligheter att minska barnadödligheten, som till stor del beror på basala och förhållandevis enkelt avhjälpta brister i miljön runt barnen. Arbetet måste fortsätta. Just vaccinationsprogram har visat sig vara ett mycket effektivt bistånd då en relativt billig punktinsats bokstavligen kan rädda liv. saknar 780 miljoner människor tillgång till rent vatten i vår värld. Det har förödande konsekvenser för människors hälsa, och barn drabbas särskilt hårt. En av de sjukdomar som sprids i förorenat vatten är kolera, som skördar minst 100 000 människoliv. I det krigshärjade ser vi nu det största kolerautbrottet i modern tid med 800 000 fall, och det ökar. Även i flyktinglägren i sprids sjukdomen i en rasande fart. Det här är en sjukdom som inte borde finnas i vår värld 2017. anser att stödet till den globala fonden och till vaccinalliansen bör höjas. Fler människor än på många decennier befinner sig på flykt undan vedervärdig terror och våldsamma regimer i sina hemländer. Enorma humanitära insatser behövs för att skapa trygghet och framtidstro för de medmänniskor som flyr för sina liv. Det rådande världsläget gör att vill avsätta en betydande del av den svenska biståndsbudgeten för humanitära hjälpinsatser. är den centrala aktören för att hjälpa människor på flykt, och så bör det även förbli. En gigantisk organisation har dock lite utrymme för flexibilitet, och insatserna kommer alltför ofta sent. anser därför att det, i likhet med vad som är fallet i och , är dags att även bygga upp en egen struktur för att kanalisera hjälpinsatser till flyktingar. Vidare har det civila samhället, i form av t.ex. frivilligorganisationer och samfund, i utvecklingsländer eller konfliktområden ofta kontakter och direkta distributionssystem som bör nyttjas, speciellt då biståndet på grund av väpnade strider eller diktaturregimer inte alltid når fram via officiella kanaler. Alltför ofta lägger de internationella humanitära systemen endast fokus på internationella organisationer och lämnar de lokala aktörerna utan inflytande. bör verka för att i ökad utsträckning även kanalisera det humanitära stödet genom mindre civilsamhällesorganisationer och samfund som arbetar i den direkta frontlinjen i katastrofområden, som har bättre lokalkännedom och som finns på plats långsiktigt. menar att det multilaterala stöd som ger till en rad olika FN-organ bör fokuseras och i större utsträckning än tidigare samlas hos de organ som har störst verksamhet bland flyktingar och som arbetar med barns säkerhet och rättigheter såsom UNHCR, WFP, Cerf och . Det behövs en Marshallplan för att återbygga stora delar av , med långsiktiga och uthålliga satsningar på att skapa trygghet, arbete och utbildningsmöjligheter i och omkring fallerade stater. Det behövs framtidstro i området liksom goda krafter i , , och , som kan vara med och bygga upp fredliga, stabila och demokratiska länder. måste ligga i framkant när det gäller att stödja initiativ för att skapa arbets- och utbildningstillfällen för människor på flykt. Att kunnat initiera stöd för att arbeta med ekonomisk utveckling och jobbskapande i medelinkomstländer som tagit emot många flyktingar, såsom och , är mycket positivt. måste ha en flexibel inställning till att stödja länder som ekonomiskt sett är medelinkomstländer, men som tar ett mycket stort ansvar för flyktingmottagande. ska vara en kompromisslös röst för fred, frihet och mänskliga rättigheter i världen. Att stärka demokratin och öka respekten för mänskliga fri- och rättigheter ska vara centrala mål för det svenska biståndet. ska stödja demokratikämpar och verka för stärkt yttrandefrihet och tankefrihet i länder där den begränsas. Demokrati och frihet är den bästa garanten för fred och säkerhet. Endast med en varaktig och stabil demokrati som grund kan en social och ekonomisk utveckling få hållbart fäste i samhällen. Vi kan aldrig acceptera att människor diskrimineras på grund av kön, sexuell läggning eller etnisk eller religiös tillhörighet. Flera av det civila samhällets organisationer arbetar särskilt för att stödja oppositionella grupper och människorättsaktivister i repressiva stater runt om i världen. Detta arbete är oerhört betydelsefullt för de enskilda som riskerar sin egen och familjens säkerhet för att stå upp för de fri- och rättigheter som vi alla äger. Svenska organisationers insatser till stöd för demokratikämpar och människorättsförsvarare runt om i världen måste ytterligare prioriteras och stärkas. Genom historien har vi sett att enskilda personer kan spela en avgörande roll för utvecklingen i ett land. får de och deras familjer betala ett högt pris för sin övertygelse.