bet · H501MJU5 · 2017-10-19 00:00:00 — Av direktivet följer också för vilka åtgärder och verksamheter frågan om miljöpåverkan, och därmed också frågan om behovet av miljöbedömning, ska bedömas från fall till fall. Regeringen bör därför säkerställa att svenska bestämmelser om kategorisering av verksamheter och åtgärder överensstämmer med direktivet i detta avseende, men att omfattningen inte utökas till verksamheter som inte omfattas. Det bör finnas möjlighet till en inledande fall-till-fall-bedömning för den grupp av verksamheter och åtgärder som enligt direktivet inte ska genomgå en obligatorisk miljöbedömning. Genom att anpassa det svenska regelverket till direktivets bestämmelser kan resurserna fokuseras på de verksamheter och åtgärder som kan komma att ha väsentlig påverkan på miljön. Detta bör tillkännages för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2016/17:3758 (C, M, L, KD) yrkande 2. I samma motion anförs att det i svensk lagstiftning bör införas en maxgräns, motsvarande den som anges i ändringsdirektivet, för hur lång handläggningstiden vid den ansvariga myndigheten får vara. Det motionärerna förefaller syfta på är att det bör införas en bortre gräns för när måste meddela ett sådant beslut som anges i 6 kap. 26 § . Som framgår av redovisningen ovan har det i departementspromemorian Miljöbedömningar (Ds 2016:25) föreslagits en ny miljöbedömningsförordning. I den förordningen föreslås en bestämmelse som, i linje med vad som föreskrivs i ändringsdirektivet, anger inom vilken tid måste besluta om en specifik miljöbedömning ska eller inte ska göras. Departementspromemorian har remissbehandlats, och det pågår nu arbete inom med att utarbeta den planerade förordningen. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2016/17:3758 (C, M, L, KD) yrkande 3. Innehållet i miljökonsekvensbeskrivningen inom ramen för den specifika miljöbedömningen m.m. Utskottet ansluter sig till regeringens överväganden och tillstyrker regeringens lagförslag i denna del. Genom ändringsdirektivet införs nya krav på vad en miljökonsekvensbeskrivning ska innehålla. I förslaget till 6 kap. 35 § finns en lista över vad miljökonsekvensbeskrivningen ska innehålla. Därutöver föreslås att regeringen ska få utfärda ytterligare föreskrifter om vad miljökonsekvensbeskrivningen ska innehålla och hur den ska tas fram, och det är därför omöjligt att överblicka vilka krav som kan komma att ställas på innehållet i miljökonsekvensbeskrivningen. Utskottet konstaterar att detta inte ligger helt i linje med det som anförs inledningsvis i propositionen, nämligen att syftet med förslagen till ändring i i detta avseende är att förtydliga vad en miljökonsekvensbeskrivning måste innehålla. Utskottet anser att i den utsträckning regeringen avser att utfärda ytterligare föreskrifter för vad en miljökonsekvensbeskrivning ska innehålla bör dessa föreskrifter överensstämma med de krav som ställs i MKB-direktivet i dess lydelse enligt ändringsdirektivet. Eventuella ytterligare föreskrifter bör inte gälla för alla verksamheter och åtgärder generellt. Om det finns behov av att i någon del utöka kraven på miljökonsekvensbeskrivningens innehåll bör dessa tydligt kopplas till olika verksamhetstypers särskilda egenskaper eller förutsättningar. Detta bör tillkännages för regeringen. Utskottet tillstyrker därmed motion 2016/17:3758 (C, M, L, KD) yrkande 1. Utskottet tillstyrker regeringens förslag om ikraftträdande. Som redovisats ovan bör övergångsbestämmelserna förtydligas för att undvika oklarheter vid rättstillämpningen. Utskottet tillstyrker därför regeringens lagförslag, med det förtydligandet att äldre föreskrifter ska gälla även för samråd som har genomförts före ikraftträdandet. Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag i denna del, med vissa ändringar när det gäller övergångsbestämmelserna och med några ändringar av redaktionell karaktär. Regeringen föreslår att bestämmelser i andra lagar om att 6 kap. ska tillämpas ska uppdateras med hänvisningar till det nya 6 kap. som föreslås. Utöver dessa följdändringar föreslår regeringen vissa andra ändringar i sektorslagstiftningen. När det gäller väglagen, lagen om byggande av järnväg och ellagen anser regeringen att om den som avser att bygga en väg eller en järnväg begär det, ska redovisa sin bedömning i frågan om miljökonsekvens-beskrivningens omfattning och detaljeringsgrad. redovisning ska inte vara bindande. Vidare bedömer regeringen att om en väg- eller järnvägsplan avser ett projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, ska en identifiering, beskrivning och samlad bedömning av miljöeffekterna göras när frågan om att fastställa planen avgörs. Detta ska göras med hänsyn till innehållet i miljökonsekvensbeskrivningen och det som har kommit fram under handläggningen av ärendet. Dessutom föreslås att regeringen inte längre ska ha ett normgivningsbemyndigande i ellagen om att utfärda föreskrifter om undantag från kravet på miljökonsekvensbeskrivning för verksamheter vars miljöpåverkan kan antas vara mindre betydande. I fråga om minerallagen föreslår regeringen att bestämmelserna i 6 kap. om specifik miljöbedömning, information och samordning ska tillämpas i ärenden om beviljande av koncession enligt minerallagen. Enligt regeringens förslag ska (2010:900) ändras så att de krav som ställs i planprocessen när det gäller samråd om översiktsplaner och detaljplaner även uppfyller kraven på samråd inom ramen för undersökningen enligt . När det gäller samråd med andra myndigheter som på grund av sitt särskilda miljöansvar kan antas bli berörda av planen eller programmet, ska kommunen dock i fråga om statliga myndigheter enbart samråda med . Om kommunen bedömer att en sådan strategisk miljöbedömning som avses i inte ska göras, ska skälen för den bedömningen anges i översiktsplanen eller, när det rör sig om en detaljplan, i planbeskrivningen. Granskningstiden för ett detaljplaneförslag som avser en plan som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan ska vara minst . Om planen omfattas av krav på en strategisk miljöbedömning, ska kommunen i översiktsplanen respektive detaljplanens planbeskrivning redovisa bl.a. hur miljöaspekterna har integrerats i planen. För sådana detaljplaner där planområdet får tas i anspråk för vissa ändamål ska det i planbeskrivningen göras en identifiering, beskrivning och slutlig och samlad bedömning av miljöeffekterna med hänsyn till innehållet i miljökonsekvensbeskrivningen och det som har kommit fram i ärendet. Regler om gränsöverskridande samråd om detaljplaner förs ut ur . När det gäller ikraftträdande- och övergångsbestämmelser anser regeringen att förslagen till ändringar i sektorslagarna ska träda i kraft . I fråga om ska äldre föreskrifter fortfarande gälla för handläggningen och bedömningen av mål och ärenden om planer som har påbörjats före . I fråga om väglagen eller lagen om byggande av järnväg ska ett ärende handläggas och bedömas enligt äldre bestämmelser, om det i ärendet ingår en miljökonsekvensbeskrivning som vid ikraftträdandet har överlämnats till för godkännande. I fråga om övrig sektorslagstiftning ska äldre föreskrifter fortfarande gälla för handläggningen och prövningen av ärenden som har inletts före . Om före ikraftträdandet har beslutat att en verksamhet eller åtgärd inte kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, ska äldre bestämmelser fortsätta att gälla för beslutet. har yttrat sig över den del av propositionen som behandlar ändringar i . I yttrandet anför civilutskottet att utskottet, i likhet med regeringen, anser att det är viktigt med ett tydligt och ändamålsenligt regelverk för miljöbedömningar samt att det finns sådana brister i samhällets förmåga att integrera miljöfrågor i samhällsplaneringen som gör att en förändring är nödvändig. ställer sig bakom regeringens förslag om ändringar i , men vill dock framhålla att kraven på miljöbedömningar inte får bli ett hinder mot byggande. Enligt civilutskottet är det viktigt att miljöbedömningarna begränsas till det som verkligen kan förmodas ge betydande miljöpåverkan så att plan- och byggprocessen inte förlängs eller blir omotiverat invecklad. Sammanfattningsvis anser civilutskottet att miljö- och jordbruksutskottet bör föreslå att antar regeringens lagförslag när det gäller ändringar i . Miljö- och har uppmärksammat utskottet på behovet av att förtydliga övergångsbestämmelserna i förslaget till lag om ändring i vissa av sektorslagarna. Bestämmelserna bör enligt departementet förtydligas på så sätt att äldre föreskrifter ska gälla även för samråd som genomförts före ikraftträdandet. För att undvika oklarheter vid rättstillämpningen bör detta klargöras i övergångsbestämmelserna. Inledningsvis vill utskottet i generella termer framhålla det som civilutskottet har anfört om byggande, nämligen att kravet på en miljöbedömning inte får verka hindrande för den utveckling som kan behövas på de områden som regleras i de aktuella sektorslagarna. Som redovisats ovan bör vissa av sektorslagarnas övergångsbestämmelser förtydligas för att undvika oklarheter vid rättstillämpningen. Utskottet tillstyrker därför regeringens lagförslag, med det förtydligandet i vissa av sektorslagarnas övergångsbestämmelser att äldre föreskrifter ska gälla även för samråd som har genomförts före ikraftträdandet samt med vissa ändringar av redaktionell karaktär. Utvärdering av den nya lagstiftningen Utskottets förslag i korthet bifaller ett motionsyrkande om att utvärdera den nya lagstiftningen och dess tillämpning. I propositionen anför regeringen att flera remissinstanser har framfört att förslaget i promemorian Miljöbedömningar (Ds 2016:25) kommer att medföra att i stort sett samma krav ställs oavsett om verksamheten kan antas medföra en betydande miljöpåverkan eller inte. Det är regeringens ambition att skillnaden i kravnivå mellan en liten och en stor miljökonsekvensbeskrivning ska ge utslag i tillämpningen på så sätt att innehållet i en liten miljökonsekvensbeskrivning generellt sett ges en mer begränsad omfattning jämfört med en stor miljökonsekvensbeskrivning. Regeringen har därför för avsikt att noga följa utvecklingen av detta och vid behov utreda och föreslå ytterligare åtgärder. I motion 2017/18:3758 av m.fl. (C, M, L, KD) yrkande 4 framhåller motionärerna att en utvärdering av den nya lagstiftningen och dess tillämpning bör genomföras senast efter ikraftträdandet. Ändringsdirektivet innebär att det införs ett visst rapporteringskrav (se ändringarna i artikel 12.2). Kravet innebär att medlemsstaterna fr.o.m. ska informera kommissionen bl.a. om antalet projekt som avses i bilagorna I och II och som varit föremål för en miljökonsekvensbedömning i enlighet med artiklarna 5–10 och om indelningen av miljökonsekvensbedömningarna i de projektkategorier som anges i bilagorna I och II. Enligt propositionen har regeringen för avsikt att följa utvecklingen av hur den föreslagna nya lagstiftningen i vissa avseenden tillämpas och får genomslag i praktiken. Utskottet välkomnar naturligtvis denna ambition men menar att det är angeläget att redan nu planera för att – utöver att fullgöra den rapportering till kommissionen som direktivet föreskriver – genomföra en utvärdering av den nya lagstiftningen. Det kommer visserligen sannolikt att vara så att det inte har hunnit utvecklas någon riklig praxis efter en så pass , men det kan ändå finnas ett stort värde i att så långt det är möjligt göra en tidig utvärdering. Områden som eventuellt skulle kunna omfattas av en sådan utvärdering skulle kunna vara t.ex. hur myndigheterna stöttar verksamhetsutövarna i miljöbedömningsprocessen och hur myndigheter och verksamhetsutövare uppfattar att den nya lagstiftningen fungerar i praktiken. Det kan därefter vara lämpligt att följa upp med ännu en utvärdering efter ytterligare . Detta bör tillkännages för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2016/17:3758 (C, M, L, KD) yrkande 4. Miljöorganisationers tillgång till rättslig prövning Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande som rör miljöorganisationers tillgång till rättslig prövning. Jämför reservation 4 (V). I kommittémotion 2016/17:3757 av m.fl. (V) yrkande 2 anförs att regeringen bör få i uppdrag att återkomma till med förslag på lagstiftning som uppfyller de krav på tillgång till rättslig prövning för miljöorganisationer som följer av internationella och EU-rättsliga förpliktelser. Århuskonventionen trädde i kraft , och är part till konventionen . Konventionen vilar på princip 10 i Riodeklarationen om miljö och utveckling, som antogs vid om miljö och utveckling i . Denna princip anger att miljöfrågor hanteras bäst när alla berörda medborgare deltar på lämplig nivå. På det nationella planet ska, enligt principen, varje individ ha skälig tillgång till den miljöinformation som finns hos offentliga organ, inklusive information om farliga material och verksamheter i deras samhällen, och det ska ges möjlighet att delta i beslutsprocessen. Stater ska underlätta och uppmuntra folkligt medvetande och deltagande genom att se till att information finns lätt åtkomlig. Tillgång till effektiva juridiska och administrativa procedurer inklusive rättsmedel för upprättelse och gottgörelse ska erbjudas. I konventionen förklaras att ett tillfredsställande miljöskydd är väsentligt för människors välbefinnande och för deras åtnjutande av grundläggande mänskliga rättigheter. Varje människa har rätt att leva i en miljö som är förenlig med hälsa och välbefinnande men har också en skyldighet att, både ensam och tillsammans med andra, skydda och förbättra miljön för nuvarande och kommande generationer. För att kunna hävda denna rättighet och fullgöra denna skyldighet anger konventionen att medborgarna måste ha tillgång till miljöinformation, rätt att delta i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. Konventionens bestämmelser utgör en minimistandard för rättigheterna. Enligt konventionen har icke-statliga organisationer som främjar miljöskydd och som uppfyller de krav som uppställs i nationell rätt en särskilt viktig roll, och de tillerkänns därför samma rättigheter som den berörda allmänheten i övrigt. Konventionen bygger på följande tre grundprinciper som brukar kallas konventionens tre pelare: – allmänhetens rätt att ta del av miljöinformation som finns hos myndigheter – allmänhetens rätt att delta i beslutsprocesser som har inverkan på miljön – allmänhetens tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor. Miljöorganisationers klagorätt regleras i 16 kap. 13 § . Av första stycket framgår att överklagbara domar och beslut om tillstånd, godkännande eller dispens enligt balken, om upphävande av skydd för områden enligt 7 kap. eller om tillsyn enligt 10 kap. eller i sådana frågor enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av balken, får överklagas av en ideell förening eller en annan juridisk person som har till huvudsakligt ändamål att tillvarata naturskydds- eller miljöskyddsintressen, inte är vinstdrivande, har bedrivit verksamhet i under , och har minst 100 medlemmar eller på annat sätt visar att verksamheten har allmänhetens stöd. Rätten att överklaga enligt första stycket gäller dock inte domar och beslut som rör Försvarsmakten, , eller . Någon ändring i 16 kap. 13 § föreslås inte i regeringens proposition 2016/17:200 Miljöbedömningar. I departementspromemorian Miljöbedömningar (Ds 2016:25) föreslogs vissa ändringar i den ovannämnda bestämmelsen om klagorätt. Enligt promemorians förslag skulle en ideell organisation som har till huvudsakligt ändamål att ta till vara miljöskyddsintressen, som har verkat för sådana intressen under och som har minst 100 medlemmar i , eller på annat sätt visar att den har allmänhetens stöd, ha rätt att överklaga överklagbara domar och beslut enligt eller enligt föreskrifter som har utfärdats med stöd av balken i fråga om tillstånd, godkännande, dispens eller tillsyn eller som innebär ett försämrat områdesskydd. Som skäl för förslaget anfördes följande (Ds 2016:25 s. 257 f.). MKB-direktivet innehåller utöver bestämmelserna om samråd och miljökonsekvensbeskrivning även regler om tillgång till rättslig prövning. Som framgår av avsnitt 4.4 ger artikel 11 i direktivet, som är ett genom-förande av artikel 9.2 i Århuskonventionen, icke-statliga miljöskyddsorganisationer som uppfyller kraven i nationell lagstiftning rätt att få den materiella eller formella giltigheten av ett beslut, en handling eller en underlåtenhet som omfattas av direktivets bestämmelser om allmänhetens deltagande prövad i domstol eller något annat oberoende och opartiskt organ som har inrättats genom lag. Rätten att överklaga ska utformas så att den ger miljöorganisationer en omfattande rätt till rättslig prövning. Av avsnitt 4.4 framgår även att svensk rättspraxis har utvecklats i fråga om miljöorganisationers rätt att överklaga handlingar och underlåtenheter som strider mot den nationella miljölagstiftningen med stöd av artikel 9.3 i Århuskonventionen. I samband med att genomförandet av MKB-direktivet nu ses över finns skäl att, så som har aviserats (se prop. 2009/10:184 s. 69), återkomma till frågan om miljöorganisationers klagorätt. Detta i syfte att förbättra genomförandet av såväl Århuskonventionens som MKB-direktivets bestämmelser om miljö-organisationers tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor samt för att säkerställa unionsrättens effektiva miljöskydd. Bestämmelsen om miljöorganisationers rätt att överklaga har varit föremål för omfattande diskussioner ända sedan den infördes och har ändrats i syfte att åstadkomma ett bra genomförande av relevanta EU-rättsakter och övriga internationella åtaganden. Den senaste ändringen av klagorättsbestämmelsen gjordes 2010 och föranleddes av att hade funnit att kravet på antal medlemmar stod i strid med unionslagstiftningen (mål Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsför-ening, C‑263/08, EU:C:2009:631). I samband med den ändringen fram-förde vissa remissinstanser att ytterligare justeringar av bestämmelse om miljöorganisationers klagorätt behövde göras, bl.a. i fråga om kravet på att en organisation ska ha bedrivit verksamhet i under . Dessutom framfördes synpunkter på att ett korrekt genomförande av Århuskonventionen kräver att klagorätten omfattar fler beslutstyper, däribland tillsynsbeslut. Regeringen konstaterade i det då aktuella lagstiftningsärendet att det fanns anledning att göra ytterligare överväganden om miljöorganisationers talerätt i syfte att förbättra genom-förandet av Århuskonventionen (se prop. 2009/10:184 s. 69). I proposition 2009/10:184 s. 69 anförde regeringen bl.a. följande. Några remissinstanser har gjort gällande att ytterligare justeringar av bestämmelse om miljöorganisationers talerätt behöver göras och att frågan bör ses över i ett större sammanhang. Exempelvis har man ansett att talerätten bör utökas till att avse fler beslutstyper, i första hand tillsynsbeslut. Även frågorna om verksamhetstid och kravet på att verksamhet ska ha bedrivits i har förts fram i detta sammanhang. Regeringen konstaterar att syftet med detta lagstiftningsärende i första hand är att göra de anpassningar av det svenska regelverket som är nödvändiga med anledning av dom men att det därutöver kan finnas anledning att göra ytterligare överväganden om miljö-organisationers talerätt i syfte att förbättra genomförandet av . Det förslag till ett EU-direktiv om tillgång till rättslig prövning som presenterades 2003 har ännu inte har föranlett någon slutlig unionsrättsakt och några förhandlingar i fråga om direktivet har inte bedrivits . Frågan om direktivet är dock inte avslutad. Regeringen avser att noga följa utvecklingen på området, inte minst tillämpningen av den nu föreslagna förändringen av talerättsregeln och återkomma i frågan om miljöorganisationers talerätt. I propositionen till anförde regeringen att den ansåg det lämpligt att miljöorganisationer ska få överklaga domar och beslut om tillstånd, godkännande och dispens enligt . Miljöorganisationer bör dock inte ha rätt att överklaga beslut som rör försvaret eftersom sådana ärenden ofta är av så känslig natur att talerätten inte bör utvidgas utöver vad som gäller (se prop. 1997/98:45 Miljöbalk – En samlad miljölagstiftning för hållbar utveckling s. 490). I , Country Report – , SWD (2017) 56 Final konstaterade kommissionen vissa brister när det gäller hur uppfyller internationella åtaganden i fråga om miljöorganisationers talerätt. Kommissionen har i rapporten också uttalat vilka åtgärder bör vidta för att komma till rätta med bristerna. besvarade miljöminister (MP) en skriftlig fråga (fr. 2016/17:1572) från (M). Frågan rörde miljöorganisationers talerätt i specifikt jaktfrågor, och i svaret anförde ministern bl.a. följande. Regeringen anser att det är viktigt att stärka allmänhetens tillgång till miljöinformation, rättslig prövning och medverkan i beslutsprocesser. Varje åtgärd måste dock naturligtvis föregås av en noggrann avvägning mellan olika intressen och utifrån sina respektive förutsättningar. Det finns flera exempel på frågor som bereds av regeringen som rör allmänhetens tillgång till rättslig prövning, bland annat miljöorganisationers klagorätt i . Miljö- och har därefter bekräftat att det fortfarande pågår arbete inom för att hantera de synpunkter som kommissionen har framfört i rapporten från . Av det som anförts ovan framgår att frågan om miljöorganisationers tillgång till rättslig prövning länge har varit föremål för diskussioner och att den svenska lagstiftningen också har ändrats . Som framgått ovan arbetar med denna fråga, bl.a. med anledning av kommissionens synpunkter på hur uppfyller internationella åtaganden när det gäller miljöorganisationers tillgång till rättslig prövning. I avvaktan på utfallet av detta arbete föreslår utskottet att motion 2016/17:3757 (V) yrkande 2 lämnas utan vidare åtgärd. Strategiska miljöbedömningar, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3757 av m.fl. (V) yrkande 1. Regeringen föreslår i propositionen att planer och program som endast syftar till att tjäna totalförsvaret eller räddningstjänsten ska undantas från krav på strategisk miljöbedömning och krav på undersökning i frågan om miljöpåverkan. Regeringen motiverar beslutet med att det framgår i SMB-direktivet att kravet inte ska tillämpas på planer och program som endast syftar till att tjäna nationellt försvar eller civil beredskap och att vi redan har undantaget i våra bestämmelser om miljökonsekvensbeskrivningar. delar Havs- och vattenmyndighetens synpunkter i myndighetens remissvar på departementspromemorian Miljöbedömningar (Ds 2016:25), nämligen att det saknas underlag för vad detta får för konsekvenser för miljön. Vi har full förståelse för att det kan finnas skäl att för rikets säkerhet undanta totalförsvaret och räddningstjänsten från kravet när det gäller ett antal planer och program, men anser inte att det är belagt att det inte går att begränsa undantaget för att stärka miljöhänsynen. Inte heller anser vi att det borde vara omöjligt för som medlemsstat att införa en sådan begränsning av undantaget i vår egen tillämpning av direktivet. Verksamheter som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan ska miljöbedömas m.m., punkt 3 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (V), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3758 av m.fl. (C, M, L, KD) yrkandena 2 och 3. I propositionen föreslås ett bemyndigande i 6 kap. 21 § som innebär att regeringen ska få utfärda föreskrifter om att vissa slag av verksamheter och åtgärder ska eller inte ska antas medföra en betydande miljöpåverkan. Utskottets majoritet har gett uttryck för en oro över hur bemyndigandet kommer att användas.