bet · H401AU5 · 2017-02-17 00:00:00 — Vi stöder därför Liberalernas förslag i denna del och anser att regeringen bör lyfta fram åtgärder för att förbättra pojkars skolresultat som en särskild uppgift inom delmålet jämställd utbildning i syfte att förbättra pojkars skolresultat och på så vis motverka de könsrelaterade kunskapsklyftorna i skolan. Inriktning och mål för jämställdhetspolitiken m.m., punkt 1 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3037 av m.fl. (C) yrkandena 11 och 24 samt 2016/17:3551 av (C) yrkande 9 och 2016/17:157 av m.fl. (V), 2016/17:631 av m.fl. (S) yrkande 3, 2016/17:792 av och (båda SD), 2016/17:1260 av (M), 2016/17:1622 av (S) yrkandena 1 och 2, 2016/17:1737 av m.fl. (V) yrkande 14, 2016/17:2119 av (M) yrkande 1, 2016/17:2761 av (S), 2016/17:3078 av m.fl. (M) yrkande 2, 2016/17:3346 av m.fl. (KD) yrkande 12, 2016/17:3553 av och (båda SD) yrkandena 2–5, 7 och 9–12, 2016/17:3554 av m.fl. (KD) yrkandena 2–4, 2016/17:3555 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2016/17:3556 av m.fl. (L) yrkandena 6–8. vill att makten ska ligga så nära dem den berör som möjligt. Det är närodlad politik. Vägen till jämställdhet ser olika ut för oss människor beroende på livssituation och var vi bor. Familjer måste t.ex. ha frihet att själva, hemma vid köksbordet, planera både familjens tid och dess ekonomi. är ett feministiskt parti som utmanar de maktförhållanden och strukturella ordningar som står i vägen för ett jämställt samhälle där vi behandlas utifrån de individer vi är och inte efter vilket kön vi tillhör. jämställdhetspolitik bygger på liberal feminism med ett intersektionellt perspektiv. Vi strävar efter jämställdhet mellan könen, värnar individens frihet och tror på människors förmåga att ta ansvar för sina val. En kvinna förväntas av många arbetsgivare stanna hemma mer, oavsett om hon får barn eller inte. En man förväntas i större utsträckning prioritera jobb framför barn. Dessa förväntningar och föreställningar som både individer och samhälle har på hur människor bör vara och uppträda utifrån sitt biologiska kön kallas genus eller socialt kön. Kvinnor har lägre löner än män även när skillnader som beror på ålder, utbildning, sektor, yrke och arbetstid räknas bort. var kvinnors lön av mäns. Att män i snitt tjänar mer över livet än kvinnor beror inte bara på löneskillnader utan även på mängd arbetad tid, vilket påverkas av bl.a. föräldraledighet, vab, deltidsarbete, bransch, karriär och sjukskrivning. arbetade av kvinnorna och av männen deltid (SCB, 2014). Deltidsarbete försvårar för karriär och löneutveckling. Deltidsnormen är ett problem för många kvinnor och förvärras delvis av en oflexibel barnomsorg. En extra utsatt grupp är kvinnor med funktionsnedsättning. Därför vill att särskilt stöd säkerställs till kvinnor med funktionsnedsättning exempelvis i form av vägledning och kompletterande utbildning och i kontakten med arbetsgivare. Till skillnad från utskottet anser jag att regeringens åtgärder inte är tillräckliga. Jag anser mot bakgrund av det anförda att regeringen bör vidta ytterligare åtgärder för att deltidsnormen för kvinnor på arbetsmarknaden bryts, bl.a. genom att se över hur arbetsmarknadens parter kan skapa rätt förutsättningar för fler att arbeta heltid. Regeringen bör också satsa på förebyggande insatser och införa strukturella åtgärder på arbetsmarknaden. ser tydliga behov av att stärka förutsättningarna för kvinnors företagande. Regeringens politik hämmar företagande i allmänhet och – än allvarligare – kvinnors företagande i synnerhet. I förlängningen skapar det sämre möjligheter för kvinnors ekonomiska makt och frihet. Den tidigare nämnda ojämställda svenska arbetsmarknaden, att ekonomiska och karriärmässiga skillnader mellan kvinnor och män kvarstår och att har en förhållandevis låg andel kvinnliga chefer kan självklart åtgärdas på olika sätt. För att bryta ojämställdheten vill se fler kvinnor på ledande positioner, driva på för möjligheten för fler kvinnor att starta företag och öka den ekonomiska friheten för såväl kvinnor som män. Därför anser att företagarfrågorna måste få ett tydligare genomslag i arbetet med de jämställdhetspolitiska målen. Ett sätt att skapa mer jämställda maktstrukturer i samhället är genom att fler kvinnor driver företag. Företagandet ger frihet och även möjlighet att komma in i näringslivet. Att sitta i styrelsen i det egna bolaget skapar vägar till andra styrelseuppdrag i andra bolag och i förlängningen i andra branscher. vill därför stärka kvinnors möjligheter att starta och driva företag och att fler kvinnor genom ett jämställt samhälle ges möjlighet att inta ledande positioner i näringslivet. När ledningsgrupper och styrelser blir mer jämställda förändras maktstrukturerna i näringslivet även utanför styrelserummen. Till skillnad från utskottet anser jag att kvinnors företagande inte beaktas som en väsentlig del av regeringens jämställdhetsarbete. De begränsningar av företagens möjligheter både att nyetableras, att växa och att utvecklas som regeringens politik innebär är väsentliga för jämställdheten. driver kvinnor företag inom den traditionellt kvinnodominerade välfärdssektorn, men den politiska osäkerhet som omgärdar välfärdsföretagande gör att många potentiella välfärdsföretagare, ofta kvinnor, inte längre vågar starta företag eller satsa mer på sina företag. behöver fler, inte färre, kvinnor som driver företag. De faktiska effekterna av regeringens politik och de effekter den får för kvinnors företagande måste därför uppmärksammas och följas . och lagen om valfrihet (LOV) ger fler kvinnor möjlighet att starta företag, vilket leder till fler kvinnor på ledande positioner och således förändrade strukturer i näringslivet. Både kvinnor och män ska ha möjlighet att starta ett företag, leva på det, ha flera olika arbetsgivare att välja på och tjäna pengar på sitt företag. Även inom kvinnodominerade sektorer som vård, skola och omsorg. Genom LOV som öppnar för privata aktörer inom välfärden, startar många kvinnor företag i en bransch de själva varit anställda inom för att i nästa steg starta företag inom andra branscher. Genom LOV kan kvinnor som arbetar inom offentlig sektor lättare byta arbetsgivare och därmed påverka sin lön. värnar och vill utveckla LOV och möjligheten att driva företag inom välfärden. Tack vare RUT-avdraget driver fler kvinnor företag över hela landet. 7 av 10 företagare inom städ- och hemservice är kvinnor. behöver många nya vardagsjobb, och dessa har stor möjlighet att växa fram inom tjänstesektorn exempelvis genom . vill se över möjligheterna att justera taket uppåt och att utöka antalet tjänster som omfattas av . Då kommer efterfrågan att öka, fler människor kan starta företag inom en kvinnodominerad bransch, fler som står långt från arbetsmarknaden kan få jobb och fler svarta jobb blir vita. vill fortsätta förbättra förutsättningarna för kvinnors företagande, inte försämra. Vi vill därför att kriterierna för de generella företagsstöden ses över av regeringen för att främja såväl kvinnors som mäns företagande på lika villkor. Jag anser att regeringen, i arbetet med de jämställdhetspolitiska målen, bör inkludera hur regeringen avser att förbättra förutsättningarna för kvinnors företagande i enlighet med vad jag anfört ovan. Inriktning och mål för jämställdhetspolitiken m.m., punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:157 av m.fl. (V) och 2016/17:1737 av m.fl. (V) yrkande 14 och 2016/17:631 av m.fl. (S) yrkande 3, 2016/17:792 av och (båda SD), 2016/17:1260 av (M), 2016/17:1622 av (S) yrkandena 1 och 2, 2016/17:2119 av (M) yrkande 1, 2016/17:2761 av (S), 2016/17:3037 av m.fl. (C) yrkandena 11 och 24, 2016/17:3078 av m.fl. (M) yrkande 2, 2016/17:3346 av m.fl. (KD) yrkande 12, 2016/17:3551 av (C) yrkande 9, 2016/17:3553 av och (båda SD) yrkandena 2–5, 7 och 9–12, 2016/17:3554 av m.fl. (KD) yrkandena 2–4, 2016/17:3555 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2016/17:3556 av m.fl. (L) yrkandena 6–8. Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder för att motverka strukturell lönediskriminering i arbetslivet, och liksom utskottet välkomnar jag regeringens inriktning på jämställdhetspolitiken och anser att regeringens insatser och prioriteringar –2018 är gedigna och väl ägnade att bidra till att uppnå ett jämställt samhälle. anser dock att det krävs ytterligare åtgärder för att motverka könsdiskriminering i arbetslivet och komma till rätta med de könsrelaterade löneskillnaderna. Det är hög tid att ta nästa steg mot en arbetsmarknad utan strukturell diskriminering av kvinnodominerade yrken. anser att om de strukturella löneskillnaderna mellan kvinno- och mansdominerade yrken ska kunna åtgärdas måste lönerna i de kvinnodominerade branscherna tillåtas öka i en snabbare takt än i de mansdominerade. Lönerna på den svenska arbetsmarknaden sätts i avtalsförhandlingar mellan parterna. står bakom och värnar kollektivavtalsmodellen och anser inte att staten ska lägga sig i vilka krav någondera parten driver i avtalsförhandlingar. Däremot har staten, inom ramen för den svenska arbetsmarknadsmodellen, en roll att spela i lönebildningen genom . Liksom utskottet anser jag att myndigheten fyller en viktig funktion för att främja ett jämställdhetsperspektiv på lönefrågor. Men har också i uppdrag att bidra till en väl fungerande lönebildning, där den konkurrensutsatta industrin sätter för löneökningstakten – det s.k. märket. Det är uppenbart att dessa mål i praktiken kommit att stå i motsättning till varandra. Märkets normerande roll gör att löneskillnaderna mellan traditionellt kvinnodominerade yrken och traditionellt mansdominerade yrken inte bara befästs, utan också ökar. Motsättningen blev tydlig i samband med avtalsrörelsen när generaldirektör tidigt slog fast att myndigheten inte skulle medverka till några avtal som översteg den löneökning på som industriavtalet gav. Det var en tydlig signal till arbetsgivarna att de inte ens behövde förhandla om de jämställdhetssatsningar som bl.a. Handels, och Hotell- och restaurangfacket begärt. Denna inställning – att inte medverka till något annat än det som ligger i linje med industriavtalet – har därefter upprepats, och kommer med all sannolikhet att återkomma även i nästa års avtalsrörelse. tolkning av uppdraget innebär en stark signal till fackförbunden att det inte är någon idé att prioritera strukturell utjämning av löneskillnader mellan mans- och kvinnodominerade yrken. Att regeringen har gett ett uppdrag att analysera de centrala kollektivavtalens konstruktion utifrån ett jämställdhetsperspektiv är positivt. Men om inte tolkningen av vad som är en väl fungerande lönebildning diskuteras och problematiseras ur ett strukturellt jämställdhetsperspektiv finns det en uppenbar risk att detta inte blir mer än ett slag i luften. Mot denna bakgrund anser jag att regeringen bör förändra uppdrag så att det tydligt framgår att industrins lönenormering inte ska tolkas så att aktiva insatser för att minska de strukturella löneskillnaderna mellan mans- och kvinnodominerade yrken omöjliggörs. kan konstatera att är av dem som arbetar och av cheferna inom industrin män. Det ger effekter på såväl attityder och normer som möjligheterna till vidareutbildning, föräldraledighet, arbetsmiljö, hälsa och lön. Kvinnor inom industrin får t.ex. i högre grad monotona och enformiga arbetsuppgifter med mindre möjlighet till kompetensutveckling än sina manliga kollegor. Industrin måste arbeta aktivt för en mer jämställd arbetsmarknad. För att svensk industri ska bli detsamma som jämställd industri krävs enligt ett systematiskt och grundläggande arbete med tydliga mål. Det kan t.ex. handla om att använda sig av årliga lönekartläggningar, kvotering och regelbundna översyner av kompetensutveckling och lönesystem. De forskningsresultat som finns ska tas till vara och konkretiseras. Arbetet med en jämställd rekrytering måste genomsyra alla nivåer av verksamheten. Det duger inte att företaget har bra siffror på papperet men att könsuppdelningen trots det följer den traditionella uppdelningen när det gäller t.ex. administration kontra produktion. För att ett långsiktigt och framåtsyftande förändringsarbete ska komma till stånd krävs både politisk vilja och att frågan prioriteras från företagshåll. Arbetet måste genomsyra hela industrin och hålla även för omorganiseringar och perioder av lågkonjunktur. Kraven på en mer jämställd industri måste genomsyra hela varukedjan och även gälla entreprenörer och underleverantörer. I kan företag med minst 50 anställda tvingas böta av sin lönebudget om de inte kan presentera en plan för hur lönerna ska bli jämställda. bör införa en liknande lagstiftning så att företag tvingas ta frågan om lika lön för lika arbete på allvar. Mot bakgrund av det anförda anser jag att regeringen bör tillsätta en utredning med syfte att se över hur sanktioner kan införas för företag som inte kan presentera en plan för jämställda löner. Inriktning och mål för jämställdhetspolitiken m.m., punkt 1 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3556 av m.fl. (L) yrkandena 6–8 och 2016/17:157 av m.fl. (V), 2016/17:631 av m.fl. (S) yrkande 3, 2016/17:792 av och (båda SD), 2016/17:1260 av (M), 2016/17:1622 av (S) yrkandena 1 och 2, 2016/17:1737 av m.fl. (V) yrkande 14, 2016/17:2119 av (M) yrkande 1, 2016/17:2761 av (S), 2016/17:3037 av m.fl. (C) yrkandena 11 och 24, 2016/17:3078 av m.fl. (M) yrkande 2, 2016/17:3346 av m.fl. (KD) yrkande 12, 2016/17:3551 av (C) yrkande 9, 2016/17:3553 av och (båda SD) yrkandena 2–5, 7 och 9–12, 2016/17:3554 av m.fl. (KD) yrkandena 2–4 och 2016/17:3555 av m.fl. (M) yrkande 1. Det liberala jämställdhetsuppdraget handlar om att den enskilda människans frihet, rättigheter, ansvar och skyldigheter inte ska begränsas av kön eller föreställningar om kön. Det handlar om att frigöra individen genom att bekämpa den bristande jämställdheten och de värderingar som ligger bakom. Även om har kommit långt jämfört med andra länder finns det starka traditioner och strukturer som begränsar individens frihet och möjlighet att delta fullt ut i samhället. Insikten att denna ofrihet särskilt drabbar kvinnor och att dessa maktstrukturer måste brytas gör Liberalerna till ett feministiskt parti. En av allra största utmaningar är integrationen. Liberalerna anser att det är beklagligt att regeringens förslag till förändrad målstruktur för jämställdhetspolitiken inte är utformat på ett sätt som lyfter fram de alarmerande skillnaderna mellan könen vad gäller nyanländas möjligheter att etablera sig i det nya landet. Skillnaderna syns på alla samhällsområden, från skola till arbetsmarknad, från föräldraskap till pensioner. I när migrationen ligger på historiskt höga nivåer, som skillnaderna i etableringsprocessen är så stora mellan kvinnor och män, måste integrationsperspektivet synas mycket tydligare i jämställdhetspolitiken. Regeringens jämställdhetsskrivelse förbiser integrationen som den centrala samhällsuppgift den är, och regeringen nöjer sig därmed med en relativt försiktig justering av de jämställdhetspolitiska delmålen. För att synliggöra jämställdhet i integrationen som en prioriterad uppgift inom jämställdhetspolitik föreslår Liberalerna därför ett nytt delmål om integration, förslagsvis uttryckt på följande vis: ”Kvinnor och män, flickor och pojkar som invandrar ska mötas av samma förväntningar på alla områden i det svenska samhället och ha samma rättigheter och möjligheter att skapa sig ett självständigt liv i ”. I förvärvsarbetar kvinnor i hög utsträckning. Men alltför många utrikes födda kvinnor, framför allt de som kommer som asylsökande eller anhöriginvandrare, saknar jobb och egen lön. Flera av transfererings- och stödsystemen skapar inlåsningseffekter, vilket håller kvar många kvinnor i hemmet och i bidragsberoende. Utrikes födda män kommer snabbare in på arbetsmarknaden än utrikes födda kvinnor. Det tar 9–från mottagande tills hälften av kvinnorna har etablerat sig på arbetsmarknaden. För män är motsvarande siffra 3–. En viktig orsak är att nyanlända kvinnor i mindre omfattning än män deltar i olika arbetsförberedande insatser. De registreras senare hos Arbetsförmedlingen och påbörjar sfi senare än män. Ju det tar innan en person är inskriven hos Arbetsförmedlingen, desto mer försenas inträdet på arbetsmarknaden. Även utrikes födda kvinnor ska i högre utsträckning få en egen lön att leva på, vilket ökar kvinnors självständighet gentemot både samhället och deras partner. Vi vill se ett tydligare fokus på att snabbare få in fler nyanlända kvinnor på arbetsmarknaden. Kvinnor och män måste mötas av samma förväntningar och krav på att jobba, och svenska myndigheter ska inte bidra till att traditionella könsroller upprätthålls. Arbetsförmedlingen måste ha ett tydligt uppdrag att tidigarelägga nyanlända kvinnors inträde på arbetsmarknaden. Jag anser att regeringen bör införa ett jämställdhetspolitiskt delmål om integration i enlighet med vad jag anfört ovan. När det gäller området ekonomisk jämställdhet har kvinnor tack vare alliansregeringens ekonomiska politik fått bättre ekonomiska villkor. Mer finns dock kvar att göra, och till skillnad från utskottet anser inte jag att regeringens åtgärder är tillräckliga. Det är med oro som Liberalerna noterar att företagarperspektivet är starkt nedtonat i regeringens jämställdhetspolitiska skrivelse. Detta riskerar att befästa könsstereotypa föreställningar där företagande och entreprenörskap förknippas med män, medan kvinnor i första hand ses som anställda. Om regeringen går vidare med ett lagförslag om att kraftigt försämra villkoren för privata alternativ i välfärdssektorn, i enlighet med vad som föreslagits av den s.k. välfärdsutredningen (SOU 2016:78), skulle detta vara ett direkt angrepp mot en av de företagssektorer där det kvinnliga företagandet är särskilt starkt. Mot bakgrund av det anförda anser jag att regeringen bör vidta ytterligare åtgärder för att förbättra förutsättningarna för kvinnors företagande. Liberalerna välkomnar liksom utskottet att det införs nya jämställdhetspolitiska mål, bl.a. ett om utbildning. Delmålet om utbildning ligger väl i linje med Liberalernas egen politik och med de jämställdhetspolitiska insatser som partiet ansvarade för under alliansregeringen. Liberalerna ser dock med oro på att regeringen i redovisningen av sin bedömning har ett alltför snävt perspektiv på frågan och gör här en annan bedömning än utskottet. Den bristande jämställdheten i utbildningsväsendet drabbar både pojkar och flickor, och bristerna tar sig olika uttryck. Att pojkars kunskapsresultat har legat väsentligt lägre än flickors måste ses som en huvudutmaning inom jämställdhetspolitiken. Sämre kunskaper på grund av könsbundna föreställningar och socialt tryck gör att pojkar och unga män blir sämre rustade med de förmågor och färdigheter som de behöver i vuxenlivet. För att motverka detta och bryta den ”antipluggkultur” som vuxit fram bland pojkar behöver de könsbundna skillnaderna i förväntningar synliggöras och angripas. Dessa förväntningar finns från vuxenvärlden och reproduceras skolelever emellan på ett sätt som håller tillbaka många pojkar i deras kunskapsutveckling. Jag anser, i likhet med partiets företrädare i utbildningsutskottet (se avvikande mening i yttr. 2016/17:UbU5y), att regeringen bör lyfta fram frågan om att förbättra pojkars skolresultat och på så vis motverka de könsrelaterade kunskapsklyftorna i skolan, som en särskild uppgift inom delmålet jämställd utbildning i enlighet med vad jag anfört ovan. Inriktning och mål för jämställdhetspolitiken m.m., punkt 1 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3346 av m.fl. (KD) yrkande 12 och 2016/17:3554 av m.fl. (KD) yrkandena 2–4 och 2016/17:157 av m.fl. (V), 2016/17:631 av m.fl. (S) yrkande 3, 2016/17:792 av och (båda SD), 2016/17:1260 av (M), 2016/17:1622 av (S) yrkandena 1 och 2, 2016/17:1737 av m.fl. (V) yrkande 14, 2016/17:2119 av (M) yrkande 1, 2016/17:2761 av (S), 2016/17:3037 av m.fl. (C) yrkandena 11 och 24, 2016/17:3078 av m.fl. (M) yrkande 2, 2016/17:3551 av (C) yrkande 9, 2016/17:3553 av och (båda SD) yrkandena 2–5, 7 och 9–12, 2016/17:3555 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2016/17:3556 av m.fl. (L) yrkandena 6–8. Grunden för jämställdhet mellan kvinnor och män är för alla människors lika absoluta och okränkbara värde. Kvinnor och män ska ha likvärdiga förutsättningar och villkor för att kunna utveckla sin fulla potential. Jämställdhet är att människor, oavsett kön, har makt att forma sina liv utifrån sina egna önskemål. Det är en viktig uppgift att undanröja traditionella föreställningar, fördomar, strukturer och juridiska hinder som försvårar och förhindrar jämställdhet mellan kvinnor och män. Detta gäller familjeliv, arbetsliv och samhällslivet i övrigt. Det handlar inte bara om lagstiftning utan även om opinionsbildning och attitydförändringar. När det gäller delmålet ekonomisk jämställdhet kan tyvärr inte annat än konstatera att vägen till ett jämställt arbetsliv är lång, och till skillnad från utskottet anser inte jag att regeringens åtgärder är tillräckliga. En könssegregerad arbetsmarknad utgör huvudanledningen till det lönegap som kan observeras mellan kvinnor och män. Politikens uppgift är inte att fösa män och kvinnor in i yrken de inte själva skulle välja. Men dörrarna till alla yrkeskategorier måste stå öppna och tillgängliga, oavsett könet på den som väljer yrke. Därför är det oroande att regeringen återkommande talar om att införa vinstbegränsningar för privata företag som verkar i välfärdssektorn, en kvinnodominerad arbetsmarknadssektor. När arbetsgivare tillmäter kvinnliga arbetstagare ett mindre värde enbart på grund av deras kön är det diskriminering. Det är angeläget att sådana fall uppdagas och behandlas rättsligt. Inkomster av arbete fördelar sig olika mellan man och kvinna; skillnaderna tycks öka ju man arbetat. Om man helt bortser från faktorer som ålder, utbildningsnivå, sektor, näringsgren, företagsstorlek och tjänstgöringsomfattning framträder ett lönegap på mellan kvinnor och män. När kvinnors standardvägda lön mäts, dvs. om hänsyn tas till skillnader i ålder, utbildning, arbetstid och yrkesval blir kvinnors lön i genomsnitt av männens (, 2014). Sedan varierar det oförklarliga lönegapet mellan olika arbetsmarknadssektorer för tjänstemän i privat sektor och i kommunsektorn. granskar det statistiska underlaget för lönegap med en regressionsanalys som tar hänsyn till ytterligare faktorer som ålder med en kontinuerlig variabel snarare än ett antal ålderskategorier, är det oförklarliga lönegapet , det vi kallar lönediskriminering. Som förklarligt lönegap är yrkeskategori den i särklass viktigaste anledningen till att kvinnors löner är lägre än mäns. Förändringstakten för lönegapet är långsam, även om det börjat minska alliansregeringen släppt fram flera av de traditionellt kvinnodominerade sektorerna ur arbetsgivarmonopol och osäkra anställningar. Koncentrationen av kvinnor till specifika yrken och arbetsplatser leder till ett utbudsöverskott som pressar ned deras löner. Detta synliggörs tydligt inom vård- och omsorgssektorn där den offentliga sektorn är den enda köparen. Att den offentliga sektorn under alliansregeringen i högre utsträckning konkurrensutsattes har medfört att det tidigare arbetsgivarmonopolet inom vård- och omsorgssektorn luckrats upp. köpte kommunerna av den privata sektorn (Ekonomifakta). Bemanningsföretagen har också bidragit till att förändra situationen något.