bet · H401MJU23 · 2017-06-12 00:00:00 — Möjligheterna för landbaserade odlingar med slutna system bör vara av särskilt intresse i vissa delar av landet. Med utveckling av ett mindre miljöbelastande vattenbruk finns det plats för fler entreprenörer och företag som producerar mat och skapar sysselsättning, särskilt på landsbygden. Ett flertal regler påverkar också förutsättningarna för att bedriva vattenbruk. Regeringen anser att det finns behov av att tydliggöra inom vilka geografiska områden som vattenbruk kan vara aktuellt och vilka tekniker som kan tillåtas i olika vatten beroende på deras känslighet. Utveckling av nya och förbättrade odlingstekniker och fodermedel kan påverka effektiviteten och lönsamheten i produktionen. Även tillgången på ändamålsenligt avelsmaterial har betydelse för den framtida utvecklingen. I och med framväxten av mer miljövänliga tekniker ökar möjligheten för enskilda kvinnor och män som är företagare att bedriva fiskodling. Utöver livsmedelsproduktion kan viss typ av vattenbruk, exempelvis musselodling, minska näringsbelastningen i havet. Musslorna tar upp näringsämnen och gör därmed en miljötjänst där de finns. Det kan även finnas förutsättningar att utveckla biomassa för foder eller rötning. Odlingen av mikro- och makroalger har stor potential att producera högvärdesprodukter som oljor, vitaminer och speciella proteiner. Dessa kan utgöra ingredienser för livsmedel, djurfoder, mediciner eller bränsle och i större utsträckning ersätta produkter som kommer från ett ohållbart fiske runt om i världen. används troligen inte vattenresurserna i den utsträckning som skulle vara möjlig. Regeringen bedömer att ett proaktivt arbete och tillgängliggörande av vattenområden för bl.a. fisk-, skaldjurs-, ostron- och musselodlingar är en viktig strategisk fråga för att stärka konkurrenskraften för svenskt vattenbruk. En långsiktig planering av havs- och kustområden, i enlighet med regeringens proposition Hushållning med havsområden (prop. 2013/14:186) och havsplaneringsförordningen (2015:400), som engagerar alla berörda aktörer, är därför angelägen. I en planeringsprocess kan också synergier mellan näringar som i annat fall hade kunnat förbli oupptäckta identifieras. Huvudsyftet med planeringen är att tydliggöra hur olika havs- och kustområden kan användas, vilket bl.a. underlättar för de aktörer som bedriver eller avser att bedriva verksamhet i dessa områden. Fisket, och områden av riksintresse för yrkesfisket, liksom havsbaserat vattenbruk, kommer att beaktas i havsplaneringen. Regeringens bedömning är att fortsatta satsningar på forskning samt produkt- och varumärkesutveckling är viktiga för att öka konkurrenskraften för livsmedel som är relaterade till vattenbruk som helhet. I strategi, Handlingsplan för utveckling av svenskt vattenbruk – konkretisering av Strategi 2012–2020 finns det elva mål som syftar till att uppnå ett hållbart, konkurrenskraftigt och produktivt framtida vattenbruk. Handlingsplanen för det svenska vattenbruket kan bidra till ett ökat nyttjande av den potential som vattenbruket har. I havs- och fiskeriprogrammet 2014–2020 finns ett antal åtgärder som kan understödja utvecklingen av svenskt vattenbruk. I kommittémotion 2016/17:3615 av m.fl. (KD) yrkande 30 framhålls att det småskaliga fiskets villkor behöver stärkas i . Bland annat kan detta ske genom att används så att det småskaliga fisket kan vidareutvecklas och att landsbygdsprogrammet och havs- och fiskeriprogrammet samverkar för att utveckla förädlingen av produkter. En levande skärgård innebär att det måste göras en tydlig prioritering mellan olika intressenter när det gäller tillträde till begränsade fiskeresurser. Det är vidare viktigt med regelverk som innebär rimliga arbetsvillkor för de småskaliga yrkesfiskarna. Vidare framhålls i motionen (yrkande 31) att den svenska fiskerinäringen inte endast lyder under ett regelverk utan under många olika och ibland motstridiga regler. Ett synnerligen detaljerat regelverk på EU-nivå reglerar snart det mesta av fiskeripolitiken. Härtill kommer nationell lagstiftning samt sist men inte minst ett antal myndighetsföreskrifter. Regelmassan upplevs som synnerligen tyngande av näringen. Arbetet med regelförenklingar måste intensifieras även för fiskerinäringen. Fiskens självklara plats i en livsmedelsstrategi framhålls i kommittémotion 2016/17:3616 av m.fl. (L) yrkande 13. Motionärerna saknar i regeringens proposition en tydligare vision för fisket och dess självklara roll i en livsmedelsstrategi. Fisket måste vara långsiktigt hållbart och hålla sig inom vad bestånden tål. Det är viktigt att konsumenten kan bidra till ett mer hållbart fiske och vattenbruk genom att göra medvetna val vid köp av fisk och skaldjur, och motionärerna vill därför ha tydlig och enkel märkning, som visar att fisket sker på ett hållbart sätt när det gäller fiskbestånd och klimatpåverkan. I kommittémotion 2016/17:3614 av m.fl. (SD) yrkande 13 framförs krav på att förutsättningarna för fiskodling förbättras i . Enligt motionärerna har mycket goda förutsättningar för matfiskproduktion och då särskilt i de norra delarna av landet där de näringsfattiga regleringsmagasinen finns. Fiskodling i dessa vatten kan vara ett sätt att återskapa livskraftiga ekosystem eftersom fiskodlingen tillför näring till dessa utarmande vatten. Matfiskproduktion och vidareförädling kan ge positiva regionalpoliska effekter och varaktiga arbetstillfällen på landsbygden. Motionärerna anser vidare att etableringen av nya fiskodlingar måste underlättas och att förutsättningarna för befintliga odlingar att expandera måste förbättras. Kommittémotion 2016/17:3618 av m.fl. (C) yrkande 52 handlar om främjandet av affärsmodeller. Det landbaserade vattenbruket kan spela en viktig roll i en cirkulär och resurseffektiv livsmedelskedja, eftersom landbaserade anläggningar har bättre möjlighet att kontrollera sina utsläpp än öppna anläggningar i vatten. Det svenska vattenbruket måste ges möjlighet att växa och bli mer konkurrenskraftigt. Vattenbruk spelar även roll för att sluta kretsloppet mellan stad och land, genom exempelvis främjandet av affärsmodeller som marin biogas eller musselodlingar till foder. behandling och kompletterande information Utskottet har behandlat frågan om småskaligt fiske och regelförenklingar inom fiskerinäringen i betänkande 2016/17:MJU14 Fiskeripolitik. Utskottet anförde då följande: Utskottet delar regeringen syn att det kustnära småskaliga yrkesfisket är viktigt för landsbygden och välkomnar att en samlad politik ska tas fram för kustsamhällena. Vikten av det kustnära småskaliga fisket och behovet av att minska de administrativa bördorna lyfts även fram i den parlamentariska landsbygdskommitténs betänkande. Regeringen har aviserat en proposition för en sammanhållen landsbygdspolitik . Utskottet ser fram emot att ta del av denna. Som utskottets uppföljnings- och utvärderingsgrupp betonat i uppföljningen av systemet med överlåtbara fiskerättigheter i det pelagiska fisket är det småskaliga och kustnära fisket av stor betydelse, och detta bör uppmärksammas i statens fortsatta insatser inom fiskeområdet. Utskottet noterar att Havs- och vattenmyndigheten kontinuerligt arbetar med regelförenklingar och olika bestämmelser vars syfte är att främja det småskaliga fisket. Myndigheten har återigen fått i uppdrag i sitt regleringsbrev att redovisa utvecklingen av det småskaliga kustfisket. Utskottet noterar vidare att möjligheten till förenkling inom fiskerinäringen lyfts fram i regeringens maritima strategi men även utvecklingen av mer selektiva fiskeredskap som en förutsättning för att öka lönsamheten i branschen liksom för ett mer hållbart fiske. Havs- och vattenmyndigheten har tillsammans med bidragit till olika projekt för att utveckla ett mer selektivt fiske. Det finns även möjligheter att söka stöd från EU:s havs- och fiskeriprogram för investeringar i selektiva fiskeredskap. Utskottet delar regeringens syn att en minskning av mängden oönskad fångst gagnar ett hållbart nyttjande av havsresurserna. Det är centralt i samband med att den nya gemensamma fiskeripolitiken genomförs att regelförenklingsarbetet får genomslag i detta arbete. Utskottet anser att det är viktigt med ett regelverk som både är praktiskt och genomförbart för näringen såväl som för myndigheterna, och att regelverket inte missgynnar det småskaliga kustnära fisket. Som nämns ovan har den parlamentariska landsbygdskommittén lyft fram betydelsen av det kustnära småskaliga yrkesfisket i sitt betänkande För landsbygder – en sammanhållen politik för arbete, hållbar tillväxt och välfärd (SOU 2017:1). Även i regeringens maritima strategi (se prop. 2015/16:1 utg.omr. 23 s. 77), vars syfte är att stärka den maritima sektorns konkurrenskraft, nämns förenklingar och förutsägbara förutsättningar för fiskerinäringen som viktiga faktorer för en fortsatt utveckling av sektorn. Det är viktigt att ge näringarna inom fiske- och vattenbrukssektorn möjlighet till utveckling inom hållbara ramar, vilket beaktas i förslaget till havs- och fiskeriprogrammet 2014–2020. En annan viktig förutsättning för det svenska yrkesfisket är möjligheterna till avsättning, varför beredningsindustrins förutsättningar är viktiga även för fiskerinäringen. När det gäller havs- och fiskeriprogrammet 2014–2020 finns stöd både för att utveckla ett miljömässigt, ekonomiskt och socialt hållbart fiske och vattenbruk i och för att genomföra en del av den integrerade havspolitiken och olika EU-miljödirektiv. Ett mål är bättre konkurrenskraft och lönsamhet för företagen inom fisket, bl.a. för det småskaliga kustfisket. Det framgår av handlingsplanen för havs- och fiskeriprogrammet att när det gäller stöd för diversifiering inom fisket är åtgärden en del av ett paket för att främja det småskaliga fisket. Denna åtgärd ska tillsammans med åtgärden för lokalt ledd utveckling av fiskeområden främja innovativa lösningar i fisket och möjliggöra diversifiering för att ge dessa yrkesfiskare fler ben att stå på. När det gäller märkning av fisk har utskottet behandlat även detta. I betänkande 2016/17:MJU14 Fiskeripolitik anförde utskottet följande: När det gäller märkning av fisk noterar utskottet att det i nuvarande EU-lagstiftning inte finns några krav att i konsumentinformationen ange beståndssituation men att det däremot finns en möjlighet att ge denna typ av information på produkten förutsatt att den är klar och otvetydig. Det finns en rad privata certifieringar på området. Vidare noterar utskottet att det enligt i stort sett är en förutsättning att produkten är miljömärkt för att kunna få marknadstillträde på den svenska marknaden. Enligt artikel 35.1 i och rådets förordning (EU) nr 1379/2013 av om den gemensamma marknadsordningen för fiskeri- och vattenbruksprodukter är viss information obligatorisk på fisk som saluförs inom EU och som tillhandahålls till konsumenter, t.ex. handelsbeteckning och dess vetenskapliga namn och produktionsmetod. Enligt artikel 39 i förordningen är det utöver de obligatoriska uppgifterna möjligt att komplettera konsumentinformationen med t.ex. miljöinformation. Denna frivilliga märkningsinformation förutsätter dock att den obligatoriska informationen får tillräckligt med utrymme och att de frivilliga uppgifterna kan bekräftas. Det finns med andra ord inga krav i nuvarande EU-lagstiftning på att i konsumentinformationen ange beståndssituation eller klimatpåverkan men det finns möjlighet för den som så önskar att ge denna typ av information förutsatt att den är klar och otvetydig. Kommissionen presenterade en rapport om möjligheter till ett EU-miljömärkningssystem för fiskeri- och vattenbruksprodukter (KOM(2016) 263). Vid ett expertgruppsmöte framförde kommissionen att man inte ansåg att det fanns något gehör för att gå vidare med förslaget om en gemensam miljömärkning på EU-nivå. Enligt hade ett alternativ till en gemensam miljömärkning på EU-nivå kunnat vara kompletterande nationell lagstiftning. bedömer dock att det kan bli svårt att få kommissionens godkännande. I kommissionens detaljerade utlåtande om Havs- och vattenmyndighetens förslag till föreskrift om spårbarhet fastslås att det inte är möjligt att införa ytterligare krav på information till konsumenten utöver vad som regleras i förordning (EU) nr 1379/2013, i synnerhet inte eftersom informationen i fråga finns angiven i förteckningen över möjlig frivillig information. Det finns en rad frivilliga miljömärkningar på marknaden. De vanligast förekommande miljömärkningarna för fiskeri- och vattenbruksprodukter i är (), Krav och (). MSC är en internationell organisation som utformat standarder för uthålligt fiske samt för spårbarhet för fisk och skaldjur. Krav är en hållbarhetsmärkning för som omfattar jordbruksprodukter samt fiskeri- och vattenbruksprodukter. För Kravmärkt fisk som fångas i havet gäller bl.a. att fisken ska komma från hållbara bestånd. ASC är ett certifierings- och märkningsprogram för vattenbruksprodukter som garanterar att produkterna är producerade på ett miljömässigt och socialt hållbart sätt. Det framgår av regeringens handlingsplan för livsmedelsstrategin, området fiske och vattenbruk, att identifierade åtgärder i handlingsplan för det svenska vattenbruket samt i havs- och fiskeriprogrammet ska genomföras. beslutade regeringen om ett uppdrag till att genomföra de identifierade åtgärderna i Handlingsplanen för utveckling av svenskt vattenbruk – konkretisering av Strategi 2012–2020. får –2019 för att genomföra åtgärderna. beslutade regeringen om ytterligare satsningar inom vattenbruket. Regeringen ser ett utrymme för det svenska vattenbruket att ta en betydligt större marknadsandel på den nationella och internationella marknaden. får för sitt arbete med koordinering av insatser inom vattenbrukssektorn, får för sitt arbete med fiskavel och får för sitt arbete med musselkontrollen. De tre uppdragen löper . Regeringen satsar totalt på åtgärder för vattenbruket. Utskottet har behandlat frågan om vattenbruk i betänkande 2016/17:MJU14 Fiskeripolitik. Utskottet anförde då följande: Utskottet anser liksom tidigare att har en stor potential att utveckla vattenbruket. Vattenbruket är en viktig grön och hållbar näring som bidrar till sysselsättningen på landsbygden. Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att flera åtgärder vidtagits för att utveckla och stödja sådan verksamhet. Vattenbruket har lyfts fram som en näring med utvecklingspotential i både livsmedelsstrategin och den maritima strategin, och det framhålls även i den parlamentariska landsbygdskommitténs slutbetänkande. Utskottet delar regeringens bedömning att det krävs ett proaktivt arbete, tillgängliggörande av vattenområden, forskning och en produkt- och varumärkesutveckling för livsmedel relaterade till vattenbruk för att stärka konkurrenskraften för vattenbruket. Av handlingsplanen för livsmedelsstrategin framgår att handlingsplan för vattenbruket, där bl.a. minskad administrativ börda ingår, ska genomföras. Inom ramen för livsmedelsstrategin satsar regeringen totalt på åtgärder för ett konkurrenskraftigt vattenbruk. Det finns även stöd att söka inom havs- och fiskeriprogrammet för att främja ett miljömässigt, hållbart, resurseffektivt, innovativt, konkurrenskraftigt och kunskapsbaserat vattenbruk. Utskottet ser fram emot effekterna av dessa satsningar. Som nämns ovan har i nära samarbete med myndigheter, näring, forskning och intresseorganisationer tagit fram Handlingsplan för utveckling av svenskt vattenbruk – konkretisering av Strategi 2012–2020. Handlingsplanens vision är att svenskt vattenbruk är en växande, lönsam och hållbar bransch med en etisk produktion. Det finns 13 mål uppsatta, och dessa inkluderar bl.a. att produktionen ökar genom förbättrad konkurrenskraft och att minskad administrativ börda och tydliga bestämmelser främjar företagens utveckling. För att uppnå de olika målen föreslås ett antal olika åtgärder som inkluderar näringslivsutveckling, marknadsåtgärder, regelförenklingar etc. Även i regeringens maritima strategi poängteras att vattenbruket har en tillväxtpotential. Havs- och fiskeriprogrammet 2014–2020 innehåller flera åtgärder som kan stödja utvecklingen inom vattenbruket. Stöd kan bl.a. sökas för innovationsprojekt inom vattenbruk som syftar till att utveckla eller introducera nya eller avsevärt förbättrade vattenbruksprodukter och startstöd för hållbara vattenbruksföretag. När det gäller affärsmodeller ger odling av alger och sjöpungar snabbt stora mängder biomassa i olika vattenmiljöer. De ses som intressanta alternativ till biodrivmedel från skogsrester och jordbruksgrödor eftersom odlingarna tar upp mindre markyta, inte konkurrerar med nuvarande matproduktion, inte kräver gödningsmedel eller bevattning och har potential att bidra med andra nyttor. Produktionen är fortfarande under utveckling, men förhoppningen är att det finns potential för ett framtida hållbart tillskott av biomassa till biodrivmedelsproduktion och att odlingarna även kan bidra till minskad övergödning genom att minska näringsämnen i kustområden. Det behövs dock mer kunskap om hur en storskalig produktion skulle påverka havet och dess olika ekosystemtjänster. I projektet biodrivmedel och ekosystemtjänster, som finansieras av och Svenskt för förnybara drivmedel, F3 (Fossil Free Fuels), där IVL ingår, studeras hur en ökad produktion av alger och sjöpungar kan komma att påverka havens ekosystem och ekosystemtjänster. En ökad produktion av dessa förnybara biodrivmedel skulle kunna leda till minskad klimatbelastning, men för att göra en bedömning av den övergripande hållbarheten behöver man veta mer om olika miljökonsekvenser och sociala konsekvenser kopplade till detta. Det testas även i ett forskningsprojekt som pågår om snabbväxande sjöpungar som odlas i havet kan användas för att producera biogas. Projektet får i stöd från och EU. Konceptet bygger på redan etablerad teknik för att odla musslor. Rätt hanterat kan man få de naturligt förekommande och snabbväxande sjöpungarna att växa på odlingsband nedsänkta i havet. Efter biogasrötningen fungerar biomassan bra som ekologiskt gödsel. Projektet leds av företaget och utförs tillsammans med bl.a. Scanfjord , som kommer att odla och skörda sjöpungar för leverans till Eons rötningsanläggning i . IVL ansvarar för forsknings- och utvärderingsaktiviteter. Ett av projektmålen är att undersöka om tekniken fungerar i . Utskottet delar regeringens bedömning att det finns förutsättningar för livsmedel och resurser att möta en ökad efterfrågan. Det finns möjligheter att vidareutveckla näringen för att förbättra konkurrenskraften och öka innovationsförmågan. Utskottet vidhåller sitt ställningstagande från tidigare behandlingar och anser att det kustnära småskaliga yrkesfisket är viktigt för landsbygden. Den parlamentariska landsbygdskommittén har bl.a. lyft fram behovet av att minska de administrativa bördorna för det småskaliga fisket. Utskottet ser fram emot den proposition som regeringen aviserat om en sammanhållen landsbygdspolitik. Även regeringens maritima strategi lyfter fram behovet av förenklingar för fiskerinäringen. Utskottet anser att det är centralt i samband med att den nya gemensamma fiskeripolitiken genomförs att regelförenklingsarbetet får genomslag i detta arbete. Utskottet noterar när det gäller märkning av fisk att det i nuvarande EU-lagstiftning inte finns några krav på att man i konsumentinformationen anger beståndssituation eller klimatpåverkan men att det däremot finns en möjlighet att ge denna typ av information på produkten förutsatt att den är klar och otvetydig. Enligt är det i stort sett en förutsättning att produkten är miljömärkt för att kunna få marknadstillträde på den svenska marknaden. Utskottet anser med hänvisning till det anförda att motionerna 2016/17:3615 (KD) yrkandena 30 och 31 och 2016/17:3616 (L) yrkande 13 kan lämnas utan vidare åtgärd. Som framhållits anser utskottet att har en stor potential att utveckla vattenbruket. Utskottet noterar att vattenbruket lyfts fram som en näring med utvecklingspotential i livsmedelsstrategin, den maritima strategin och den parlamentariska landsbygdskommitténs slutbetänkande. Inom ramen för livsmedelsstrategin satsar regeringen totalt på åtgärder för ett konkurrenskraftigt vattenbruk. Det finns även stöd att söka inom havs- och fiskeriprogrammet för att främja ett miljömässigt, hållbart, resurseffektivt, innovativt, konkurrenskraftigt och kunskapsbaserat vattenbruk. Utskottet anser att förutsättningarna för att utveckla vattenbruket är goda. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motion 2016/17:3614 (SD) yrkande 13 kan lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller affärsmodeller konstaterar regeringen att vattenresurserna troligtvis inte används i den utsträckning som är möjlig . Regeringen nämner bl.a. musselodling som en miljötjänst och förutsättningarna för att utveckla biomassa för foder eller rötning. Utskottet delar regeringens bedömning att fortsatta satsningar på bl.a. forskning är viktigt för att fullt ut utnyttja vattenresursernas potential. Utskottet noterar även att det pågår ett antal intressanta projekt med alger och sjöpungar som alternativa biodrivmedel och ser fram emot utfallet av dessa. Med hänvisning till ovanstående föreslår utskottet att motion 2016/17:3618 (C) yrkande 52 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet bifaller motionsyrkanden om att förenkla regelverket för hantering av viltkött. avslår motionsyrkanden om efterfrågan på och försäljning av viltkött, om hantering av och försäljning av vildsvinskött och om vilthanteringsanläggningar. Jämför reservation 49 (M, SD), 50 (M), 51 (SD) och 52 (KD). I propositionen framhålls att vilt som resurs utgör en till stor del outnyttjad potential förutsatt att våra viltstammar förvaltas hållbart. Vidare konstateras att en enkel och säker hantering behövs för att det ska vara möjligt att ta till vara den naturresurs som viltköttet utgör. Jakt, handel, distribution och förädling av viltkött och andra produkter av vilt måste utformas så att livsmedels-hygien och köttkvalitet säkras och så att så mycket som möjligt av djuret tas till vara. Det konstateras även att efterfrågan på viltkött av god kvalitet i vissa fall är större än utbudet. konsumeras större delen av viltköttet av jägaren eller andra som är involverade i jakten och distribueras därför inte till en marknad. Enligt propositionen är en av huvudorsakerna att det för de enskilda jägarna kan vara svårt eller olönsamt att leverera fällt vilt vidare in i livsmedelskedjan och till export. Förbättrade möjligheter för jägare till avsättning av fällt vilt kan därför öka utbudet av viltmat till konsumenten och öka produktionsvärdet. I propositionen uppmärksammas att fler möjligheter till avsättning av viltkött skapar möjligheter till ökad sysselsättning både i nya eller redan etablerade företag inom sektorn och i förädlingskedjan i hela landet genom vilthanteringsanläggningar, gårdsbutiker och restauranger. Enligt regeringen bör den nationella och regionala jakt- och viltförvaltningen ha som målsättning att öka utbudet av viltmat inom ramen för en hållbar förvaltning för inhemsk produktion och export. Sammanfattningsvis gör regeringen bedömningen att den tillväxtpotential som finns på marknaden för svenskt vilt bör tas till vara och att möjligheterna till avsättning av fällt vilt bör öka. Enligt kommittémotion 2016/17:3615 av m.fl. (KD) yrkande 28 finns det möjligheter för jägare att sälja kött från annat klövvilt direkt till konsumenter eller en lokal butik eller restaurang. Det gäller dock inte vildsvinskött, som först måste passera en vilthanteringsanläggning. Motionärerna föreslår därför att kravet på vilthanteringsanläggningar ses över. Det ska naturligtvis fortfarande vara krav på att köttet ska genomgå trikintest. Det behövs dock en översyn av hur vildsvinsköttet lättare ska kunna hitta till restaurangerna och till butikernas köttdiskar. Även befintliga hinder för saluföring av vildsvinskött bör därför ses över.