bet · H401MJU23 · 2017-06-12 00:00:00 — Utskottet noterar att det vid finns en samarbetsgrupp inom hästområdet som utgör en plattform för informations- och erfarenhetsutbyte och som arbetar med att identifiera och utveckla frågor som är viktiga för hästsektorn. Vidare pågår det arbete på många olika områden i relation till hästsektorn, bl.a. när det gäller friskvårdsbidrag och konsumentköplagen. Utskottet noterar att kompensationsstödet inom landsbygdsprogrammet ska riktas till jordbruksproduktion och att det är svårt att skilja ut hästar som används för jordbruksproduktion om det ska ske på ett rättssäkert och rättvist sätt. Det finns dock möjligheter att söka andra stöd som företags- och projektstöd. Utskottet konstaterar att dessa frågor är föremål för regeringens uppmärksamhet och föreslår därför att motionerna 2016/17:823 (C) yrkande 4, 2016/17:1346 (SD) yrkande 4, 2016/17:1886 (M), 2016/17:2621 (C), 2016/17:2659 (KD) yrkande 4, 2016/17:3141 (M) yrkandena 1 och 8 samt 2016/17:3377 yrkandena 1 och 2 lämnas utan vidare åtgärd i den mån de inte kan anses tillgodosedda med vad som anförts. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ersättningsnivåer till dem som får tamdjur rivna och dödade av rovdjur samt försvar av husdjur och tamdjur mot angrepp av rovdjur. Jämför reservation 108 (SD, C) och 109 (KD). Enligt kommittémotion 2016/17:3615 av m.fl. (KD) yrkande 20 behöver dagens ersättningsnivåer till dem som får sina tamdjur rivna och dödade av rovdjur ses över. Rennäringen ska värnas eftersom den är en betydelsefull del av samisk kultur samt viktig för sysselsättning och boende i norra inland och fjällvärld. Ett annat stort problem är att vildsvinen bökar upp åkrar och andra odlingar med stora skador som följd. har också risken för sjukdomssmitta till tamsvin ökat. Bonden får inget stöd för förlorad skörd, inga pengar för stängsel och ingen ersättning för tid som måste läggas på avskjutning. Det behövs därför generösare regler för ersättning för de skador som vildsvinen åsamkar. Motionärerna föreslår att markägare ska kunna få ersättning för skador orsakade av klövvilt. I kommittémotion 2016/17:3618 av m.fl. (C) yrkande 19 tar motionärerna upp frågan om möjligheten att försvara sina husdjur och tamdjur mot angrepp av rovdjur. Enligt motionärerna upplevs rovdjur i delar av landet som ett stort hinder för möjligheten att bedriva exempelvis lammuppfödning eller rennäring. En fungerande rovdjursförvaltning är därför viktig, men också bättre möjlighet att skydda sina djur. Det har tyvärr visat sig att stängsling inte alltid är tillräckligt för att skydda sina djur mot rovdjursattacker. Motionärerna vill därför öka möjligheterna att försvara sina husdjur och tamdjur mot angrepp av rovdjur. Av budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 23) framgår att /15 sköts närmare 90 000 vildsvin, vilket är en uppgång mot föregående jaktår. Syftet med vildsvinsförvaltningen och avskjutningen är att minska såväl stammens utveckling som skador, särskilt på grödor, orsakade av vildsvin. Regeringen anför att det är positivt att det är betydligt färre äldre djur som skjutits jämfört . Djur med hög medelålder lär yngre djur risken med att vara på vissa områden, som åkrar, och därmed minskar skadorna. Vildsvinsstammen fortsätter dock att spridas geografiskt samt förtätas i de områden där den etablerats. Populationen beräknas efter jakt vara i storleksordningen 200 000 vildsvin (en ökning med ca 25 000 jämfört med föregående jaktår, men en minskning jämfört med jaktåren 2011 och 2012). Viltvårdsfondens medel har använts, via , för att stärka samverkan mellan i första hand lantbrukare, markägare och jägare samt arbeta med inventeringsstatistik och prognoser för tillväxten. En s.k. vildsvinsbarometer har också tagits fram som gör att det snabbt går att se inom vilka län som vildsvinen ökar, och då anpassa jakttrycket därefter. I arbetet har även ingått rådgivning om lämpliga avskjutningsstrategier och att motverka olämplig utfodring. Utfodring av främst klövvilt som vildsvin och hjort har blivit vanligare och förekommer året runt. Regeringen har i en proposition (prop. 2015/16:199) föreslagit att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bemyndigas att föreskriva om förbud mot eller villkor för utfodring av vilda djur som inte hålls i hägn. Vidare framgår av budgetpropositionen att angrepp på tamboskap är den vanligaste orsaken till konflikter mellan stora rovdjur och människor. var det färre rovdjursangrepp på tamdjur än 2014. Drygt 500 får angreps samt även ett antal hundar, nötdjur och getter. Anslaget 1:7 Ersättning för viltskador m.m. används också för att kompensera för angrepp på tamdjur. Kostnaderna för ersättning för skada på tamdjur uppgick till och för förebyggande åtgärder ca . Regeringen betonar i budgetpropositionen att det är angeläget att problemen med viltskador minskar. Av den anledningen fick ett uppdrag som handlar om att förebygga viltangrepp på tamdjur och ett uppdrag om att kartlägga hur angrepp av stora rovdjur påverkar landsbygdens ekonomi (se nedan för redovisning av uppdragen). Anslaget 1:7 Ersättning för viltskador m.m. har även ökats med 2015 och med ytterligare . redovisade regeringsuppdraget om hur skyddsjakt för varg kan tillämpas och utvecklas för att bättre bidra till vargpolitikens övergripande syfte (Skyddsjakt varg – översyn av regler och tillämpning). Huvudsakligen handlar slutsatserna om en möjlig ny inriktning för vägledning, exempelvis en konkret vägledning med kriterier för bedömning av allvarlig skada och riktlinjer för hanteringen av vargar som vistas nära bebyggelse och skapar oro och rädsla hos människor. redovisar inga förslag på ändringar av enskilda bestämmelser eller allmänna råd. Däremot dras slutsatsen att det finns ett behov av en generell översyn av jaktlagstiftningen och artskyddslagstiftningen, samt ett behov av en närmare analys av vissa enskilda bestämmelser i dessa lagstiftningar samt sekretesslagstiftningen. Rapporten bereds inom . redovisade regeringsuppdraget om att förebygga viltangrepp (Åtgärder för att förebygga angrepp på tamdjur av stora rovdjur, dnr N2015/3037/FJR). Syftet med redovisningen var att på ett överskådligt sätt presentera åtgärder som används världen över för att förebygga angrepp av rovdjur på tamdjur och vilken effekt de har. I rapporten konstateras att djurhållningen, både praktiskt och utifrån regelverk, skiljer sig åt mellan olika länder, vilket gör att en förebyggande åtgärd inte per automatik passar i bara för att den passar någon annanstans. Förutsättningarna för betande tamdjur skiljer sig åt även inom , när det gäller både förekomst av rovdjur och storlek på besättning och t.ex. markförhållanden. Det är därför svårt att hitta en förebyggande åtgärd som passar i alla fall. Vidare konstateras att det är viktigt att löpande utveckla och anpassa förebyggande åtgärder som bedöms ha effekt utifrån den forskning och erfarenhet som finns. Slutligen påtalas att det behövs en fortsatt dialog om konsekvenserna för lantbrukare och om de samhällsekonomiska kostnader och nyttor som uppstår när rovdjur och tamdjur finns i samma område. Regeringen konstaterar vidare i budgetpropositionen att vildsvinsstammens fortsatta spridning visar att ett fortsatt högt jakttryck är viktigt för att stoppa stammens snabba ökning. Regeringen anser att ska ha långsiktigt livskraftiga rovdjursstammar. Som en följd av de rovdjursuppdrag som genomfördes finns det nu en bredare kunskapsbas som är en tillgång för att kunna säkerställa väl underbyggda jaktbeslut. Regeringen konstaterar att närvaron av stora rovdjur i renskötselområdet är en stor utmaning för renskötseln. En viktig fråga för renskötselns framtid är således en långsiktigt hållbar samexistens mellan renskötseln och rovdjur. Regeringen anser därför att det är fortsatt viktigt att arbeta mot att uppnå toleransnivån på på samebyns faktiska renantal. Anslaget 1:22 Främjande av rennäringen m.m. används bl.a. för att kompensera rennäringen för förekomst av de stora rovdjuren: varg, björn, järv, lo och kungsörn. Regeringen anser att anslaget 1:22 bör ökas med . När det gäller skyddsjakt får enligt 23 a och b §§ jaktförordningen (1987:905) fatta beslut om skyddsjakt efter björn, varg, järv, lo, säl eller örn efter ansökan av den som riskerar att drabbas av skada eller på eget initiativ. Om det finns en stor sannolikhet för att allvarlig skada kommer att uppstå, får beslut om skyddsjakt fattas även om det inte har inträffat någon skada. Beslut om skyddsjakt får dock endast fattas om det inte finns någon annan lämplig lösning och om det inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Beslutet måste även motiveras av något av följande skäl: av hänsyn till allmän hälsa och säkerhet eller av andra tvingande skäl som har ett allt överskuggande allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär och betydelsefulla positiva konsekvenser för miljön av hänsyn till flygsäkerheten för att förhindra allvarlig skada, särskilt på gröda, boskap, skog, fiske, vatten eller annan egendom eller för att skydda vilda djur eller växter eller bevara livsmiljöer för sådana djur eller växter. får enligt 24 a § jaktförordningen delegera beslut om skyddsjakt till . har överlämnat möjligheten att besluta om skyddsjakt efter varg till samtliga länsstyrelser utom i . Nuvarande delegation gäller t.o.m. . Av 28 § jaktförordningen framgår att om något av rovdjuren björn, varg, järv eller lo angriper tamdjur eller om det finns skälig anledning att befara ett sådant angrepp, får åtgärder vidtas för att skrämma bort rovdjuret. Vidare framgår att rovdjuret får dödas för att skydda tamdjuret när rovdjuret angriper och skadar tamdjuret eller om det är uppenbart att ett sådant angrepp är förestående om det finns skälig anledning att befara ett angrepp på tamdjuret och dödandet sker i omedelbar anslutning till att rovdjuret har angripit och skadat eller dödat tamdjur eller om rovdjuret befinner sig inom inhägnat område avsett för skötsel av tamdjuret och det finns skälig anledning att befara ett angrepp där. Rovdjuret får dock bara dödas när det inte går att skrämma bort det eller på något annat lämpligt sätt avbryta eller avvärja angreppet. I fråga om rovdjursavvisande stängsel finns det inom ramen för landsbygdsprogrammet möjlighet att söka stöd (miljöinvesteringar) för att sätta upp stängsel för att hålla rovdjur borta från betesmarker. Medel från landsbygdsprogrammet får användas för stängsel på blocklagd mark, dvs. mark som är registrerad i systemet för EU:s gemensamma jordbrukspolitik. För stängsel på mark som inte är blocklagd, dvs. skogsbeten, en del naturbeten och små djurägare utan stödrätter, kan medel sökas från viltskadeanslagen. Syftet med ersättningen är att skapa förutsättningar för fortsatt betesdrift i områden där det finns risk för angrepp av rovdjur genom att minska risken för att tamdjur angrips. Utskottet är i likhet med regeringen angeläget om att problemen med viltskador minskar. Ytterligare medel har tillförts anslaget för ersättning av viltskador och även anslaget främjande av rennäringen m.m. i syfte att använda medlen för att förebygga och kompensera för rovdjursskador. Utskottet delar regeringens ståndpunkt att ska ha långsiktigt livskraftiga rovdjursstammar. Det är därför positivt att regeringen arbetar med att bygga upp sin kunskapsbas kring förebyggande åtgärder. Utskottet föreslår med det anförda att motion 2016/17:3615 (KD) yrkande 20 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet har behandlat frågan om skydd av tamdjur mot rovdjursangrepp (se bet. 2016/17:MJU8) och konstaterade då att lagstiftningen i många fall medger att rovdjur dödas för att skydda tamdjur. Utskottet ser ingen anledning att nu göra någon annan bedömning och finner därmed inte skäl att föreslå någon åtgärd med anledning av motion 2016/17:3618 (C) yrkande 19. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att förändra beteskravet för kor i lösdrift, om omställning av jordbruksmark till skogsmark, om förändringar i strandskyddet, om biodling och om fritidsodling. Jämför reservation 110 (SD), 111 (C), 112 (KD), 113 (SD), 114 (C) och 115 (KD). Arbetet med förslaget till livsmedelsstrategi har föregåtts av en bred och omfattande extern dialog och förankring med aktörer i hela livsmedelskedjan, såväl nationellt som regionalt. har genomfört möten med representanter från alla delar i livsmedelskedjan. Mötena har genomförts i syfte att inhämta aktörernas syn på behovet av en strategi samt att ge aktörerna möjlighet att bidra till strategins innehåll. Regeringen ser en långsiktig livsmedelsstrategi som en viktig pusselbit för att främja en konkurrenskraftig livsmedelsproduktion i . En sådan strategi ska omfatta hela värdekedjan, från primärproduktion till konsument. Till livsmedelskedjan räknas primärproduktionen, livsmedelsindustrin, livsmedelshandeln, restaurangnäringen, måltidsturismen och konsumenten. Det övergripande målet för livsmedelsstrategin ska vara en konkurrenskraftig livsmedelskedja där den totala livsmedelsproduktionen ökar, som relevanta nationella miljömål nås, i syfte att skapa tillväxt och sysselsättning och bidra till hållbar utveckling i hela landet. En samlad och långsiktig strategi för livsmedelskedjan bidrar till en konkurrenskraftig livsmedelsproduktion i även . Vidare framgår av propositionen att när det gäller odlingslandskapets natur- och kulturvärden är det många av dessa som förutsätter en aktiv jordbruksdrift och ett aktivt brukande av markerna. En minskning av jordbruksarealer i form av åker- och betesmark samt fragmentering av marker gör dock situationen problematisk, bl.a. för fjärilar och fågelarter som är beroende av hävd men också för bevarandet av kulturlandskapen och en mångfald av kulturmiljöer. En grund för att lantbruket ska kunna utföra miljötjänster som att beta naturbetesmarker och sköta landskapselement som t.ex. småbiotoper är en tillräcklig lönsamhet. Dessutom är ett minskande antal betande nötkreatur för betesbaserad produktion ett allvarligt hot mot naturbetesmarkerna och därmed flera miljökvalitetsmål, vilket leder till minskad biologisk mångfald och minskade ekosystemtjänster. Landsbygdsprogrammet –2020 innehåller åtgärder som syftar till att stärka jordbrukets miljö- och klimatarbete. Regeringen har avsatt av programmets budget till målet att säkerställa hållbar förvaltning av naturresurser och klimatåtgärder. Det innebär en satsning på nästan . Den enskilt största satsningen i programmet är miljöersättningar och omfattar ca . Flera av dem har villkor som innebär att djurhållning är en förutsättning för stödet. Ett exempel är ersättningen för att bevara betesmarker som förutsätter att brukaren har betande djur. Stöd ges också till jordbrukare för att behålla livsmedelsproduktion i bygder med sämre naturliga förutsättningar, t.ex. i skogsdominerade landskap. Stöden bidrar också till att kulturlandskapet och kulturmiljöer bevaras. Vidare anförs i propositionen att betande djur är avgörande för hävden av naturbetesmarker med en stor del av värdefulla arter i den svenska och faunan. Ett konkurrenskraftigt jordbruk är nödvändigt för att det ska finnas betesbaserad produktion. Det finns därför starka positiva samband mellan en ökad livsmedelsproduktion och miljömålen Ett rikt odlingslandskap och Ett rikt djur- och växtliv. I kommittémotion 2016/17:3615 av m.fl. (KD) yrkande 18 föreslås att det s.k. beteskravet för mjölkkor i lösdrift förändras. är svenska mjölkbönder förhindrade att ansöka om betesstöd från EU på grund av nationella regler om att mjölkkor måste gå ute och beta . Med ett slopat nationellt beteskrav kan svenska mjölkbönder med kor i lösdrift, i likhet med sina europeiska kollegor, få betesstöd från EU. Detta är ett steg mot mer jämlika konkurrensvillkor för mjölkbönder. Enligt kommittémotion 2016/17:2450 av m.fl. (SD) yrkande 12 bör omställningen av jordbruksmark till skogsmark underlättas. krävs det tillstånd för att ta jordbruksmark ur produktion, vilket man ansöker om hos . Ett tillstånd tar att få, ibland längre. Det är en orimligt lång handläggningstid om man t.ex. jämför med anmälan om avverkning som behandlas . Den långa handläggningstiden gör att omställningar ibland försenas, vilket i sin tur gör att marken står outnyttjad under . Handläggningstiden för att ta jordbruksmark ur produktion borde kunna kortas avsevärt. Motsvarande förslag framförs även i motion 2016/17:2418 av och (båda SD). Enligt kommittémotion 2016/17:3614 av m.fl. (SD) yrkande 9 får strandskyddets regler inte innebära inskränkningar i jord- och skogsbrukets verksamheter. På många håll har ett strandskydd på flera blivit ett hinder för nybyggnad. Tvärtemot intentionerna har länsstyrelserna på många håll i landet beslutat om ett utvidgat strandskydd. konstaterade vid en översyn att det fanns stora områden med utvidgat strandskydd som saknade tydliga motiv. Detta riskerar att leda till negativa konsekvenser såväl för jord- och skogsbruket som för besöksnäringen. Vid en gräns om högst bör strandskyddet i högre grad regleras på nivå. I kommittémotion 2016/17:3618 av m.fl. (C) yrkande 27 anförs att strandskyddet behöver ändras för att främja och stärka möjligheterna för företag på landsbygden att diversifiera sin verksamhet. Att utveckla sitt företagande så att man står på fler ben kan för en del företag vara ett bra sätt att stärka sin lönsamhet. Det kan handla om allt från att utveckla och diversifiera sitt jordbruk till att också satsa på turism och upplevelseaktiviteter. Enligt kommittémotion 2016/17:3615 av m.fl. (KD) yrkande 29 har beståndet av vildbin och andra insekter som utför pollinering av växter minskat till följd av kemikalieanvändningen. När denna ekosystemtjänst inte fullt ut går att räkna med behöver den förstärkas. En viktig funktion i detta sammanhang har biodlarnas honungsbin. För att stödja biodlarna i den viktiga funktion deras bin har för pollineringen behöver en översyn göras av hur denna verksamhet kan stödjas och utvecklas. Motsvarande förslag redovisas även i kommittémotion 2016/17:2550 av m.fl. (KD) yrkande 7. Enligt kommittémotion 2016/17:3618 av m.fl. (C) yrkande 70 arbetar de organiserade fritidsodlarna aktivt för en hållbar och ekologisk odling genom att sprida objektiv kunskap om odling via rådgivning, faktablad, tidningar och utbildande aktiviteter. För alla fritidsodlares räkning förmedlar de forskningsresultat, förvandlar information från myndigheter till mer lättillgänglig information, deltar i inventeringar och bevarandet av kulturväxter samt besvarar remisser inom odlingsområdet. Med andra ord spelar fritidsodlingen en viktig roll för kunskapsspridning, och dess roll inom livsmedelskedjan behöver lyftas. behandling och kompletterande information I 4 § djurskyddslagen (1988:534) uppställs särskilda krav på att djur inom husdjursskötseln ska hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt. När 4 § djurskyddslagen infördes var det en ny bestämmelse som inte hade haft någon motsvarighet lag. Paragrafen infördes uttryckligen för husdjursproduktionen eftersom denna grupp av djur bedömdes vara särskilt utsatt på grund av de ekonomiska intressen som ligger i djurhållningen. I proposition 1987/88:93 som ligger till grund för den gällande djurskyddslagen beskrevs naturligt beteende för mjölkkor i huvudsak utifrån djurhållningssystemet och behovet av betesgång. Det senare beskrevs i följande ordalag (prop. 1987/88:93 s. 21): För både bundna kor och kor i lösdrift bör dock krav uppställas på betesgång. Särskilt viktigt är detta naturligtvis för de djur som står uppbundna . I det traditionella sättet att hålla mjölkkor har också ingått att låta djuren gå på bete . Inomhushållning har visats öka frekvensen av vanliga och viktiga sjukdomar. Kravet på betesgång är därför mycket viktigt. Betesgång ger dessutom djuren ett allmänt välbefinnande och god motion som djuren får möjlighet till ett naturligt beteende. I utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75) framhåller utredaren att beteshållning är av stor betydelse ur djurskyddssynpunkt och att det också har tydliga fördelar för djurhälsoläget; t.ex. har det påvisats att vissa klövproblem läker under beteshållning. Därtill framhåller att beteskravet påvisats ha stor betydelse ur smittskyddssynpunkt. Möjligheten att hålla kor på bete har visat sig vara viktig t.ex. i samband med salmonellasaneringar. Betesgång har också andra viktiga samhällsekonomiska värden genom att det bidrar till öppna landskap och biologisk mångfald. Lagkravet om att mjölkkor ska komma ut på bete kan medföra ökade kostnader för lantbrukarna. Detta påvisades i om beteslagstiftningens effekter på lönsamheten i mjölkföretagen (rapport 2014:16). utfärdade nya föreskrifter för beteshållning för mjölkkor (SJVFS 2016:13). I korthet innebär de nya betesreglerna att mjölkkor ska komma ut och ha tillgång till betesmarken minst i sträck , som varierar i de norra delarna av landet till i de södra delarna. De nya föreskrifterna förenklar tidigare regler på flera sätt. Enligt innebär de nya reglerna en ökad flexibilitet, vilket i sin tur gör att lantbrukaren på ett bättre sätt kan ta hänsyn till rådande väderleksförhållanden och de förutsättningar som råder på gården för att kunna planera betes- och utomhushållningen. De nya reglerna innebär också administrativa förenklingar för lantbrukaren. Landsbygdsminister har anfört följande som svar på fråga 2015/16:827 Beteskrav för mjölkkor: Det svenska beteskravet är unikt och innebär viktiga djurvälfärdsfördelar. […] är jag medveten om att beteskravet kan innebära en ekonomisk belastning och en expansionsbegränsning för vissa djurhållare. Regeringen anser att det är viktigt att inte sänka djurvälfärden i . Däremot behöver vi arbeta med att modernisera regelverk och göra dem smartare så att det blir enklare för företagen att leva med de regler vi har, utan att kraven på djurskydd eller kvaliteten i djurhållningen urholkas. Utskottet har behandlat frågan om betesgång för mjölkkor (bet. 2016/17:MJU12) och anförde då följande i sitt ställningstagande: Utskottet vill påminna om att de djurskyddsbestämmelser som finns motiveras av att det finns ett behov av dem, antingen genom forskningsrön eller genom praktiska erfarenheter. Kravet om betesgång för mjölkkor är utmärkande för den svenska djurskyddslagstiftningen och syftar till att tillgodose kornas grundläggande behov av att röra sig och utföra sina naturliga beteenden. Beteshållningen har visat sig ha många positiva effekter, inte minst på djurhälsoläget och miljön. Utskottet är medvetet om att lagkravet kan medföra ökade kostnader för näringen, och att både producenter och kontrollmyndigheten tidigare haft problem med hur beteskravet ska tolkas och genomföras för att det ska anses vara uppfyllt. reviderade föreskrifter syftar till att tydliggöra och förenkla tidigare regler i flera avseenden. De nya betesreglerna innebär bl.a. större flexibilitet för djurhållare, och dessutom har flera administrativa förenklingar vidtagits. har även fortsättningsvis till uppgift att se över och vid behov omarbeta djurskyddsföreskrifterna i takt med att ny vetenskap och praktiska erfarenheter presenteras. Enligt 3 § förordningen (1998:915) om miljöhänsyn i jordbruket får jordbruksmark tas ur jordbruksproduktion tidigast efter det att anmälan om åtgärden har gjorts till , om inte medger något annat. Anmälan behövs dock inte om åtgärden är av ringa betydelse för jordbruket på brukningsenheten eller för natur- och kulturmiljön och inte heller när marken tas i anspråk för verksamhet vars tillåtlighet prövats i särskild ordning. I vissa fall, om det finns skäl från naturvårds- eller kulturmiljösynpunkt, får besluta att marken får tas ur produktion först efter det att anmälan gjorts.