bet · H401FiU20 · 2017-06-19 00:00:00 — Där undrar jag om regeringen och finansministern över huvud taget har förstått vidden av det vi står inför. Vi bad räkna på ungefär hur många människor som inte kommer in på arbetsmarknaden som har kommit till och behöver enklare jobb för att få något fotfäste. Man svarade ungefär 150 000 personer. Statsministern talar om kanske 30 000 personer. Regeringens förslag om 32 000 traineejobb antyder att man har lyssnat på statsministern. Resultatet 380 antyder att det inte fungerar. Min enkla fråga är: Anser finansministern att vi talar om en utmaning om hundratusentals personer eller några hundratals personer? Det är en viktig fråga som tar upp. Det är oerhört centralt att människor som kommer till får möjlighet att ta sig in på arbetsmarknaden. Därför har regeringen från dag ett lagt undan den politik som fördes under tid i regeringsställning för att i stället försöka öka människors möjligheter att ta sig in på arbetsmarknaden. Det vi såg som resultat efter åtta alliansår var ju att klyftorna och utanförskapet ökade. Det är inte jag som säger det, utan har själva stått med kartor och visat hur antalet utanförskapsområden ökade de själva satt vid regeringsmakten. Därför behövs en annan politik än den förespråkar. Det var ju den stora politiken som satt i regeringsställning, nämligen jobbskatteavdrag ett, två, tre, fyra och fem, som skapade det stora utanförskap som vi ser . Det vill nu lösa med ett sjätte jobbskatteavdrag. Det kommer naturligtvis inte att fungera. Här behövs det en annan politik, och det är precis den politiken som regeringen står för. Vi vill se till att människor får möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Vi måste se att de som har kommit till ser olika ut och därmed behöver olika insatser. Är man ung ska man gå i skolan, sätta sig i skolbänken och skaffa sig den viktiga gymnasieutbildningen, som är en vattendelare för att komma in på svensk arbetsmarknad. Har man yrkeserfarenhet eller utbildning med sig i bagaget ska man snabbt kunna få en kompletterande utbildning och bra svenskundervisning så att man kan ta sig in på arbetsmarknaden. Där är snabbspåren en viktig väg framåt. Är man äldre kan det handla om en subventionerad anställning, till exempel en extratjänst i välfärden, där regeringen avsätter ytterligare resurser för att kommunerna ska vilja göra detta. Självklart ska alla människor som har kommit till få möjlighet att ta sig in på arbetsmarknaden. Då handlar det naturligtvis om alla de människor som befinner sig i etableringsuppdraget eller fortfarande väntar på besked om asyl. Jag kanske uttryckte frågan för komplicerat. Det jag ville säga var detta: Vad anser finansministern om storleken på utmaningen med integrationen? Talar vi om några hundra tusen personer som måste komma in, eller talar vi om 380 traineeplatser? Mitt svar är naturligtvis att alla människor som har fått uppehållstillstånd kommer att behöva stöd för att komma in på arbetsmarknaden. Men alla människor ska inte ha enkla jobb med låga löner. Vi ska inte slå sönder den svenska modellen. De människor som kommer till ska anpassa sig till den svenska arbetsmarknaden. Vi ska inte anpassa våra arbetsuppgifter och vårt löneläge till de nivåer som gäller i de länder som människor kommer ifrån. En sak är tydlig: Det som kommer att lösa dessa människors möjligheter att komma in på arbetsmarknaden är inte den moderata standardlösningen, nämligen sänkta skatter för dem som tjänar mest. Det är det stora förslaget som står för - ett sjätte jobbskatteavdrag som ger en större skattesänkning för mig och men inte för en nyanländ kvinna från eller . Det är naturligtvis fel väg att gå. En sak är väldigt tydlig: För att de ska komma in på arbetsmarknaden behöver vi sunda statsfinanser så att vi kan betala för den utbildning som krävs. Vi behöver ha ordning och reda i budgetprocessen och ordning och reda i statsfinanserna. Den budgetpolitik som står för , där man har gett upp idén om att ta ansvar för budgetprocessen, skulle inte gynna sysselsättningen för någon i detta land - nyanländ eller född i . Den saken är klar. Jag vill prata om det som tidigare utnämnde till svenska politikers favoritbolag: Spotify. Man kan fundera på varför det är ett sådant fokus på just Spotify. Jag tror att det handlar dels om att det är det mest framstående, synliga bolaget i den nya ekonomin, dels om att det är mest framgångsrika startup. Spotify har 140 miljoner abonnenter runt om i världen, och de har bara börjat. Vi vet inget om framtiden för Spotify, men vi har genom detta bolag möjlighet att etablera ett nytt svenskt storbolag - ett nytt , Asea eller . Spotify i sig är viktigt, men det är också en symbol för hela den svenska startup-sektorn, som har många framgångsrika och snabbväxande bolag. Det som vi ser med Spotify nu och som kanske bidrar till att fokus hamnar där är att mest framgångsrika startup håller på att hamna huvudsakligen i . Det är där människor anställs. Man har uttalat att man verkligen vill växa här i , men det är i som man anställer över 1 000 personer. Det finns flera anledningar till detta. Det är brist på bostäder och ingen programmering i skolan, men man pekar också på marginalskatterna och framför allt en särskild skatt som gäller personaloptioner, alltså möjligheten att göra de anställda till delägare. Det finns ett förslag från en utredning, men ingenting har hänt . Varför händer det ingenting på detta område, ? Vad gäller personaloptioner finns det ett utredningsförslag, och vi i regeringen har varit tydliga med att vi kommer att gå vidare med detta förslag. Där finns en tydlig politisk inriktning från regeringen. Det är självfallet bra att vi har bra förutsättningar att driva bolag och att vi ska ha ett konkurrenskraftigt näringslivsklimat i . Detta har vi genom att vi tar itu med en rad saker som var eftersatta när alliansregeringen lämnade över makten. Det handlar om att det är svårt för företag, inte minst Spotify, att hitta rätt kompetens hos arbetskraften. Alliansregeringen använde inte krisåren i tillräckligt stor utsträckning till att möjliggöra för människor att utbilda sig och rusta sig för att ta de nya jobben när de växer fram. Det var därför som vi så pass tidigt i konjunkturuppgången fick brist på arbetskraft. Man skulle ha satsat betydligt mer på vidareutbildning under krisåren. Något annat som vi behöver investera ytterligare i är det eftersatta väg- och järnvägsunderhållet. Där har regeringen gjort viktiga investeringar för att möjliggöra för företag att få godset till och från fabrikerna. Sedan har vi bostadsbyggandet, som har släpat efter . Vi behöver se till att det ökar, och det gör det också , med rejäl kraft. Den sammantagna politik som regeringen för är att stärka förutsättningarna för företag att kunna investera i och att göra det på ett sätt som är ansvarsfullt för statsfinanserna. Detta har gjort att vi har varit tvungna att finansiera en del av våra investeringar med skattehöjningar. Om man tittar på samlade politik har vi stigit i konkurrenskraftsligan, i alla fall enligt externa bedömare som . Regeringens samlade politik har alltså stärkt konkurrenskraft. huvudsakliga fokus ligger bakåt. Det som hon pratar om allra helst är alliansåren och naturligtvis hur dåligt det var då. Min blygsamhet förbjuder mig att nämna att det var som Spotify och startup-revolutionen tog fart. Men om vi tittar framåt i stället för bakåt hade den här budgeten till exempel varit ett utmärkt tillfälle att avisera förändringar vad gäller personaloptioner, men något sådant har inte kommit. Ni har haft gott om tid på er att göra det. Det vore alldeles utmärkt och fint om det kunde komma i höstbudgeten. Utformningen av förslaget är helt avgörande. Till exempel Spotify, som har funnits på bordet , finns inte med och berörs inte av förslaget, utan det gäller små företag som är i en tidig utveckling. Det är jätteviktigt för dem också - allra viktigast för dem - för att de ska kunna rekrytera personer som har högbetalda jobb på andra företag. För att de ska våga ta risken att gå över till en startup måste det finnas en större, möjlig belöning genom att de kan bli delägare. Ju mer framgångsrik en startup blir och ju snabbare dess utveckling går desto snabbare åker de ur när det gäller de eventuella förändringarna för personaloptioner. Då växer dessa företag utomlands i stället för i . Vi håller på att missa en historisk chans att etablera ett nytt svenskt storbolag här i . Det kan bli ett svenskt storbolag som etableras huvudsakligen i om regeringen inte agerar nu när det gäller personaloptioner men också på andra områden. Personaloptionerna och marginalskatterna är helt avgörande för om bolagen ska kunna rekrytera. Det är inte fråga om ifall de vill eller inte utan om de över huvud taget kan. Vad gäller personaloptioner handlar det i grunden om vilka möjligheter som ska finnas att starta företag - de ska vara goda. Det handlar också om att inte skapa stora hål i skattesystemet. Om man går fram med alltför stora möjligheter att undvika att betala inkomstskatt via personaloptioner har man de facto skapat stora hål i systemet. Eftersom jag värnar om de offentliga finanserna och bryr mig om att vi har en trygg finansiering, inte bara för bostadsbyggande, som är viktigt för Spotify, utan även för en väl fungerande skola för alla barn, som också är viktigt för Spotify, måste man vara varsam när man tar fram ett sådant förslag. Det har vi varit, och detta skiljer regeringen från Liberalerna och de andra oppositionspartierna. Det har tydligt visat sig . Det är viktigt för företagen att vi har ordning och reda i budgetprocessen och sunda statsfinanser. För alla som tycker att det är viktigt att vi har en trygg finansiering för välfärden och för de verksamheter som är viktiga för näringslivet är det tydligt att man inte kan rösta på något av oppositionspartierna, utan det är Socialdemokraterna, och som återstår. Vi står för ordning och reda i budgetprocessen och i statsfinanserna. Att köra sönder statsfinanserna med hoppande majoriteter i på det sätt som Liberalerna vill är farligt för och för det svenska näringslivet. Som kommentar till det tidigare replikskiftet kan man säga att vi nog är helt överens över alla partigränser om att ifall man vill ha partier som på ett ordnat sätt höjer skatten på allt som rör sig ska man absolut rösta på och hennes hejdukar. Min fråga handlar om de alltför många människor - 352 856 personer enligt den senaste noteringen från Arbetsförmedlingen - som är inskrivna som arbetslösa. Det är andra månaden i rad som siffran stiger, detta på toppen av en högkonjunktur som har pågått , närmare bestämt nästan hela tid som finansminister. Jag är medveten om att det finns andra arbetsmarknadsindikatorer som pekar på en mer positiv bild. Det är inget snack om att svensk ekonomi, såväl under alliansåren som , har presterat gott, inte minst tack vare våra duktiga företag som skapar jobb och investerar. Jag måste ändå ställa en fråga. Antalet arbetslösa inskrivna på Arbetsförmedlingen ökar på toppen av en högkonjunktur. Var det detta som menade när hon talade om lägsta arbetslöshet till 2020 och när det talades om 35 000 traineejobb och jag vet inte vilka olika typer av arbetsmarknadspolitiska åtgärder som skulle minska arbetslösheten? ökar antalet inskrivna arbetslösa på Arbetsförmedlingen. Jag måste då självklart fråga: Var det detta ni menade med EU:s lägsta arbetslöshet? Det framgick nämligen inte riktigt i valpropagandan, och det framgick inte riktigt i de tidiga budgetdebatterna. Men är vi här. Sedan regeringen tillträdde, efter att hade lämnat över regeringsmakten, har 200 000 fler människor ett jobb att gå till . Arbetslösheten minskar jämfört med när satt i regeringsställning. Ungdomsarbetslösheten är den lägsta . Och långtidsarbetslösheten minskar. Sysselsättningsgraden - den andel av människorna som är i sysselsättning - ökar markant, och vi har den högsta sysselsättningsgrad som någonsin har uppmätts i EU. Detta gör inte att denna regering är nöjd, utan vi kommer naturligtvis att fortsätta att arbeta för att fler människor ska komma i arbete. Det som dock glädjande nog händer är att allt fler människor vill vara en del av arbetskraften. Det är därför fler som söker jobb på arbetsmarknaden. Det är också någonting som regeringen tycker är oerhört positivt. Men det påverkar naturligtvis även antalet människor som då syns som arbetslösa i statistiken. Men vi vill att fler människor ska komma ut på arbetsmarknaden. Det tycker vi är bra. Det är klart att det inte är bara regeringens arbetsmarknadspolitiska insatser som har haft betydelse för att arbetslösheten nu har minskat utan även de investeringar som vi har gjort för att stärka det svenska näringslivet, så att fler företag kan anställa. Hälften av dessa 200 000 arbeten har kommit till i det privata näringslivet. Det är viktigt att vi har en bra politik för det svenska näringslivet. Men det är också viktigt att vi har ordning och reda i de offentliga finanserna. Jag hade inte möjlighet att ta replik på , men jag måste nu ställa en fråga. Jag tror att vi var många som höjde lite grann på ögonbrynen när vi öppnade största morgontidning där det nu haglar anklagelser om lögn mellan allianspartiernas partiledare. Är det eller som ljuger? Frågan om vem av två av Alliansens partiledare som duger var en mycket märklig sådan. Jag har svårt att förhålla mig till den. Men jag kan konstatera att inte bara och utan fyra av Alliansens fyra partiledare är helt överens om att det måste finnas ramar för hur långt en minoritetsregering kan gå när det gäller att utan majoritetsstöd höja skatten på allt som rör sig, som jag nämnde i mitt tidigare inlägg. När det gäller detta duger de bägge två, i likhet med och . Jag fick inte något riktigt svar på om det verkligen var en del av planen att antalet arbetslösa inskrivna på Arbetsförmedlingen skulle öka nu under brinnande högkonjunktur. Jag misstänker att svaret är: Nej, det hade vi inte alls planerat för. Detta är någonting som vi inte vill se. Men jag kan fylla i att det var någonting som man tyvärr kunde misstänka skulle bli fallet när regeringen steg för steg, budget för budget höjer skatten på jobb och företagande och inte minst höjer arbetsgivaravgifter, försämrar RUT-avdrag och smalnar av de vägar in på arbetsmarknaden som snarare behöver breddas. Det behövs lägre skatter på inte minst den första anställningen när man ska få in en första fot på arbetsmarknaden. Det är därför som vi behöver en ordentlig reformagenda. främsta styrka som finansminister är tajmningen när hon klev in på . har haft ett antal goda år då hon har kunnat styra och lägga fram budgetar. Men dessa goda år kommer inte att vara för evigt. Det som vi nu behöver är en politik som rustar starkt och ser till att vi kommer ut så starka som möjligt när tiderna blir sämre. Då behövs det nya jobb i växande företag, nya bostäder och någon som på allvar tar tag i strukturella problem. är, herr talman, inte den personen. Det var en elegant vändning från . Det var naturligtvis inte fråga om vem som duger utan om vem som ljuger. Men ni kanske kan klara ut det där mellan varandra. Men vi som läser tidningarna är naturligtvis glada om detta också kan ut i tidningarna, så att vi får klarhet i vad som gäller i fråga om allianspartiernas förehavanden. Man får kanske kalla dem för den forna alliansen. Vi följer detta med spänning. säger att vi har tur med tajmningen. Det är märkligt att så fort det är borgerliga regeringar som kör sönder statsfinanserna är det dålig tajmning, och så fort Socialdemokraterna kommer tillbaka till regeringsmakten och tar hand om det kaos som ni har skapat har vi tur med tajmningen. Är det så att ni gillt har haft otur och att vi gillt har haft tur? Eller är det kanske så att det finns en ideologisk skillnad mellan om man bryr sig om att välfärden har en stabil finansiering och ser till att ha ordning och reda på pengarna och om man är lite mindre noggrann med det och bara vill sänka skatten mest för dem som tjänar mest? Det som gjorde var att ta ett stort steg från att vara det ansvarsfulla parti som man var , då man ställde sig bakom budgetsaneringen och också såg till att ordna budgetprocessen, till att nu i stället vika sig för de andra borgerliga partierna och låta hoppande majoriteter i riskera att återigen köra sönder statsfinanserna. Men en sak är tydlig: Oavsett detta kommer vi socialdemokrater alltid att stå upp och ta ansvar när så krävs. Det har vi gjort tidigare, och det kommer vi alltid att göra - ordning och reda med oss. Bristen på vård är akut. Vårdköerna växer, inte minst i rödgrönt styrda landsting. Varför, , var det så viktigt att ta bort det viktigaste verktyget för att kapa köerna, nämligen kömiljarden? Det fanns mycket kritik mot den tidigare kömiljarden, och det fanns ett mycket brett stöd i för att man skulle ta bort den. Jag vet inte om just var emot det. Men det var många partier som såg problem med denna kömiljard. Däremot delar jag helt uppfattning att det är ett stort problem att det tar att få vård och att vården inte är tillräckligt tillgänglig. Det är precis därför som regeringen har annonserat att vi avser att i höstens budget satsa 3 miljarder ytterligare på sjukvården för att säkerställa att vi har en god tillgänglighet i sjukvården runt om i hela landet. En del av dessa pengar kommer specifikt att avsättas just för att öka tillgängligheten, så att det ska bli bättre vård för alla. Detta kräver naturligtvis att man prioriterar. Då kan man inte, som allianspartierna vill, sänka skatten med 70 miljarder, och då kan man inte, som vill, sänka skatten med 50 miljarder. Tillsammans är detta skattesänkningar på 120 miljarder. Det är klart att det är en farlig väg att gå om man bryr sig om att säkerställa bra finansiering för sjukvården. Sjukvården gagnas naturligtvis inte heller av den oreda som råder bland allianspartierna vad gäller budgetprocessen. Med den ordning som de nu har skapat i riskerar statsfinanserna att slitas sönder genom hoppande majoriteter i . En sak är säker: Att slita sönder budgetprocessen och skapa oordning i statsfinanserna kommer inte att öka tillgängligheten i sjukvården. Vi vill inte slita sönder någon budgetprocess. Det har varit mycket tydligt. har svarat på frågor om detta . Vi lämnade ett besked om att en minoritetsregering också bör lyssna på en majoritet i och lägga fram en budget som gör att man inte behöver göra förändringar i regeringen. Gör man inte det kan det bli så att regeringen inte kan fortsätta i sin nuvarande form. Det är inte att slita sönder en budgetprocess. skyller på en riksdagsmajoritet som ville ta bort kömiljarden. Vilken riksdagsmajoritet var det? Det var ni som ville ta bort kömiljarden, och det var ni som tog bort kömiljarden - det viktigaste verktyget för att kapa vårdköerna. , chef för avdelningen för vård och omsorg på SKL, säger följande: "snackade vi inte om 30-60 dagars kö utan ibland . Det var viktigt med kömiljarden som satte fokus på det." Sedan fanns det vissa saker i kömiljarden som kunde göras bättre - som i alla reformer. Då skruvar man på parametrar och förbättrar reformen; man avskaffar den inte. Man fortsätter med en reform som delar ut pengar efter prestation. Ni skickade signalen till era egna landsting: Det är inte så viktigt med köerna. Det spelar inte så stor roll. Vi tar bort kömiljarden, så får ni andra pengar i stället. Det är dålig vårdpolitik. Det är dålig vårdpolitik att göra det gratis för äldre människor att sitta i allt längre köer på akuten. Ni gör det gratis att sitta i allt längre köer i väntan på första besöket eller en operation i specialiserad vård. Det bör man ändra på. Reformen finns där. Skruva gärna på de parametrar som kan göras lite bättre, men se till att få tillbaka de verktyg som faktiskt fungerar för att människor ska få vård ! Vi kommer att säkerställa att vården har de resurser som krävs för att vi ska ha en bra och tillgänglig vård runt om i hela landet. Det gör vi med den här regeringens politik när vi väljer att satsa 3 ytterligare miljarder på sjukvården redan i höstens budget, utöver de 10 välfärdsmiljarder vi hade i förra höstens budget. Den här regeringen prioriterar sjukvården - till skillnad från oppositionspartierna, som väljer att prioritera stora skattesänkningar och att ge mest till dem som tjänar mest. Sedan var det frågan om att slita sönder en budgetprocess. Det är väl klart att det är jättelätt att hitta majoriteter i för att öka utgifterna eller minska inkomsterna. Men det är svårare att hitta majoriteter för att ta ett samlat ansvarsfullt grepp för att hitta finansiering till de reformer man tycker låter trevliga. Det är precis därför vi fram till - och framåt - var överens om att vi ska ha en samlad budgetprocess där plus och minus ställs mot varandra i ett samlat budgetbeslut. Detta har ni nu avvikit ifrån, . är det hoppande majoriteter, hoppande utgiftskoalitioner och hoppande skattesänkarkoalitioner som i beslut efter beslut i denna kammare riskerar att slita sönder statsfinanserna. Det är det oppositionen nu står för. , - tillsammans med vinglar man nu hand i hand på det sluttande plan som riskerar att föra oss tillbaka till 90-talskrisen. Utöver riktlinjerna för den ekonomiska politiken debatterar vi finansutskottets betänkande 21. Det är vårändringsbudgeten, som är till för att göra ändringar i statens utgifter och skjuta till medel till myndigheter och verksamheter som har behov av det för att ordinarie budget inte räcker till. avviker relativt regeringen i åtta anslag. Det är anslag som i många fall är hänförliga direkt eller indirekt till förd invandringspolitik. I andra fall är anslagen otydliga, ospecificerade eller rent av onödiga. Det finns givetvis satsningar i budgeten som är välkomna, men de borde vara högre och hade varit högre med en sverigedemokratisk politik. Jag kommer inte att gå igenom detta anslag för anslag, utan jag konstaterar att tillskotten hade kunnat vara mer ambitiösa med en långsiktigt hållbar invandringspolitik. Invandringspolitiken har med denna regering gått från att vara extrem till att vara närmast medvetet destruktiv. Som en konsekvens av detta behöver man återigen öka anslaget på migrationsområdet för att klara av hanteringen . De avskaffade idkontrollerna kommer sannolikt att leda till att man även måste höja migrationsanslagen. Vidare genomförs nu en omfördelning av välfärd från dem som har byggt detta land till dem som inte har det - från dem som har gjort rätt för sig till dem som har ljugit om ålder och identitet. Det som kommer fram , bit för bit, är det dyraste och mest omfattande bedrägeriet på svenska skattebetalares bekostnad i modern tid. I ett av världens mest skattetyngda länder förväntar man sig en välfärd i världsklass. Det borde vi ha, men i stället har vi vård- och poliskris i landet. Det är inte läkarnas, sjuksköterskornas eller polisernas fel - de följer sin del av samhällskontraktet och mer därtill, , och . Anslagsökningarna på dessa områden är förvisso att välkomna, men hur långt kommer de att räcka? Kommer de att förhindra att patienter tvingas flyga till andra länder för operation? Kommer köerna i vården att försvinna? Kommer anslagsökningarna att lösa vårdkrisen? Kommer de att stoppa massavhoppen inom polisen? Kommer de att stoppa attackerna på blåljuspersonalen och släcka bränderna i våra förorter? Jag tror att vi alla vet svaret på de frågorna. Vad gäller anslagsökningarna till polisen vet samtliga företrädare i denna kammare att de är en bluff. tog nämligen rikspolischefen ett lån på för att inte behöva avskeda folk. efter det presenterade regeringen en så kallad "satsning" på , som också finns med i denna budget. Det man säger är dock att pengarna går till att betala tillbaka hela lånet. Detta har man gjort innan vårändringsbudgeten ens har klubbats. Det är ett häpnadsväckande förfaringssätt; det är som att ta ett snabblån den 25 och ändå misslyckas med att betala räkningarna.