bet · H401TU14 · 2017-04-24 00:00:00 — Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om att främja snöskoter- och motorcykeltrafik. Utskottet konstaterar att angelägna satsningar har gjorts på de statliga ledsystemen och att det också är möjligt att främja vissa fordonstyper genom framför allt kommunala initiativ. Jämför det särskilda yttrandet (L). I motion 2016/17:1040 framhåller (S) behovet av att främja skotertrafiken. Motionären pekar på att för många personer fyller snöskotern en viktig funktion i arbetet, inom besöksnäringen och . Motionären understryker dock att det finns ett antal frågor som måste lösas för att få en bra och kontrollerad utveckling av snöskotertrafiken och den kanske viktigaste är skoterlederna. Motionären anser därför att frågan om ett finansieringssystem för skoterleder bör utredas liksom ett enhetligt skyltsystem för att det ska bli möjligt att hitta. (M) uppmärksammar i motion 2016/17:2159 att många har möjlighet att utnyttja motorcykel i stället för bil. För att uppmuntra denna positiva utveckling anser motionären att man bör undersöka förutsättningarna för att ta fram en handlingsplan för hur man kan underlätta för motorcyklar i trafiken och förslag på hur en sådan plan kan omsättas i praktiken. Vad gäller skotertrafik vill utskottet inledningsvis påminna om att bestämmelser om finansiering av skoterleder regleras i en särskild förordning (1997:716) om statsbidrag till anläggande av allmän skoterled m.m. Av förordningen framgår det att statsbidrag kan lämnas till anläggande av allmänna skoterleder och andra anläggningar för skotertrafik i anslutning till sådana leder samt till informationsinsatser om lederna. Bidrag får även lämnas till material för att märka ut allmänna skoterleder i terrängen. För att beviljas bidrag till allmänna skoterleder krävs bl.a. att naturvårds-, friluftslivs-, kulturmiljövårdsintressen och rennäringens intressen beaktas samt att säkerheten i samband med färd förbättras. Enligt utskottets mening är detta en lämplig ordning. Utskottet vill vidare hänvisa till att regeringen i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 20) anför att användningen av terrängfordon ökar i fjällområden och att planerar att ta fram en vägledning om terrängkörning. har angelägna satsningar gjorts på det statliga ledsystemet, och i årsredovisning 2016 redovisar myndigheten att anslag 1:3 Åtgärder för värdefull natur bl.a. har nyttjats för att finansiera det fortsatta arbetet med att se över de statliga lederna i fjällen. Fokus har, liksom , legat på att rusta upp delar av ledsystemet utifrån det underlag som identifierades och beskrevs i nulägesbeskrivning . Tack vare detta underlag samt särskilda insatser och höjda anslag kunde länen genomföra många angelägna upprustningsinsatser. Som exempel kan nämnas att 300 nya vägvisningsskyltar har beställts och börjat bytas ut längs lederna i . Dessutom har fyra nya broar byggts samt flertalet broar reparerats. Sammanlagt har närmare sommar- och vinterleder fått ny ledmarkering i . När det gäller frågan om att främja användningen av motorcykel i stället för bil vill utskottet peka på att trafiken i tätorter regleras företrädelsevis av allmänna lokala trafikföreskrifter som fastställs av kommunerna, medan Transportstyrelsen ansvarar för det rikstäckande regelverket på väg-trafikområdet. Utskottet vill även framhålla att bestämmelser om parkering och avgiftsbeläggning av parkering för motorcyklar i första hand är en angelägenhet. För de kommuner som inte vill ta ut parkeringsavgift för motorcyklar och moped klass I finns det möjlighet att ordna särskilda parkeringsplatser och reservera dessa för sådana fordon. Utskottet finner ingen anledning att ta några initiativ med anledning av de motioner som behandlas här. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2016/17:1040 (S) och 2016/17:2159 (M). Utskottets förslag i korthet avslår motionen om stöld av entreprenadmaskiner. Enligt utskottets uppfattning är det i första hand genom effektiva och samordnade insatser av rättsvårdande myndigheter som den bakomliggande brottsligheten kan motverkas. I motion 2016/17:3257 uppmärksammar (M) problemet med stölder av entreprenadmaskiner i som ofta försvinner ut ur landet för att säljas på en illegal men lukrativ andrahandsmarknad av välorganiserade ligor. För att stävja utvecklingen föreslår motionären i yrkande 1 att regeringen undersöker möjligheten att införa registreringskrav för nya entreprenad-maskiner och traktorer över en viss vikt eftersom krav på registrering skulle underlätta spårbarheten och försvåra försäljningen av utrustningen utomlands. För att göra åtgärden mer effektiv finner motionären i yrkande 2 det angeläget att även inom EU agerar för att införa ett motsvarande register för entreprenadmaskiner. Utskottet vill inledningsvis framhålla att det är Transportstyrelsen som är ansvarig myndighet för registreringsfrågor och att bestämmelser om fordonsregistrering framgår av lagen (2001:558) om vägtrafikregister och i förordningen (2001:650) om vägtrafikregister. Mer ingående bestämmelser återges i Transportstyrelsens föreskrifter om registrering av fordon m.m. i vägtrafikregistret (TSFS 2010:106). För att ett fordon ska få brukas måste det vara registrerat i vägtrafikregistret. Det saknas dock registreringskrav för motorredskap klass II, förutom om fordonet används för särskilda ändamål. Enligt vad utskottet har erfarit är det oftast organiserad brottslighet som ligger bakom stölder av olika typer av motorfordon och motorredskap. För att effektivisera åtgärderna mot den organiserade brottsligheten vill utskottet påminna om att regeringen gav i uppdrag att i samarbete med andra myndigheter, bl.a. , , , och , utveckla den myndighetsgemensamma satsningen mot den organiserade brottsligheten. I uppdraget ingår att • utveckla innehåll och organisation inom den myndighetsgemensamma satsningen på nationell och regional nivå för att möta de organisatoriska förutsättningar som råder inom efter ombildningen • inkludera fler brottsområden för att på så sätt kunna motverka fler typer av organiserad brottslighet som bedöms vara allvarlig eller omfattande • utveckla organisationen inom nuvarande myndighetssamverkan till att även omfatta samverkan på lokal nivå mellan relevanta myndigheter inom satsningen • säkerställa en effektiv och långsiktig samordning mellan den myndighets-gemensamma samverkan mot organiserad brottslighet och det lokala brottsförebyggande arbetet. Uppdraget ska slutredovisas , och av redovisningarna ska det framgå vilka åtgärder som vidtagits av myndigheterna för att utveckla den gemensamma satsningen mot organiserad brottslighet. Vidare ska myndigheterna motivera föreslagna åtgärder och vid behov lämna förslag på ytterligare åtgärder. Även eventuella hinder för myndighetsgemensamma åtgärder mot den organiserade brottsligheten ska påtalas för regeringen då uppdraget slutredovisas. Utskottet ser allvarligt på den utbredda förekomsten av stölder inte minst av entreprenadmaskiner. Enligt utskottets uppfattning är det i första hand genom effektiva och samordnade insatser av rättsvårdande myndigheter som den bakomliggande brottsligheten kan motverkas. Utskottet avstyrker därmed motion 2016/17:3257 (M) yrkandena 1 och 2. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om övergivna fordon. Utskottet vill inte föregripa den pågående beredningen inom Regerings-kansliet av förslag på åtgärder för att minska problemen med övergivna fordon. I motion 2016/17:513 föreslår (M) att man överväger möjligheten att ge polisen befogenheter att besluta om bortforsling av bilar även om de inte hindrar trafik. Motionären pekar på det problem som drabbar markägare när bilar olovligen överges på ägorna eftersom polisen endast kan besluta om bortforsling av fordon om de hindrar trafiken, vilket inte är fallet i dessa sammanhang. Det blir en mycket komplicerad process för markägaren, och motionären anser det därför rimligt att markägaren ska kunna vända sig till polisen, som får utreda vem ägaren är och därefter ålägga denna att avlägsna fordonet. Om det inte görs inom fastställd tid ska kommunen forsla bort bilen och fakturera ägaren för kostnaden. I motion 2016/17:1246 redogör (M) för den olägenhet det innebär för enskilda markägare eller vägföreningar när fordon olovligen överges. Motionären påpekar att det enligt lagstiftningen är ägaren till bilen som är ansvarig för bortforsling om bilen står på annans mark. Det är dock ofta svårt att i dessa fall spåra ägaren. Motionären anser att det inte är rimligt att de som drabbas ska ta det ekonomiska eller praktiska ansvaret för bortforsling av övergivna fordon. Därför anser motionären att det bör övervägas huruvida kommunen eller staten ska ha ett ansvar för bortforsling av fordon om polisanmälan gjorts och fordonet inte har avlägsnats av ägaren. Utskottet är införstått med de problem som övergivna fordon ger upphov till för enskilda markägare liksom den miljörisk dessa fordon innebär. Utskottet vill därför uppmärksamma uppdrag om att utreda hur kommuner och staten kan få ersättning för de utgifter som uppkommer då övergivna och uttjänta fordon ska omhändertas och ägaren inte kan identifieras. För att minska risken för dumpning och illegal skrotning ingick också i uppdraget att undersöka hur ett producentfinansierat system skulle kunna utformas för att ersätta bilägare när de lämnar in en uttjänt bil till en auktoriserad bilskrotare. fick även i uppdrag att utreda konsekvenserna av en förändring i förordningen (1982:198) om flyttning av fordon i vissa fall, så att fordon kan förflyttas utan dröjsmål vid risk för miljöskada. Båda uppdragen genomfördes i samråd med och Transportstyrelsen och i dialog med berörda aktörer. understryker i sin redovisning (Omhändertagande av övergivna, uttjänta fordon samt flyttning av fordon i vissa fall, NV-06341-14) att det behövs en helhetslösning med både förebyggande arbete och ersättning till stat och kommun för att minska problemet med övergivna och uttjänta bilar. bedömer att en långsiktig lösning kräver ett utökat producentansvar. Myndigheten pekar bl.a. på att det behövs ett nytt finansieringssystem eftersom det finns en påtaglig risk för att antalet övergivna, uttjänta bilar kommer att öka med tiden, vilket i sin tur medför ökade kostnader för stat och kommun när fordonen väl ska tas om hand. Utskottet noterar föreslag om en särskild fond som finansierar åtgärder som förebygger att uttjänta bilar överges. Den förebyggande delen av fonden ska göra det möjligt för berörda aktörer att vidta olika typer av åtgärder, främst insatser riktade mot bilägare. Åtgärderna ska underlätta för bilägare att följa regelverket för skrotning och kan t.ex. innehålla ett erbjudande om kostnadsfri hämtning av bilar som är skrotningsfärdiga. hänvisar i sin redovisning också till förslag som lämnats i ett tidigare regeringsuppdrag (Uttjänta bilar och miljön) och som innebär att • uppställningstiden förkortas för omhändertagna fordon som har begränsat värde och som inte klassas som fordonsvrak; uppställningstiden föreslås bli för fordon med ett värde under hälften av prisbasbeloppet • registrerade fordonsägare i stället för civilrättsliga ägare blir direkt betalningsansvariga enligt flyttlagstiftningen • möjligheterna till samarbete på kommunnivå förstärks när det gäller beslut enligt flyttlagstiftningen. Utskottet konstaterar att förslag har remissbehandlats och att beredning nu pågår inom Miljö- och . Utskottet ser med tillförsikt på den pågående beredningen och förutsätter att regeringen vidtar lämpliga och välavvägda åtgärder för att minska den olägenhet som övergivna fordon innebär för både enskilda och miljön. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2016/17:513 (M) och 2016/17:1246 (M). Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om parkeringsfrågor. Utskottet hänvisar till vidtagna åtgärder på området. En markägare som upplåter ett område för parkering eller förbjuder parkering inom området får under vissa förutsättningar ta ut en avgift, en s.k. kontrollavgift, om ett fordon parkerats inom området i strid mot förbud eller villkor som markägaren har beslutat, dvs. Vad som närmare gäller för avgiftsbeläggning regleras i lagen (1984:318) om kontrollavgift. Regler om parkeringstillstånd finns i trafikförordningen. I lokala trafikföreskrifter som kommuner eller länsstyrelser utfärdar kan det finnas särskilda trafikregler om att stanna och parkera fordon. I 13 kap. 8 § trafikförordningen finns de grundläggande bestämmelserna om särskilt parkeringstillstånd för rörelsehindrade. Reglerna grundar sig på en rådsrekommendation från om parkeringstillstånd för personer med funktionsnedsättning. Rekommendationen innehåller bl.a. detaljerade krav på hur ett tillstånd ska utformas. Den innehåller dock inga närmare bestämmelser om vilka krav som ska uppfyllas för att den sökande ska kunna få ett parkeringstillstånd. Transportstyrelsen har även bemyndigats att meddela föreskrifter om utformningen av parkeringstillstånd för rörelsehindrade, huruvida tillstånd utfärdade i ett annat land ska gälla här i och om hur tillstånden ska användas. (M) föreslår i motion 2016/17:300 att man bör se över möjligheterna att inrätta en parkeringsnämnd som överprövar kontrollavgifter. När det gäller offentligrättslig parkering påpekar motionären att det finns ett lagkrav på en objektiv och opartisk instans som prövar parkerings-anmärkningar och kontrollavgifter, en uppgift som sköts av . När det gäller kontrollavgifter som har utfärdats för parkering på kvartersmark, mark eller privat mark finns det inte någon sådan instans som kan avgöra om kontrollavgiften är korrekt utfärdad. Motionären anser därför att det vore lämpligt om bestridanden prövades av en särskild parkeringsnämnd liknande . I motion 2016/17:302 anser (M) att regeringen bör driva frågan inom EU om att inrätta ett europeiskt register över falska och stulna parkeringstillstånd för rörelsehindrade. Parkeringstillstånd för rörelsehindrade är attraktiva på den svarta marknaden eftersom de oftast ger rätt till fri parkering utan avgift i attraktiva lägen. När det gäller de utländska tillstånden konstaterar motionären dock att polis och parkeringsvakter saknar möjligheten att kontrollera om de är giltiga eller inte eftersom det inte finns ett heltäckande europeiskt register. Utskottet vill inledningsvis påminna om att parkeringsfrågor behandlats av olika regeringar och att en särskild utredare tillsattes med uppdraget att göra en bred översyn av bestämmelserna inom parkeringsområdet och utarbeta förslag till den reglering som ansågs nödvändig. (N 2004:21) överlämnade betänkandet Ett enhetligt sanktionssystem för felparkering (SOU 2006:109). Utredningen föreslog bl.a. bestämmelser om ett mer enhetligt sanktionssystem och att det ska finnas möjlighet att pröva parkeringsärenden i en särskild nämnd. I betänkandet föreslogs bl.a. att den icke straffrättsliga regleringen för beivrande av felparkering skulle läggas samman till ett enhetligt sanktionssystem vilande på civilrättslig grund. Utskottet konstaterar att man har valt att inte gå vidare med huvuddelen av de förslag som lämnades i betänkande med anledning av den allvarliga kritik som riktades mot förslagen under remissbehandlingen. Utskottet noterar att både den nuvarande och tidigare regeringar har varit samstämmiga i bedömningen av förslagen men att vissa delar har genomförts, bl.a. möjligheten att stoppa s.k. målvakter genom att beslagta fordon för obetalda felparkeringsavgifter. Vad gäller frågan om missbruk och fusk med parkeringstillstånd för rörelsehindrade påminner utskottet om att detta varit föremål för behandling tidigare i utskottet, senast i betänkande 2015/16:TU11. Utskottet vill också framhålla att regeringen bjöd in berörda parter för att diskutera situationen. Det bör förtydligas att såväl kommuner som brukarorganisationer har efterlyst åtgärder för att beivra fusk och missbruk av parkeringstillstånd för rörelsehindrade, och vid det aktuella mötet närvarade också företrädare för , parkeringsbranschen, Kommuner och Landsting (SKL) och Transportstyrelsen. Några av de åtgärder som diskuterades för att komma till rätta med missbruket var införandet av ett nationellt register, ny lagstiftning och användning av ny och smart teknik. Från regeringens sida underströk man även behovet av att fortsätta arbetet på EU-nivå, bl.a. för att få en ökad samsyn på området, vilket skulle skapa bättre förutsättningar att komma åt missbruket. Utskottet välkomnar detta. Utskottet vill i sammanhanget även påminna om de två förordnings-ändringar som gjordes 2016 i fråga om parkering. Den ena ändringen innebär att ett fordon får flyttas om ett ogiltigt parkeringstillstånd för rörelsehindrade har använts. I förordningen (1982:198) om flyttning av fordon i vissa fall krävdes tidigare att ett parkeringstillstånd måste ha anmälts stulet eller borttappat till för att få flytta fordonet. Efter den genomförda ändringen kan en kommun flytta ett fordon om ett falskt eller ogiltigt parkeringstillstånd har använts. Den andra ändringen är att en kommun kan fastställa felparkeringsavgiften till högst . Utskottets förhoppning är att ändringarna som trädde i kraft kommer att underlätta för kommunerna att bedriva en effektiv parkeringsövervakning samt göra det mindre lockande att missbruka parkeringstillstånd. Utskottet välkomnar avslutningsvis de initiativ som tagits från regeringens sida i fråga om parkeringsbestämmelser och i synnerhet de åtgärder som gjorts för att komma till rätta med missbruk eller stöld av parkeringstillstånd för rörelsehindrade. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2016/17:300 (M) och 2016/17:302 (M). Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om vinterdäck bl.a. med hänvisning till pågående utredningsarbete. Utskottet understryker att det är viktigt med väl avvägda krav på luftföroreningar utan att trafiksäkerheten äventyras. Jämför reservation 12 (SD), 13 (L) och 14 (KD). Vägfordon ska ha vinterdäck från till om det är vinterväglag. Kraven gäller såväl tunga som lätta fordon och avser även utlandsregistrerade fordon. Vinterdäck kan vara dubbade eller dubbfria. Vinterväglag råder enligt regelverket när det finns snö, is, snömodd eller frost på någon del av vägen. Det är tillåtet att använda dubbdäck, som är en typ av vinterdäck, –. Om det är eller befaras bli vinterväglag är det tillåtet att använda dubbdäck även annan tid. Genom en ändring i trafikförordningen (1998:1276) införde regeringen krav på vinterdäck på drivaxeln för alla tunga lastbilar, tunga bussar och personbilar klass II med en totalvikt över . Kravet gäller vinterdäck eller likvärdig utrustning på fordonets drivaxlar när vinterväglag råder . Bakgrunden till ändringen i trafikförordningen var framför allt den framkomlighetsproblematik som uppstår med den tunga trafiken , och beslutet fattades efter en gemensam framställan från och Transportstyrelsen till () 2011. (C) behandlar i motion 2016/17:1171 bl.a. de luftföroreningar i form av partiklar som uppkommer till följd av användningen av dubbade vinterdäck i storstadsmiljöer. Enligt motionären har kommunerna begränsade verktyg för att minska partikelhalterna. Förutom resurskrävande städning och dammbindning, som bara kan sänka partikelhalterna kortsiktigt på mellan 24 och , är dubbdäcksförbud på enskilda gator den metod som kan användas. Motionären pekar på de positiva erfarenheter som har gjorts utomlands och föreslår därför i yrkande 1 att det blir möjligt för svenska kommuner att införa dubbdäcksavgifter i syfte att åtgärda lokala luftkvalitetsproblem. I motion 2016/17:1832 yrkar och (båda M) på att en översyn görs av reglerna för användningen av dubbdäck och den lagstadgade tidpunkten för byte från vinterdäck till sommardäck. Motionärerna påminner om att dubbdäck får användas mellan och och att vinterdäck måste användas mellan då vinterväglag råder. Detta gör att man har på sig att byta från sommardäck till vinterdäck, medan man endast har på sig. Det gör det svårt för många att hinna byta , och därför anser motionärerna det befogat att se över bestämmelserna. (M) påminner i motion 2016/17:2173 om att det var alliansregeringen som införde vinterdäckskrav på drivaxlarna på tunga fordon och föreslår i yrkande 1 att låta utreda möjligheten att utöka kravet på vinterdäck för tunga fordon till att omfatta fler axlar än bara drivhjulen. Eftersom det nuvarande kravet på mönsterdjup för vinterdäck är , vilket av många uppfattas som för lite, föreslår motionären i yrkande 2 att en översyn görs av bestämmelserna för att se om det finns skäl att öka minsta tillåtna mönsterdjup på vinterdäck för tunga fordon. I yrkande 3 väcker motionären frågan om att beakta möjligheten att i regelverket ställa hårdare och tydligare krav på gummiblandningen i vinterdäck för att förbättra fordonens väggrepp i vinterkylan. I motion 2016/17:2368 kräver (SD) i yrkande 1 att det ska vara lag på att alla tunga fordon med en totalvikt på över som framförs på svenska vägar ska ha vinterdäck och i yrkande 2 att det även ska vara lag på att dessa fordon ska ha vinterdäck på styrande hjul. Motionären anför trafiksäkerhetsskäl som grund för ett sådant krav. I kommittémotion 2016/17:3374 föreslår (L) i yrkande 3 att det ska bli möjligt att avgiftsbelägga dubbdäck i . Motionären framhåller att möjligheten att välja dubbdäck är viktig inte minst av trafiksäkerhetsskäl eftersom delar av har vägförhållanden som är besvärliga. Ett förbud är enligt motionären därför inte en lämplig lösning för att minska dubbdäcksanvändningen, utan i stället bör en differentierad avgift införas som tar hänsyn till både regionala klimatförhållanden och lokala luftföroreningar. De medel som dubbdäcksavgiften inbringar ska gå till de regioner som måste vidta olika åtgärder med anledning av dubbdäcks-användningen. m.fl. (KD) efterlyser i kommittémotion 2016/17:3391 yrkande 14 att effekterna av den nya bestämmelsen om vinterdäckskrav för tunga fordon bör utvärderas. Med hänsyn till att det gått den nya bestämmelsen om vinterdäckskrav för tunga fordon trädde i kraft anser motionärerna att det är dags att utvärdera effekterna av de nya reglerna och om antalet trafikolyckor med tunga fordon minskat som en följd av kravet på vinterdäck. I yrkande 15 föreslår motionärerna att ett vinterdäckskrav på släpvagnar över till lastbilar införs för att minimera risken att tillkopplade släpfordon viker sig vid inbromsning. Utskottet har hanterat frågor om användningen av vinterdäck vid ett flertal tidigare tillfällen, senast i betänkande 2015/16:TU11. Utskottet anförde då att det är viktigt att åstadkomma en effektiv användning av vinterdäck när vinterväglag råder. Utskottet framhöll vidare att frågor om effekten som dubbdäck har för att upprätthålla en hög trafiksäkerhet är av stor betydelse. Utskottet ansluter sig alltjämt till den bedömningen. Utskottet konstaterar att dubbdäcken orsakar mer emissioner av vägslitage medan odubbade vinterdäck kan orsaka mer uppvirvling av vägdamm. Utskottet noterar också i sammanhanget att det i sker överskridanden av miljökvalitetsnormen för PM10 i några tätorter. Det är dygnsmedelvärdet, mätt i gatunivå, som överskrids och inte årsmedelvärdet. överlämnade sitt betänkande Skatt på dubbdäck i tätort? (SOU 2015:27) till regeringen. Utredningen har haft i uppdrag att bl.a. utreda förutsättningarna för samt bedöma ändamålsenligheten och lämpligheten i att införa en skatt på dubbdäcksanvändningen i första hand i , men även i andra berörda tätorter. Utredningens bedömning var att det för tillfället inte fanns skäl att föreslå en sådan skatt. Utskottet vill peka på att det enligt en undersökning av och Däckbranschens informationsråd framgår att andelen bilar som kör med dubbdäck minskar medan andelen dubbfria vinterdäck ökar. Andelen dubbfria vinterdäck har ökat från 2016, men det finns stora regionala skillnader.