bet · H401KU20 · 2017-06-13 00:00:00 — Granskningen gav i övrigt inte anledning till något uttalande av utskottet. Genom en skrivelse till begärde utskottet svar på ett antal frågor. Utskottet fick en promemoria utarbetad inom (bilaga A4.6.2). När det gäller frågan hur statsministerns och utrikesministerns uttalanden, i fråga om kan betecknas som en diktatur, förhåller sig till varandra framgår av promemorian följande. Statsministerns uttalande ger uttryck för regeringens ståndpunkt att arbetet för att främja demokrati och mänskliga rättigheter inte i första hand förs genom att kategorisera länders styrelseskick, utan genom att aktivt verka för demokrati och mänskliga rättigheter i alla relevanta sammanhang. Utrikesministern har gett uttryck för samma ståndpunkt. Inom ramen för arbetet till stöd för våra demokratiska värderingar måste det vara möjligt att anpassa och nyansera uttalanden utifrån förutsättningarna i olika situationer. I promemorian framhålls att står upp för demokrati, respekt för mänskliga rättigheter och rättsstatens principer och att regelmässigt också tar upp demokratifrågor och frågor om mänskliga rättigheter i dialog med andra stater. Utskottet har vidare frågat om statsministerns och utrikesministerns uttalanden om föregicks av några överväganden kring om, och i så fall hur, dessa uttalanden skulle kunna påverka svensk utrikespolitik i olika avseenden. Av promemorian framgår att uttalanden av företrädare för regeringen om förhållanden i andra länder utgör en del av utrikespolitik och att de aktuella uttalandena bygger på redan gjorda utrikespolitiska ställningstaganden. Som svar på frågan vilket underlag som låg till grund för statsministerns uttalanden om respektive anges i promemorian att statsministerns uttalande om ligger i linje med etablerade hållning avseende . När det gäller statsministerns uttalande om framhålls att uttalandena hänvisar till perioden , att styrdes landet av en militärjunta under ledning av och att uttalandena ligger i linje med den etablerade svenska hållningen avseende den perioden i . Genom en skrivelse till begärde utskottet svar på en kompletterande fråga. Utskottet fick en svarspromemoria utarbetad inom (bilaga A4.6.3). Av promemorian framgår att regeringens ställningstaganden när det gäller kommer till uttryck bl.a. genom agerande i bilaterala kontakter och multilaterala fora, i olika anföranden, intervjuer och vid andra tillfällen då regeringen framför sin politik samt i kontakter med och civilsamhället. konstaterar inledningsvis att statsråd i likhet med andra medborgare har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang men att vissa särskilda hänsyn kan behöva tas. I förarbetena till regeringsformen är förutsatt att regeringen som huvudregel ska uppträda som en enhet och detta kommer till uttryck genom uttalandet att regeringen är ett kollektiv, uppbyggt kring statsministerns person, vilket får förutsättas hållas samman av gemensamma politiska värderingar och målsättningar (prop. 1973:90 s. 179). Några formella regler som föreskriver att regeringen ska vara enig om sina beslut eller sitt uppträdande finns däremot inte. Utrikespolitiken skiljer sig i viss mån från andra politikområden. Bland annat måste utrikesministerns uttalanden anses ha särskild auktoritet när det gäller regeringens hållning i en utrikespolitisk fråga. Ett uttalande som uppfattas stå i strid med regeringens officiella hållning kan skapa oklarhet och risk för komplikationer, särskilt om det rör förhållanden till en utländsk stat. När det gäller det nu aktuella granskningsärendet konstaterar utskottet att formuleringarna skiljer sig åt i olika uttalanden. måste det enligt utskottet finnas utrymme att anpassa och nyansera uttalanden utifrån förutsättningarna i olika situationer. Sammantaget kan de gjorda uttalandena enligt utskottets mening inte anses oförenliga med de krav som utifrån det ovan anförda kan ställas på utrikespolitiska uttalanden. 4.7 Statsministerns uttalanden om ett politiskt parti I en anmälan till (dnr 260-2016/17), bilaga A4.7.1, begärs det att utskottet granskar statsminister uttalanden om . Anmälaren framhåller att under en partiledardebatt som sändes i ett av () program uppgav att är ett nazistiskt och rasistiskt parti. sa även att partiledare hade valt att gå med i ett parti som vid sina möten hade flaggor med hakkors. I en intervju i anslutning till debatten ändrade enligt anmälaren sitt tidigare uttalande om på så sätt att han kallade partiet rasistiskt med nazistiska rötter. Däremot stod han fast vid påståendet om hakkors och uppgav att han hade belägg för detta utan att precisera vad det var för belägg. Därutöver framhåller anmälaren att vid en partiledardebatt i uppgav att inte ens hade röstat på sin egen budget. Anmälaren konstaterar att tonen i den politiska debatten ibland kan vara hög. Redovisade uttalanden av är emellertid enligt anmälaren felaktiga och avsedda att svartmåla . Dessutom strider de mot objektivitetsprincipen i regeringsformen om att information som utgår från det allmänna ska vara korrekt, vederhäftig och väl kontrollerad. Till grund för granskningen har legat bl.a. en promemoria som upprättats inom Statsrådsberedningen, bilaga A4.7.2. sändes en partiledardebatt i SVT:s program Agenda. Debatten var uppdelad i olika ämnen och ett av ämnena var regeringsfrågan. I samband med att denna fråga debatterades framhöll bl.a. att det är viktigt att bryta blockpolitiken för att på så sätt förhindra att får ett avgörande inflytande över svensk politik. Han sa vidare om att ”detta är ett nazistiskt parti, rasistiskt parti med de rötterna”. partiledare uppgav under debatten att han beklagade att framför allt inte kunde debattera med honom i sak och beskrev Löfvens uttalanden som ”bara en massa fula ord, en massa påståenden, en massa trams”. tog även fram en lista som han uppgav innehöll uppgifter om rasism, antisemitism, extremism, våld, hot och brottslighet från företrädare för Socialdemokraterna, de gröna och . Under debatten om regeringsfrågan uppgav även att hade valt att ”gå in i ett parti som fortfarande hade hakkorsflaggorna på sina möten”. Möte med pressen efter partiledardebatten Vid ett möte med pressen direkt efter partiledardebatten fick frågor om sina uttalanden om . En journalist från (DN) ställde en fråga om ordvalet när det gällde Löfvens beskrivning av vid partiledardebatten. [11] svarade: ”(…) har nazistiska rötter. Det står jag för. Det är ett rasistiskt parti. Det står jag också för.” På frågan om sagt fel under partiledardebatten svarade han: ”Det kan hända att jag sade fel men det är nazistiska rötter och ett rasistiskt parti.” Han fick vidare frågan om det inte är viktigt med valet av ord och svarade då: ”Ja, visst, men herregud, det viktigaste är ändå att titta på vad är det för parti vi har i riksdag. Det går inte här utan att det är någon konstig skandal – om hur man sparkar på djur och skämtar om judar, (…) och det beror på att man har de här rötterna.” Han fick även frågor om sitt uttalande om flaggor med hakkors vid möten. uppgav att han hade belägg för uttalandet. På frågan om vad det var för belägg svarade han att ”det var så då, hade man fortfarande det och det är deras rötter”. publicerade DN en artikel med rubriken : Inga belägg för att SD använt hakkors. I artikeln finns en intervju med , chefredaktör för tidskriften . Av artikeln framgår att och en annan person har skrivit en bok om historia. I intervjun uppgav att det saknas belägg för att har använt sig av hakkors. Däremot har enligt personer som deltagit vid partiets möten haft andra nazistiska symboler och det har funnits nazistiska symboler på partilokalens väggar. Han uppgav vidare att gick med i och att hade partiet starka kopplingar till högerextrema kretsar, vilket lockade nazister till mötena. Enligt hade alltså fel i sak när han påstod att gick med i ett parti där det på mötena förekom flaggor med hakkors. Det enligt försökte ”ge uttryck för, nämligen att var ett parti som var sammanflätat med nazismen under den tiden, är korrekt”. Av artikeln framgår vidare att DN hade varit i kontakt med pressekreterare med frågor om vilket belägg haft för uttalandet om förekomsten av flaggor med hakkors vid möten och att pressekreteraren vid denna kontakt inte längre talade om användningen av hakkors. Pressekreteraren uppgav bl.a. följande: ”vid partiets möten som till exempel deras demonstrationer , förekom bland annat skinnskallar som heilar och flera nazistiska symboler. Det kan man se i bilder som publicerats av och i gamla SVT-klipp. Statsministern ger utifrån detta en beskrivning av miljön som präglade och hur de nazistiska rötterna såg ut”. I artikeln finns även en intervju med . Enligt själv gick han med i och försökte hans företrädare enligt egen utsago ”städa ut nazister, skinnskallar och andra som dök upp på partiets möten”. I en partiledardebatt i kom under ett replikskifte med in på agerande vid behandling av regeringens budgetproposition (prot. 2016/17:13 § 1 anf. 24–26). uppgav bl.a. följande (anf. Ni röstade inte ens på er egen motion. Hur ska man kunna lita på när ni lägger fram en motion men röstar på en annan? hantering av regeringens budgetproposition överlämnade regeringen budgetpropositionen (prop. 2014/15:1) till . I finansutskottets s.k. rambetänkande (bet. 2014/15:FiU1) tillstyrktes regeringens riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken samt förslaget till utgiftsramar och, i huvudsak, förslaget till inkomstberäkning . I betänkandet fanns en gemensam reservation från allianspartierna och en reservation från med alternativa budgetförslag i motsvarande delar. Vid behandlingen av ärendet i kammaren ställdes vid förberedande votering allianspartiernas och reservationer mot varandra (prot. 2014/15:31 § 8). Kammaren biföll allianspartiernas reservation (134 ledamöter röstade för allianspartiernas reservation, 49 ledamöter röstade för reservation och 152 ledamöter avstod från att rösta). Vid huvudvoteringen ställdes utskottets förslag mot allianspartiets reservation och en majoritet av ledamöter röstade för allianspartiernas reservation (153 ledamöter röstade för utskottets förslag och 182 ledamöter röstade för allianspartiernas reservation). biföll alltså allianspartiernas reservation (rskr. 2014/15:29). Vid huvudvoteringen röstade samtliga ledamöter från (49 stycken) för allianspartiernas reservation. granskning ska enligt 13 kap. 1 § regeringsformen (RF) avse statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Uttrycket tjänsteutövning är inte begränsat till statsrådens position som medlemmar av regeringen (m.fl., Grundlagarna, 3 uppl., 2012, s. 581). Utskottet kan även granska deras beslut och åtgärder i rollen som statsminister, departementschef eller statsråd. Statsrådens handlande utanför tjänsten är inte föremål för utskottets granskning, vilket innebär att det kan finnas gränsdragningsproblem främst i förhållande till ett statsråds roll som partipolitiker. Av 1 kap. 9 § RF följer att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Denna s.k. objektivitetsprincip innebär att ett förvaltningsorgan i sin verksamhet inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem som det är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på hänsyn till andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende (, Allmän förvaltningsrätt, 21 uppl., 2001, s. 66). Som framgår gäller bestämmelsen inte bara för domstolar och förvaltningsmyndigheter utan även för andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen. Utformningen av bestämmelsen i denna del innebär att den även gäller för regeringen när den uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). Regeringens normgivning omfattas inte av bestämmelsen. Den yttre ramen för objektivitetsprincipen följer av 1 kap. 9 § RF medan dess närmare innehåll fås bl.a. genom uttalanden av ombudsmän () och Justitiekanslern samt Högsta förvaltningsdomstolens avgöranden vid dessa instansers prövning och granskning av konkreta myndighetsbeslut och myndigheters ageranden. har vid en tidigare granskning redogjort för innebörden av saklighetskravet i 1 kap. 9 § RF (se bet. 2007/08:KU6 s. 14 f.). I 4 kap. RF finns bestämmelser om riksdagsarbetet. Vid omröstning i kammaren gäller enligt huvudregeln som beslut den mening som mer än hälften av de röstande enas om (4 kap. 7 § RF). Till de röstande räknas inte de som avstår från att rösta (prop. 1973:90 s. 260). I 11 kap. riksdagsordningen (RO) finns närmare bestämmelser om ärendens avgörande i kammaren. Ett ärende i kammaren avgörs med acklamation eller, om en ledamot begär det, genom omröstning (11 kap. 8 § RO). Om en särskild beslutsregel är tillämplig ska ärendet avgöras genom omröstning. När ett ärende ska avgöras genom omröstning ska de yrkanden som har lagts fram under överläggningen ställas mot varandra (11 kap. 10 § RO). Det yrkande som enligt talmannens uppfattning har bifallits med acklamation, eller det yrkande som talmannen bestämmer, utgör huvudförslag vid omröstningen. Mot huvudförslaget ställs ett annat yrkande som motförslag. Om det finns fler än ett yrkande som kan ställas mot huvudförslaget, ska kammaren först i ett eller flera förberedande beslut avgöra vilket yrkande som ska vara motförslag i huvudomröstningen. Vid omröstningen i kammaren tillämpas alltså den s.k. elimineringsmetoden där yrkandena elimineras undan för undan på så sätt att två yrkanden alltid ställs mot varandra (m.fl., Grundlagarna, 3 uppl., 2012, s. 803). Det yrkande som vinner omröstningen går vidare till nästa omröstning osv. tills det endast återstår två yrkanden för huvudomröstning. I den här aktuella anmälan refereras till saklighetskravet i regeringsformen. granskade utskottet efter en anmälan den dåvarande integrationsministerns publicering av myter rörande invandring på regeringens webbplats (bet. 2011/12:KU20 s. 154 f.). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att det får anses legitimt att regeringen använder sin och gemensamma webbplats för att informera om regeringens politik och därmed sammanhängande samhällsfrågor (s. 161). Utskottet hänvisade till objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § RF och anförde att denna princip bl.a. får anses innebära att information som utgår från det allmänna ska vara korrekt, vederhäftig och väl kontrollerad. Om informationen skulle visa sig innehålla uppgifter av oriktigt eller inaktuellt slag måste enligt utskottet åtgärder vidtas som korrigerar detta. Det sagda gällde enligt utskottet information av det slag som hade uppmärksammats i granskningen. Granskningen gav inte anledning till något ytterligare uttalande från utskottet. har i flera ärenden granskat statsråds uttalanden i olika sammanhang. Ofta har det rört sig om uppgifter som har lämnats vid kontakter mellan regeringen och dess myndigheter. har granskningen kommit in på frågor som rör instruktionsförbudet gentemot domstolar, förvaltningsmyndigheter och eller avsett uppgifter som statsråd har lämnat i anslutning till regeringsbeslut (se t.ex. bet. 1999/2000:KU20 s. 119 f., bet. 2003/04:KU20 s. 189 f., bet. 2004/05:KU20 s. 196 f., bet. 2005/06:KU20 s. 156 f. och bet. 2007/08:KU20 s. 163 f.). Några av utskottets granskningar har avsett uppgifter som ett statsråd har lämnat muntligt eller skriftligt med anledning av en fråga från en riksdagsledamot. Som exempel kan nämnas utskottets granskning av den dåvarande justitieministerns uppgifter om partibidrag vid frågestund (bet. 2011/12:KU20 s. 36 f.). Vid den aktuella frågestunden uppgav ministern som svar på en fråga att Moderata samlingspartiet () inte hade tagit emot bidrag från juridiska personer . I sitt ställningstagande konstaterade utskottet inledningsvis bl.a. att frågeinstituten är ett led i grundläggande kontrollmakt och att det därför är viktigt att dessa institut fungerar tillfredsställande (s. 42). Utskottet noterade att konkreta frågor kring bidrag till rör förhållandena i ett politiskt parti och att den sittande talmannen har att vaka över att de frågor som ställs vid en muntlig frågestund håller sig inom ramen för vad som är ett statsråds tjänsteutövning. När justitieministern i det aktuella fallet fick frågor om bidrag till sitt parti var det enligt utskottet givetvis viktigt att det svar hon lämnade var korrekt. Utskottet noterade också att det i den svarspromemoria som hade upprättats inom påpekades att det i efterhand kunde konstateras att ministerns uttryckssätt vid den aktuella frågestunden varit olyckligt. granskade utskottet dåvarande klimat- och miljöministerns uttalande om extra val vid frågestund (bet. 2014/15:KU20 s. 42 f.). I sitt ställningstagande hänvisade utskottet inledningsvis till tidigare ställningstaganden om att frågeinstituten är ett led i grundläggande kontrollmakt, att det därför är viktigt att dessa institut fungerar tillfredsställande och att när det gäller uttalanden som statsråd gör under frågestund där svaren ska lämnas dock bör ta hänsyn till att svaren på de frågor som framställs lämnas utan betänketid (s. 48). Vidare anförde utskottet att när ministern vid den aktuella frågestunden valde att hänvisa till det aviserade extra valet var det givetvis viktigt att hennes uttalande var korrekt och att det av utredningen framgick att ministerns inledande uttalande om det extra valet kunde tolkas som att regeringen vid den aktuella tidpunkten redan hade beslutat om ett extra val men att ministern senare under frågestunden efter påpekande korrigerade det aktuella uttalandet. Granskningen gav inte anledning till något ytterligare uttalande av utskottet. Därutöver kan några granskningar rörande uttalanden av statsråd i medier nämnas. granskade utskottet dåvarande jämställdhetsministerns uttalande i en artikel i tidningen om mäns kriminalitet (bet. 1998/99:KU25 s. 126 f.). I artikeln, som var undertecknad av ministern, behandlades bl.a. frågor om orsakerna till våldtäkter. Ett uttalande i artikeln löd: ”Männen begår brott och fokus måste naturligtvis sättas på det kön som bär skulden.” Utskottet konstaterade inledningsvis att granskning ska avse statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning och att det av förarbetena till regeringsformen framgår att grundlagen är avsedd att ge den konstitutionella granskningen en rättslig inriktning (s. 127). Vidare framhöll utskottet att statsråd, i likhet med alla andra medborgare, har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang men att statsråd kan behöva ta särskild hänsyn. I denna del framhöll utskottet att vad som kan bli av intresse från konstitutionell synpunkt i första hand är om auktoritativa uttalanden av statsråd skapar en risk för att den självständighet som enligt regeringsformen ska tillkomma domstolar och förvaltningsmyndigheter äventyras. Även uttalanden som kan uppfattas stå i strid med regeringens officiella hållning kan enligt utskottet skapa oklarhet och risk för komplikationer, särskilt om de berör förhållanden till utländsk stat. I den aktuella granskningen hade det enligt utskottet uppenbarligen inte varit fråga om något som skulle kunna vålla komplikationer från konstitutionell synpunkt. Vad som hade förekommit gav således inte anledning till något vidare uttalande av utskottet. granskade utskottet finansministerns uttalanden i en intervju i om de offentliga finanserna (bet. 2014/15:KU20 s. 250 f.). I artikeln uppgav finansministern bl.a. att statens finanser var i så dåligt skick att överskottsmålet skulle komma att nås tidigast under nästa mandatperiod och att regeringen inte skulle genomföra några förslag som inte var fullt finansierade. När det gällde tillståndet för den svenska ekonomin uppgav finansministern följande: ”Det har blivit väldigt tydligt att ladan är helt tom. Det är inget dukat bord vi kommer till – det är helt avskrapat. Frågan är om ens bordet står kvar.” I sitt ställningstagande konstaterade utskottet inledningsvis att statsråd i likhet med andra medborgare har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang men att vissa särskilda hänsyn kan behöva tas (s. 256). Utskottet anförde vidare att det är av stor vikt att statsråd deltar i samhällsdebatten och att det också är rimligt att statsråd använder de möjligheter som står till buds för att nå ut till allmänheten. När det gällde den aktuella granskningen noterade utskottet att statsrådet i sin roll som finansminister vid och i anslutning till en pressträff hade redovisat sin syn på läget i den svenska ekonomin. Utskottet, som hade valt att inte närmare analysera tillståndet i den svenska ekonomin vid ovannämnda tillfälle, underströk att det givetvis var viktigt att finansministern vid det aktuella tillfället hade säkerställt att hennes uttalanden grundades på uppgifter som var korrekta. I den svarspromemoria som hade upprättats inom uppgavs att den ovannämnda redovisningen av ministern byggde på beräkningar och prognoser som tagits fram inom departementet. Granskningen gav i övrigt inte anledning till något uttalande av utskottet. granskade utskottet regeringens krisberedskap och krishantering i samband med flodvågskatastrofen 2004. I granskningen kom utskottet in på frågor om statsrådstjänstens innebörd och om räckvidden för statsrådens ansvar (bet. 2005/06:KU8 s. 55 f.). I sin bedömning fastslog utskottet att för enskilda statsråd gäller att de i sin tjänsteutövning är dels medlemmar av regeringen, dels chefer i , och att granskning omfattar statsråden i båda dessa roller (s. 73). granskade utskottet om statsministern genom decemberöverenskommelsen agerat i strid med regeringsformen (bet. 2015/16KU20 s. 300 f.). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att decemberöverenskommelsen var en politisk överenskommelse mellan ett antal partier i och att sådana överenskommelser faller utanför vad har att granska (s. 307). Genom en skrivelse till begärde utskottet svar på ett antal frågor. Utskottet fick en promemoria utarbetad inom Statsrådsberedningen (bilaga A4.7.2). Av promemorian framgår att statsministerns avsikt under partiledardebatten var att uttrycka att är ett rasistiskt parti med nazistiska rötter. Det var också det han gav uttryck för vid mötet med pressen direkt efter partiledardebatten. I promemorian framhålls att vid hantering av regeringens budgetproposition har praxis varit att riksdagsledamöterna endast röstar på det egna partiets budgetförslag. Enligt denna praxis har riksdagsledamöterna, om det egna partiets förslag har förlorat en omröstning, lagt ner sina röster i de följande omröstningarna. Det statsministern avsåg att uttrycka var att , genom att i huvudvoteringen rösta på allianspartiernas reservation, gjorde ett avsteg från denna praxis. I den nu aktuella granskningsanmälan och i flera anmälningar har det gjorts gällande att statsråds uttalanden i olika sammanhang strider mot saklighetskravet i 1 kap. 9 § regeringsformen. Bestämmelsen innebär att domstolar, förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska iaktta bl.a. saklighet. Enligt förarbetena gäller bestämmelsen även för regeringen men endast när regeringen uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). Det innebär att regeringen i denna roll inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem som den är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende. Mot bakgrund av det anförda konstaterar att endast en del av regeringens verksamhet omfattas av saklighetskravet i regeringsformen och att saklighetskravet därför inte generellt kan tillämpas i granskningen av statsråds uttalanden i olika sammanhang. Utskottet har granskat en rad olika uttalanden av statsråd.