bet · H401JuU20 · 2017-04-07 00:00:00 — Regeringen aviserade därför att , och Brå skulle fortsätta att verka för en, inom och mellan myndigheterna, enhetlig praktisk tillämpning av begreppet hatbrott. I årets budgetproposition anförs bl.a. följande om hatbrott (s. 27 f.). redovisade ett regeringsuppdrag om att utveckla arbetet mot hatbrott. Myndigheten aviserade en ambitions-höjning på området och en målsättning är att uppklaring och lagföring av hatbrott ska öka och att medarbetarna får en större kunskap om och förståelse för hatbrottsproblematiken. Satsningen omfattar även ett mer utvecklat brottsförebyggande arbete, främst genom en utökad kontakt och dialog med grupper utsatta för hatbrott. har även bedrivit ett utvecklingsarbete för att förstärka sin förmåga att bekämpa brott som hotar grundläggande fri- och rättigheter. Arbetet kommer att följas upp av regeringen . Även vid har handläggningen av hatbrott varit ett prioriterat område och myndigheten har bl.a. genomfört en granskning av hatbrottsärenden samt påbörjat en översyn av hatbrottsriktlinjerna. Vidare avser regeringen att lämna en proposition till som behandlar förslagen i betänkandet Ett utvidgat straffrättsligt skydd för transpersoner m.m. redovisade det regeringsuppdrag som myndigheten fick i regleringsbrevet 2016 och redogjorde då för vilka åtgärder som vidtagits för att bekämpa hatbrott. Av återrapporten framgår bl.a. att polisen har arbetat för att höja sin förmåga på området. Detta har gjorts genom ett antal beslut som polisledningen har fattat, ett strategiskt initiativ och ett införandeprojekt. Vidare framgår att polisen har samverkat med , Säkerhetspolisen, Brå, och Justitiekanslern i syfte att skapa en gemensam grund för samverkan mot hatbrott och för att skydda grundläggande fri- och rättigheter. En gemensam konferens på temat hets mot folkgrupp genomfördes . Polisens Utvecklingscentrum har ett fortsatt ansvar för att följa upp och utveckla arbetet mot hatbrott. För att stärka arbete mot hatbrott har rikspolischefen påkallat en ambitionsnivåhöjning som kommer till uttryck i ett s.k. strategiskt initiativ: Grundläggande fri- och rättigheter. En målsättning med initiativet är att uppklaring och lagföring ska öka och att medarbetarna ska få en större kunskap om och förståelse för hatbrottsproblematiken för att lättare kunna identifiera ett hatbrottsmotiv vid ett brottstillfälle och därefter ha ett bredare perspektiv i utredningens alla steg (Samlat grepp mot rasism och hatbrott – Nationell plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott s. 63). Brå har enligt myndighetens regleringsbrev i uppdrag att producera den s.k. hatbrottsstatistiken och redovisa arbetet med att ta fram denna statistik. Nationell plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott Regeringen beslutade om ett samlat grepp mot rasism och hatbrott i en nationell plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott. Det övergripande målet för planen är ett strategiskt, effektivt och samlat arbete mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott i . Planen ska utgöra en grund och en inriktning för arbetet mot rasism och hatbrott inom de särskilt viktiga strategiska områden som regeringen har identifierat: mer kunskap, utbildning och forskning, förbättrad samordning och uppföljning, med det civila samhället, ökat stöd och fördjupad dialog, förstärkt förebyggande arbete på nätet och ett mer aktivt rättsväsende. Med planen utformas en struktur för samordning och uppföljning som lägger grunden för ett långsiktigt strategiskt arbete. Åtgärderna i planen ska kopplas till de mål som fastställts av för de olika områden som planen omfattar. Arbetets utveckling i förhållande till målet ska följas upp och analyseras regelbundet. Som framgår ovan beslutade regeringen om en nationell handlingsplan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott. Handlingsplanen omfattar även brott mot hbtq-personer. Bland de särskilda strategiska områden som regeringen definierar finns områdena mer kunskap, utbildning och forskning. I den återrapport som lämnat av ett regeringsuppdrag anges vilka åtgärder som polisen vidtagit för att bekämpa hatbrott. Utskottet anser att de frågor som tas upp i motion 2016/17:1079 (L) yrkande 14 om att stärka kompetensen inom rättsväsendet när det gäller hbtq-frågor och hatbrott är uppmärksammade och anser inte att det tillkännagivande som efterfrågas är nödvändigt. Utskottet ser inte heller skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som efterfrågas i motion 2016/17:3017 (C) yrkande 2 om att utreda hur funktionsnedsättning kan tas med i lagstiftningen om hatbrott. Utskottet avstyrker motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med begäran om tillkänna-givanden om ökad användning av kontaktförbud, om skärpt straff för överträdelser av kontaktförbud, om att förenkla utfärdandet av kontaktförbud och om att utöka området för kontaktförbud. Jämför reservationerna 6 (SD, C, L), 7 (SD), 8 (L), 9 (SD) och 10 (L). I flera motioner begärs en ökad användning av elektronisk övervakning av kontaktförbud. I motion 2016/17:392 av m.fl. (M) yrkande 3 anförs att möjligheten till särskilt utvidgat kontaktförbud bör användas av rättsväsendet i högre utsträckning än . Vidare begärs i yrkande 4 ett tillkännagivande om att utreda förutsättningarna för att genom ytterligare elektronisk övervakning skydda personer som hotas av våld i hemmet. I motion 2016/17:3037 av m.fl. (C) begärs i yrkande 29 ett tillkännagivande om att polisen i större utsträckning ska utreda behov av besöksförbud och andra personskyddsåtgärder vid anmälan om våld i nära relationer och att elektronisk fotboja ska kunna användas vid fler fall av kontaktförbud. Även i motion 2016/17:3474 av m.fl. (L) yrkande 4 anser motionärerna att elektronisk fotboja ska kunna användas i fler fall än . Ett liknande yrkande framförs också i motion 2016/17:1720 av (L). I motion 2016/17:2785 av (S) begärs ett tillkännagivande om att överväga möjligheten till ökad användning av elektronisk övervakning. Även andra frågor om kontaktförbud tas upp i flera motioner. I två motioner framförs yrkanden om skärpta straff för överträdelser av kontaktförbud. Sådana yrkanden framförs i partimotion 2016/17:1769 av m.fl. (SD) yrkande 2 och motion 2016/17:3474 av m.fl. (L) yrkande 2. I motion 2016/17:1769 av m.fl. (SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om en ändring i lagstiftningen med syfte att förenkla utfärdandet av kontaktförbud för utsatta kvinnor. I motion 2016/17:3474 av m.fl. (L) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om en utvidgning av området för kontaktförbudet. Motionärerna anför att särskilt utvidgat kontaktförbud bör kunna gälla en hel kommun eller flera kommuner i särskilt allvarliga fall. Av 1 § lagen (1988:688) om kontaktförbud framgår att ett förbud får meddelas för en person att besöka eller på annat sätt ta kontakt med en annan person eller att följa efter denna person (kontaktförbud). Kontaktförbud får meddelas om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att den mot vilken förbudet avses gälla kommer att begå brott mot, förfölja eller på annat sätt allvarligt trakassera den som förbudet ska skydda. Vid bedömningen av om det finns en sådan risk ska det särskilt beaktas om den mot vilken förbudet avses gälla har begått brott mot någon persons liv, hälsa, frihet eller frid. Ett kontaktförbud får meddelas endast om skälen för ett sådant förbud uppväger det intrång eller men i övrigt som förbudet innebär för den mot vilken förbudet avses gälla. I 1 a § nämnda lag finns bestämmelser om möjligheten att meddela kontaktförbud när det gäller den gemensamma bostaden. Av 2 § första stycket lagen om kontaktförbud framgår att om det kan antas att ett kontaktförbud enligt 1 § inte är tillräckligt, får förbudet utvidgas till att avse förbud att uppehålla sig i närheten av en annan persons bostad, arbetsplats eller något annat ställe där den personen brukar vistas (utvidgat kontaktförbud). Av andra stycket följer att den som har överträtt ett utvidgat kontaktförbud får meddelas förbud att uppehålla sig inom ett större område än som följer av första stycket (särskilt utvidgat kontaktförbud). Förbudet får omfatta ett eller flera områden i anslutning till sådana platser där den andra personen har sin bostad eller arbetsplats eller annars brukar vistas. Det får inte avse ett större område än vad som är nödvändigt. Ett beslut om särskilt utvidgat kontaktförbud ska enligt tredje stycket förenas med villkor om elektronisk övervakning, om det inte finns särskilda skäl mot det. Särskilt utvidgat kontaktförbud får meddelas endast om skälen för ett sådant förbud väger väsentligt tyngre än den inskränkning i rörelsefriheten som förbudet innebär för den mot vilken förbudet avses gälla. Av 4 § framgår bl.a. följande. Kontaktförbud ska meddelas . Kontaktförbud när det gäller gemensam bostad får meddelas . Ett kontaktförbud när det gäller gemensam bostad får endast förlängas om det finns särskilda skäl och med högst i taget. Av 7 § lagen om kontaktförbud framgår att frågan om kontaktförbud prövas av allmän åklagare och tas upp på begäran av den som förbudet ska skydda eller när det annars finns anledning till det. Av 24 § samma lag framgår att den som bryter mot ett kontaktförbud döms för överträdelse av kontaktförbud till böter eller fängelse i högst . I ringa fall ska personen inte dömas till ansvar. I 25 § anges att den som har meddelats ett särskilt utvidgat kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning och som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet hindrar att den elektroniska övervakningen kommer till stånd eller kan fortgå döms för hindrande av elektronisk övervakning till böter eller fängelse i högst . har tagit fram riktlinjer (RåR 2015:2) och en handbok som gäller för arbetet med kontaktförbud. En nationell strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor För att stärka arbetet med att förebygga mäns våld mot kvinnor och bidra till att nå målen med strategin genomför och planerar regeringen en mängd åtgärder. När det gäller strategins målsättning om ett utökat och verkningsfullt förebyggande arbete mot våld redogörs bl.a. för en översyn av förut-sättningarna för elektronisk övervakning av kontaktförbud (s. 131). Utvärdering av reformen om förbättrat skydd mot stalkning Regeringen gav i regleringsbrev (Brå) i uppdrag att följa upp och utvärdera den reform om förbättrat skydd mot stalkning som trädde i kraft . Reformen innebar bl.a. att ett särskilt brott, olaga förföljelse, infördes i . Dessutom infördes regler om att elektronisk övervakning skulle få användas för att kontrollera efterlevnaden av ett särskilt utvidgat kontaktförbud. Syftet med Brås utvärdering skulle enligt regleringsbrevet bl.a. vara att undersöka hur bestämmelserna om kontaktförbud tillämpas i praktiken. I uppdraget ingick att i den mån det var möjligt uppmärksamma vilket genomslag elektronisk övervakning av särskilt utvidgade kontaktförbud fått och om det område som förbudet gäller är väl avvägt. Av Brås rapport (rapport 2015:3) framgår att elektronisk övervakning, fram , endast använts en gång. Brå konstaterar även att det råder stora regionala skillnader i landet vad gäller andelen beviljade ansökningar om kontaktförbud mellan landets åklagarkammare. menar att detta delvis kan bero på skillnader i kvaliteten på de ansökningar som kommit in från polisen. Brå betonar i rapporten att polisen behöver förbättra sitt arbete med kontaktförbud genom specialisering och fortbildning av den personal som ska informera om lagen. I kombination med ett tätare samarbete med åklagarna om vad en ansökan behöver innehålla, skulle kvaliteten på ansökningarna kunna höjas. Brå understryker vidare att rättsväsendet behöver utveckla sina rutiner för att på ett systematiskt sätt arbeta med strukturerade hot- och riskbedömningar. Det innebär att specialiserad och väl utbildad personal bör utföra de strukturerade bedömningarna inom polisen, med efterföljande kvalitetsgranskning. Slutligen rekommenderar Brå att man ska följa upp och utvärdera användandet av fotboja vid fler tillfällen. har informerat om att flera av de förslag som Brå lämnade övervägs inom . Översyn av förutsättningarna för elektronisk övervakning Regeringen gav en utredare i uppdrag att biträda att se över förutsättningarna för att elektroniskt övervaka ett kontaktförbud enligt lagen om kontaktförbud. I utredarens uppdrag ingick att ta ställning till om regleringen var ändamålsenligt utformad eller om det fanns skäl att förändra den. Om utredaren bedömde att det fanns behov av att använda elektronisk övervakning i fler situationer än vad som medgavs enligt lagstiftningen skulle utredaren lämna förslag till nödvändiga författningsändringar. I uppdraget hänvisade regeringen till Brås rapport (rapport 2015:3), se närmare nedan. Uppdraget redovisades i departementspromemorian Elektronisk övervakning av kontaktförbud (Ds 2017:1). I promemorian konstateras att dagens system för elektronisk övervakning av kontaktförbud behöver förändras. Sedan möjligheterna infördes i lagstiftningen 2011 har elektronisk övervakning använts i mycket begränsad omfattning. I syfte att få till stånd ett mer ändamålsenligt system lämnas i promemorian förslag som syftar till att göra det möjligt att besluta om elektronisk övervakning i fler situationer än . kan endast särskilt utvidgade kontaktförbud villkoras med elektronisk övervakning. I promemorian föreslås att elektronisk övervakning ska kunna ske även vid utvidgade kontaktförbud under förutsättning att den som beslut gäller har överträtt ett kontaktförbud. Den presumtion som gäller för att villkora särskilt utvidgade kontaktförbud med elektronisk övervakning föreslås gälla även vid beslut om utvidgade kontaktförbud. Vidare föreslås en förändring av de bestämmelser som reglerar den längsta möjliga förbudstiden för kontaktförbud med villkor om elektronisk övervakning. Den längsta förbudstiden föreslås bli i stället för dagens . Promemorian innehåller också förslag på en skärpning av straffskalan när det gäller överträdelser av kontaktförbud som villkorats med elektronisk övervakning. Den som överträder ett kontaktförbud med elektronisk övervakning ska enligt den nya straffskalan inte längre kunna dömas till böter. Detta är en skillnad jämfört med där det för överträdelser av särskilt utvidgade kontaktförbud med elektronisk övervakning är stadgat böter som minimistraff. Maximistraffet fängelse lämnas oförändrat. En särskild ny brottsbeteckning för de brott som ska omfattas av den nya straffskalan föreslås också: överträdelse av kontaktförbud med elektronisk övervakning. Promemorian innehåller också överväganden om vissa andra delar av lagstiftningen som varit föremål för diskussioner i andra sammanhang. I dessa delar görs bedömningen att regelverket inte bör förändras. Promemorians författningsförslag föreslås träda i kraft . har informerat om att promemorian remitterats och att remisstiden löper ut . Den nationella samordnarens förslag I betänkandet Våld i nära relationer – en folkhälsofråga föreslås att straffskalan för överträdelse av kontaktförbud ska skärpas (SOU 2014:49 s. 282). Den nationella samordnaren föreslår att överträdelse av kontaktförbud delas upp i två olika brott beroende på gärningens allvar. Den som bryter mot ett kontaktförbud bör dömas till fängelse i högst . Om brottet med hänsyn till särskilda omständigheter är att bedöma som ringa och kontakten inte kan anses klart ursäktlig, bör personen dömas till böter för ringa överträdelse av kontaktförbudet. Betänkandet bereds i . Utskottet föreslog i betänkande 2014/15:JuU18 att skulle göra ett tillkännagivande om att regeringen borde utreda frågan om huruvida kraven för när kontaktförbud får förenas med elektronisk övervakning (s.k. fotboja) är för höga. R iksdagen följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:124). Året därpå behandlade utskottet motioner om kontaktförbud i betänkande 2015/16:JuU22. Utskottet konstaterade då att frågan om huruvida kraven för när kontaktförbud får förenas med elektronisk övervakning är för höga var uppmärksammad av regeringen och såg därför inte skäl att ta något initiativ i den frågan. De aktuella motionerna avstyrktes. Utskottet avstyrkte av samma skäl motionsyrkanden om att utreda förutsättningarna för att skydda personer som hotas av våld i hemmet genom ytterligare elektronisk övervakning. Utskottet ansåg att bestämmelserna för vilket område som ett kontaktförbud får omfatta är väl avvägda och avstyrkte ett motionsyrkande om att utöka detta område. Utskottet konstaterade vidare att en rapport från Brå om hur kontaktförbud tillämpas i praktiken bereddes och utskottet avstyrkte med hänvisning till detta motioner om att särskilt kontaktförbud ska användas i större utsträckning än och om att ändra lagstiftningen om när kontaktförbud kan utfärdas. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:190). Utskottet behandlade i betänkande 2015/16:JuU18 (s. 28 f) ett motionsyrkande med begäran om skärpta straff för överträdelser av kontaktförbud. Utskottet var inte berett att ställa sig bakom förslaget utan avstyrkte motionen. följde utskottet (rskr. 2015/16: 196). Som framgår ovan uppmanade i ett tillkännagivande regeringen att utreda frågan huruvida kraven för när kontaktförbud får förenas med elektronisk övervakning är för höga. Regeringen gav därefter en utredare i uppdrag att biträda att se över förutsättningarna för att elektroniskt övervaka ett kontaktförbud enligt lagen om kontaktförbud. Utskottet ser positivt på förslagen som utredaren nu lämnat och som om de införs kommer att göra det möjligt att besluta om elektronisk övervakning i fler situationer än . Promemorian innehåller också förslag på en skärpning av straffskalan när det gäller överträdelser av kontaktförbud som villkorats med elektronisk övervakning. Utskottet vill inte föregripa den beredning som pågår och avstyrker därför motionerna 2016/17:392 (M) yrkandena 3 och 4, 2016/17:1720 (L), 2016/17:2785 (S), 2016/17:3037 (C) yrkande 29 och 2016/17:3474 (L) yrkande 4 om ökad användning av kontaktförbud. Utskottet avstyrker av samma skäl även motionerna 2016/17:1769 (SD) yrkande 2 och 2016/17:3474 (L) yrkande 2 om skärpt straff vid överträdelse av kontaktförbud. Utskottet ser inte heller skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som begärs i motion 2016/17:1769 (SD) yrkande 1 om att förenkla utfärdandet av kontaktförbud. Utskottet vidhåller sin inställning om att bestämmelserna om vilket område ett kontaktförbud får omfatta är väl avvägda. Utskottet ser därför inte skäl för att ställa sig bakom det tillkännagivande som begärs i motion 2016/17:3474 (L) yrkande 3 och avstyrker därför yrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som rör användningen av risk- och hotanalyser. I motion 2016/17:3037 av m.fl. (C) yrkande 36 begärs ett tillkännagivande om att bl.a. rättsväsendet ska använda evidensbaserade och välbeprövade riskbedömningsinstrument för att bedöma risken för framtida våld i nära relationer. I yrkande 37 begärs ett tillkännagivande om att rutinerna vid risk- och hotanalyser som görs hos polisen vid anmälan om våld i nära relationer ska ses över. En nationell strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor Regeringen anför i skrivelsen En nationell strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor (skr. 2016/16:10 s. 120) att strategins första målsättning handlar om att i högre grad förhindra att våld över huvud taget uppstår samt att förmå män och pojkar som utövar våld att upphöra med det. Den avser både insatser som riktas till hela befolkningen och insatser som riktas till grupper som enligt bästa tillgängliga kunskap har förhöjd risk att utöva eller utsättas för våld (s.k. universell respektive selektiv prevention). Här ingår även insatser som syftar till att minska antalet möjliga tillfällen att utöva våld (s.k. situationell prevention), såsom åtgärder i utformningen av stadsmiljöer. Hit hör också insatser riktade till män som har utövat våld för att förebygga upprepat våld (s.k. indikativ prevention), t.ex. genom användning av strukturerade riskanalyser. (Brå) betonar i rapporten (rapport 2015:3) att rättsväsendet behöver utveckla sina rutiner för att på ett systematiskt sätt arbeta med strukturerade hot- och riskbedömningar (s. 12). Det innebär att specialiserad och väl utbildad personal bör utföra de strukturerade bedömningarna inom polisen, med efterföljande kvalitetsgranskning. Ett sätt för åklagarna att ta del av resultatet kan vara att ge polisen direktiv om en sammanfattning av bedömningen, inte det kompletta underlaget, för att undvika att eventuellt känsliga detaljer om skyddspersonen delges förbudspersonen. har informerat om att strukturerade riskbedömningar genomförs av utbildad personal vid brottsoffer- och personsäkerhetsgrupper. Fyra olika evidensbaserade checklistor används beroende på vilken typ av brottslighet som är aktuell. Behöver den strukturerade riskbedömningen kompletteras med ytterligare information eller perspektiv, görs en fördjupad riskbedömning. De fördjupade riskbedömningarna genomförs av analytiker vid underrättelseenheter. Riskbedömningar utgör beslutsunderlag för vilka stöd- eller skyddsåtgärder som ska vidtas. Vidare har information hämtats in från om att en arbetsgrupp inom polisen tog hand om det resultat som kom fram vid högskolas utvärdering av polisens metoder för riskanalys. Arbetsgruppen avslutade sitt arbete . pågår ett kontinuerligt arbete för att förbättra riskanalyserna. Checklistorna ses också över löpande för att få med den forskning som tillkommer på området. Utskottet behandlade i betänkande 2014/15:JuU18 (s. 7 f.) liknande yrkanden som de nu aktuella. Utskottet konstaterade bl.a. att polisen i sitt skyddsarbete använder flera strukturerade hot- och riskbedömningar samt att polisen arbetar kontinuerligt med att förbättra sin förmåga att genomföra riskanalyser. Vidare hade utvärderat polisens metoder för riskanalys och redovisat sin utvärdering i en rapport. Utskottet hänvisade vidare till att det pågick försöksverksamhet vid med syfte att förbättra säkerheten för närstående till våldsutövare och utveckla bedömningsinstrument för stödinsatser för personer som hade utsatts för våld eller andra övergrepp av närstående. Mot bakgrund av det pågående arbetet med riskbedömningar såg utskottet inte något skäl att ställa sig bakom de tillkännagivanden som efterfrågades. följde utskottet (rskr. 2014/15:124). I sitt skyddsarbete använder polisen flera strukturerade hot- och riskbedömningar. Som framgår ovan arbetar polisen kontinuerligt med att förbättra dessa. Utskottet vidhåller sin tidigare inställning och ser inte heller nu skäl att ställa sig bakom de tillkännagivanden som begärs i motion 2016/17:3037 (C) yrkandena 36 och 37 om att rättsväsendet ska använda evidensbaserade och välbeprövade riskbedömningsinstrument för att bedöma risken för framtida våld i nära relationer och att polisens rutiner för risk- och hotanalyser vid anmälan om våld i nära relationer ska ses över. Utskottet avstyrker motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med begäran om tillkännagivande om information till brottsoffer, om att utveckla polisens arbetssätt, om stödcentrum för unga brottsoffer, om stödet till brottsofferjourer och om informationskampanjer om sexköps-lagen. Jämför reservationerna 11 (C), 12 (KD), 13 (KD) och 14 (KD). I partimotion 2016/17:865 av m.fl. (C) yrkande 6 begärs att polisens information till brottsoffer om vad som hänt med ärendet förbättras. Motionärerna anför att det är viktigt för förtroendet för rättsväsendet att de inblandade i processen får veta varför om det visar sig att deras ärende inte utreds eller om det läggs ned. I motion 2016/17:1538 av m.fl. (KD) yrkande 7 begärs att polisens arbetssätt ska utvecklas genom att det på varje polisstation ska finnas en brottsofferstödjande person.