bet · H401KU23 · 2017-06-01 00:00:00 — De svarar på svenska, men kan även erbjuda samtal på engelska, danska, arabiska, azeriska, dari, pashto, persiska, somaliska, turkiska och tigrinja. Samtalen kostar inget och syns inte på telefonräkningen. Den som ringer får vara anonym. Enligt statistik som finns tillgänglig på Rädda Barnens webbplats registrerades totalt 67 samtal , varav 26 har inkommit då orostelefonen varit stängd såsom vid lunch, kvällar och . Detta innebär att 41 samtal har tagits emot . demokratin mot våldsbejakande extremism – Nationell samordning och kommunernas ansvar (SOU 2016:92) Enligt tilläggsdirektivet till samordnaren (dir. 2016:43), om utvidgning och förlängd tid för uppdraget, förutsätts att pilotverksamheten med en nationell stödtelefon ska fortsätta fram /2018. Den nationella samordnaren fick ett tilläggsdirektiv som bl.a. gällde att utreda förutsättningarna för en pilotverksamhet med en nationell stödtelefon (dir. 2015:27). I betänkandet bedömer samordnaren att en nationell orostelefon är en pusselbit i det långsiktiga arbetet för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (SOU 2016:92 s. 122). Samordnaren föreslår att orostelefonen i fortsättningen ska utgöra ett led i familjestödet när Myndigheten för samhällsskydd och beredskap tar över samordningsansvaret . Den närmare organiseringen av det faktiska handhavandet av orostelefonen får avgöras efter en uppföljning som kommer att ske . Under förutsättning att erfarenheterna kommer att vara goda med orostelefonen , föreslår samordnaren därför att denna ska permanentas. Enligt samordnaren bör telefonen hanteras av en ideell organisation och finansieras via den nya samordnarens budget. I betänkandet framgår att en utvärdering av verksamheten har initierats av och att den har genomförts oktober–. Regeringen har utvärderat stödtelefonen (Ku2016/02817/D). Utvärderingen, som blev klar , har på uppdrag av utförts av ett stabsbiträde från Statskontoret till . Sammanfattningsvis bedöms i utvärderingen att det finns ett behov av en nationell stödtelefon hos anhöriga och yrkesverksamma i kommunerna. Sedan verksamheten startade har sammanlagt 61 samtal från anhöriga och 75 samtal från yrkesverksamma besvarats. Det visar att stödtelefonens verksamhet har varit efterfrågad. Säkerhetspolisen, och samordnarens kommunala kontaktpersoner uppger vidare att det finns ett behov av en stödtelefon bland målgrupperna även framöver. Röda Korsets förutsättningar för att genomföra uppdraget med en stödtelefon har dock försvårats av att samordnaren inte tagit fram rutiner för verksamheten som den genom regeringens kommittédirektiv hade ålagts att göra. Framför allt har det saknats rutiner för hur anhöriga och andra frågeställare ska lotsats vidare för ytterligare stöd, råd och information. Även skriftliga rutiner för hur information om brott ska föras vidare till Säkerhetspolisen och har saknats. Samordnaren har heller inte säkerställt att personalen som arbetat med stödtelefonen har haft tillräckliga kunskaper för att utföra uppdraget. Kunskapsbristerna har främst rört hur yrkesverksamma ska hantera frågor om våldsbejakande extremism utifrån sin yrkesroll. Personalen som arbetar med att svara i stödtelefonen har vidare inte getts tillräckliga kunskaper om våldsbejakande extremism. Röda Korsets marknadsföring av stödtelefonen har inte heller varit tillräcklig för att nå ut till målgruppen, och tekniska problem med Röda Korsets telefonväxel har försvårat för inringande att komma fram. Även systemen för vidarelotsningen av anhöriga behöver bli säkrare för att säkerställa att de ges ett fortsatt stöd. Vidare behöver kommunernas beredskap att ge stöd till anhöriga troligtvis stärkas, och det behövs fler stödfunktioner att hänvisa till inom det civila samhället. Det behövs även bättre system för att ta fram och sprida den kunskap som verksamheten genererar. Sammantaget har det kommit in 701 samtal till stödtelefonen. Av dessa be-svarades 340 samtal. Resterande samtal hamnade antingen i kö (105 stycken) eller inkom utanför öppettiden (256 stycken). De samtal som besvarades har dokumenterats i en samtalslogg av stödtelefonens personal. Utifrån denna dokumentation går det att utläsa vilka målgrupper som har ringt och i vilket ärende samt vilken åtgärd som vidtagits av de svarande. Av de besvarade samtalen har 137 kommit från stödtelefonens tänkta målgrupper, dvs. anhöriga, yrkesverksamma i kommunerna och avhoppare. Övriga 203 samtal som tagits emot har bl.a. varit från personer som ringt Röda Korset för att få hjälp i ett annat ärende. Ett trettiotal samtal har kommit från en engagerad allmänhet som t ex. ställt frågor om våldsbejakande extremism eller stödtelefonen. Ett tiotal samtal har kommit från personer som velat anmäla en person som de bedömt vara radikaliserad. Testringningar, busringningar och samtal från journalister har även förekommit. Av de samtal som besvarades har 61 varit med anhöriga. Ett samtal har kommit från en person som ville hoppa av en våldsbejakande extremistisk organisation på högerkanten. Personen har hänvisats till Exit på . Av de 75 samtal som kommit från yrkesverksamma i kommunerna, kom ungefär hälften från skolpersonal och socialsekreterare. Som svar på en skriftlig fråga (2016/17:587) om hur kultur- och demokratiminister avser att säkerställa att samordnaren följer regeringens direktiv anförde ministern bl.a. att den nämnda utvärderingen visar att regeringens bedömning av anhörigas behov av stöd var korrekt. Trots otillräcklig marknadsföring har 61 anhöriga nått fram till personal inom Röda Korset –. De som har nått fram har fått någon att prata om sin oro med. Ministern anförde att det är beklagligt att samordnaren har brustit i kommunikationen med Röda Korset om detta uppdrag och inte har tagit fram rutiner för verksamheten i enlighet med direktivet. Kulturdepartement har haft dialog med samordnaren om dessa brister och kommer att följa arbetet noga framöver. Utskottet behandlade en motion om anhörigperspektivet i betänkande 2015/16:KU4 (s. 35 f.). Utskottet delade motionärernas uppfattning att de anhörigas roll ofta är central när en person är på väg att radikaliseras till våldsbejakande extremism och att det är viktigt att närstående vet vart de kan vända sig för att få hjälp eller stöd. Utskottet noterade att den nationella samordnarens uppdrag inbegriper att förbättra stödet till de anhöriga, och att Röda Korset på den nationella samordnarens uppdrag startat en nationell stödtelefon inom ramen för ett pilotprojekt fram till . Utskottet noterade även att stöd till trossamfund har ett uppdrag från regeringen att stimulera samfunds stöd till ungdomar, föräldrar och anhöriga. Mot bakgrund av detta ansåg utskottet inte att det fanns behov av något tillkännagivande till regeringen. I betänkandet finns en reservation i denna del (SD). beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2015/16:137). Utskottet delar motionärernas uppfattning om att de anhörigas roll är central när en person är på väg att radikaliseras och att det finns ett behov av stöd till de anhöriga. Den utvärdering av stödtelefonen som regeringen låtit utföra visar att det finns behov av en nationell stödtelefon för anhöriga och yrkesverksamma i kommunerna, men att det har funnits brister i den tidigare verksamheten. Utskottet förutsätter att de brister som utvärderingen påvisat åtgärdas och att regeringen noga följer det fortsatta arbetet. Utskottet anser därför att det inte behövs något tillkännagivande till regeringen och avstyrker motionerna 2016/17:3287 yrkande 6 och 2016/17:648 yrkande 1. Samordnaren har föreslagit att orostelefonen ska permanentas under förutsättning att erfarenheterna av den kommer att vara goda . Utskottet anser att beredningen av samordnarens förslag bör avvaktas och avstyrker motion 2016/17:1987 yrkande 11. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om ensamagerande terrorister och forskning om mekanismerna bakom självradikalisering och tillkännager detta för regeringen. avslår ett motionsyrkande om en särskild nationell samordnare för högerextrema våldsverkare som radikaliseras i hemmen. Jämför reservation 9 (V). I kommittémotion 2016/17:3287 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 9 begärs ett tillkännagivande om ensamagerande gärningsmän. Motionärerna anser att problematiken med självradikalisering och i förlängningen ensamagerande terrorister tydligare bör inkluderas i det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism. Bland annat behöver de aktörer som arbetar med förebyggande insatser mer kunskap om mekanismerna bakom självradikalisering och varningstecken som kan iakttas hos självradikaliserade personer. Det behövs också mer forskning om självradikalisering för att bredda och fördjupa förståelsen för drivkrafter och varningssignaler. I motion 2016/17:1729 av (L) begärs ett tillkännagivande om att tillsätta en nationell samordnare med uppdrag att förbättra insatserna och de förebyggande metoderna när det gäller högerextrema våldsverkare som radikaliseras i hemmen. Motionären anser att det när våldsbejakande extremism diskuteras av beslutsfattare och utreds av rättsväsendet, finns en slagsida mot grupper i den extremistiska miljön snarare än mot de individer som under radarn kan planera sina terrorhandlingar. Genom att utforma en metodik för uppsökande verksamhet riktad mot de ensamma män som isolerat sig från samhället skulle troligtvis både självmord och mord kunna avstyras. För detta krävs det insikt i problemet och politiskt mod att genomföra reformer. Den nationella samordnarens uppdrag Som tidigare nämnts har den nationella samordnaren i uppdrag att förbättra samverkan mellan myndigheter, kommuner och organisationer på nationell, regional och lokal nivå när det gäller arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Samordnarens uppdrag innefattar även att verka för att öka kunskapen om våldsbejakande extremism och utveckla förebyggande metoder (dir. 2014:103). har regeringen beslutat om tre tilläggsdirektiv till samordnaren (dir. 2015:27, 2015:86 och 2016:43). Utredningen har fått förlängt uppdrag till . överlämnade samordnaren delbetänkandet demokratin mot våldsbejakande extremism  Nationell samordning och kommunernas ansvar (SOU 2016:92). I delbetänkandet framhåller samordnaren att samordnarens uppdrag tar sikte på den vänsterextremistiska autonoma miljön, den högerextremistiska vitmaktmiljön och de islamistiska våldsbejakande miljöerna. Därutöver finns ensamagerande individer som utifrån dessa miljöers ideologier kan inspireras till att begå våldsamma handlingar (s. 41). I betänkandet föreslås, som tidigare nämnts, att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) fr.o.m. ska överta rollen som nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Den nationella samordnaren gav i uppdrag att genom jämförande studier producera empirisk kunskap om politisk självradikalisering, ensamvargar och autonoma celler som utgår från det ledarlösa motståndets taktik (Ju2014:18/2014/4). Enligt uppgift är uppdraget slutfört, och en rapport är under tryckning. Rapporten och våldsbejakande extremism i digitala miljöer (2017) I den tidigare nämnda rapporten och våldsbejakande extremism i digitala miljöer som publicerades av () framhålls att de flesta ensamagerande våldsverkare har genomgått en process av självradikalisering där framför allt digitala medier har spelat en avgörande roll. som internet och sociala medier har underlättat självradikalisering har det också skapat en större möjlighet att upptäcka våldspredicerande beteendeförändringar. Ensamagerande våldsverkare kommunicerar ofta på något sätt sin avsikt att begå ett attentat. Denna kommunikation kan i vissa fall vara det enda sättet att upptäcka ett attentat innan det inträffar. FOI framhåller att man genom att studera efterlämnat material från tidigare ensamagerande våldsverkare kan lära sig mer om hur deras språkbruk kan kopplas till olika aspekter av deras respektive ideologier och tillvägagångssätt. Målet är att nå en ökad förståelse för de processer som leder ensamma individer till att begå våldshandlingar. Ett annat mål är att undersöka möjligheten att använda automatiserade tekniker som hjälpmedel i våldsriskbedömningar – vilket är en förutsättning för att kunna upptäcka våldspredicerande text i den stora mängden användargenererat material som finns på internet. I Säkerhetspolisens (Säpos) årsbok som presenterades , framhåller att det är omöjligt att säga hur stor risken är för att ett nytt terrorattentat inträffar i , men bedömer att om ett sådant attentat inträffar är det mest troligt att det kommer att utföras av en ensamagerande gärningsperson. Arbetet med att förhindra den typen av attentat är därför högt prioriterat. Terroristaktörer som agerar på egen hand eller i par är mycket svåra att upptäcka. Flera attentat har utförts runt om i världen av ensamagerande terrorister. Ett grundligt analysarbete i kombination med fokuserad inhämtning av information och bred samverkan både nationellt och internationellt kan förhindra liknande attentat i . Iakttagelser som allmänheten gör är också viktiga i detta arbete. En ensamagerande gärningsperson skulle enligt kunna motiveras av en politisk eller religiös våldsbejakande extremistisk ideologi. bedömer dock att det främsta attentatshotet mot kommer från den våldsbejakande islamistiska miljön. Det är därför mest troligt att en potentiell ensamagerande gärningsperson är inspirerad av eller Islamiska staten (IS). En sådan person skulle kunna vara återvändare från ett konfliktområde som eller , eller ha radikaliserats utan att ha lämnat . Personen skulle troligen agera utifrån generella uppmaningar från våldsbejakande islamistiska grupper utomlands. påpekar att ensamagerande gärningspersoner inspirerade av våldsbejakande islamism i har genomfört eller planerat att genomföra terrorattentat. Enligt har analys av tidigare genomförda attentat visat att vad som motiverar personer att genomföra dessa varierar, och det är svårt att hitta en profil eller specifika egenskaper som är utmärkande för just ensamagerande gärningsmän. Tidigare studier visar enligt att det är vanligt att ensamagerande personer lider av någon form av psykisk ohälsa och att de har levt under en högre grad av stress kopplat till deras privat- eller yrkesliv. Men det är sällan den psykiska ohälsan är den huvudsakliga anledningen till att människor blir ensamagerande. Det handlar oftast om en kombination av personliga motiv, psykisk ohälsa och influenser utifrån. Propaganda som våldsbejakande extremister sprider på internet fyller i många fall en funktion i radikalisering av ensamagerande. Eftersom ensamagerande gärningspersoner har få eller inga kontakter med andra personer lämnar de färre spår för att upptäcka. Men studier av ensamagerande har visat att de oftast avslöjar sina avsikter i förväg på något sätt. Det kan exempelvis ske genom inlägg på sociala medier eller i samtal med närstående. Det är därför viktigt att sådana signaler tas på allvar och förmedlas vidare till Säkerhetspolisen och rättsvårdande myndigheter. Utskottet anser att problematiken med självradikalisering och i förlängningen ensamagerande terrorister tydligare bör inkluderas i det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism. Bland annat behöver de aktörer som arbetar med förebyggande insatser mer kunskap om mekanismerna bakom självradikalisering och varningstecken som kan iakttas hos självradikaliserade personer. Det behövs också mer forskning om självradikalisering för att bredda och fördjupa förståelsen för drivkrafter och varningssignaler. Utskottet anser att detta bör ges regeringen till känna. Därmed tillstyrks motion 2016/17:3287 yrkande 9. Utskottet anser inte att det finns något behov av ett tillkännagivande till regeringen om att tillsätta en särskild nationell samordnare för högerextrema våldsverkare som radikaliseras i hemmen. Som framhålls av samordnaren för våldsbejakande extremism tar samordnarens uppdrag sikte även på högerextrema miljöer och ensamagerande individer. Utskottet avstyrker därmed motion 2016/17:1729. Värderingsbaserat arbete mot bristande jämställdhet, homofobi och hedersförtryck samt rasism Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om ett värderingsbaserat arbete mot bristande jämställdhet, homofobi och hedersförtryck och tillkännager detta för regeringen. Jämför särskilt yttrande 2 (V). I kommittémotion 2016/17:3287 av m.fl. (M, C, L, KD) begärs dels ett tillkännagivande om utökad närvaro av statliga myndigheter i utsatta områden (yrkande 10), dels ett tillkännagivande om ett värderingsbaserat arbete mot bristande jämställdhet, homofobi och hedersförtryck samt alla former av rasism, inklusive antisemitism, islamofobi, afrofobi och antiziganism (yrkande 11). Motionärerna påpekar att en intensiv debatt har pågått om vårt samhälles grundläggande värderingar och att dessa värderingar utmanas, särskilt i en del utsatta förorter och stadsdelar. Kvinnor i förortsområden får sin frihet inskränkt och beskuren av män och kvinnor som åberopar religiösa eller kulturella regler och sedvänjor som förevändning för att hindra dem att ta plats i det offentliga rummet. Hedersrelaterat våld och förtryck, kvinnlig könsstympning, oskuldskontroll, trakasserier av hbtq-personer och tvångsgifte är andra uttryck för denna typ av värderingar. Det är oacceptabelt att människor förnekas rätten att själva välja hur de vill leva sina liv. Det svenska samhället måste motarbeta denna typ av värderingar på ett mycket mer aktivt sätt än vad som har skett. Att arbeta för att den värdegrund som bär upp demokratin, inklusive de mänskliga rättigheterna, ska bli mer förankrad hos fler bör vara en viktig del av det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism. Den som inte är redo att stå upp för andras frihet, utan som tvärtom vill påtvinga andra ett visst sätt att leva, uppvisar liten förståelse för demokratins väsen. Förekomsten av antidemokratiska och förtryckande värderingar innebär därmed att det finns en grogrund för islamistisk radikalisering och därmed för rekrytering till IS och andra terrororganisationer. Motionärerna framhåller att de fri- och rättigheter som grundlagen och garanterar – och som bl.a. bygger på principen om alla människors lika värde oberoende av t.ex. kön, etniskt ursprung och religiös tillhörighet – är till för alla, och att det är ett svek mot människor i utsatta områden att så inte är fallet . Staten behöver också, utöver det generella arbetet mot rasism, initiera riktade åtgärder för att motverka rasism i olika minoritetsgrupper. Nationell plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott Regeringen beslutade om en nationell plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott (Ku2016/02629/DISK). Det övergripande målet för denna plan är ett strategiskt, effektivt och samlat arbete mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott i . Planen ska utgöra en grund och en inriktning för arbetet mot rasism och hatbrott inom de särskilt viktiga strategiska områden som regeringen har identifierat. Med planen utformas en struktur för samordning och uppföljning som lägger grunden för ett långsiktigt strategiskt arbete. Regeringen har utifrån lägesbeskrivningar och förslag från civila och statliga aktörer samt från internationella övervakningsorgan identifierat fem strategiska områden som avgörande för att uppnå målet med planen. Inom dessa strategiska områden har regeringen identifierat vilka huvudsakliga problem som finns samt vilka åtgärder som bör vidtas utöver de som redan pågår. De strategiska områdena är: – mer kunskap, utbildning och forskning – förbättrad samordning och uppföljning – civila samhället: ökat stöd och fördjupad dialog – förstärkt förebyggande arbete på nätet – ett mer aktivt rättsväsende. Regeringen framhåller att det finns olika former av rasism, t.ex. afrofobi, antisemitism, antiziganism, islamofobi och rasism mot samer. Regeringen använder dessa begrepp i betydelsen ideologier, uppfattningar eller värderingar som ger uttryck för fientlighet mot afrosvenskar, judar, romer, muslimer eller samer. I den nationella planen framhålls att åtgärder som syftar till att förebygga våldsbejakande extremism i viss mån också förebygger rasism och hatbrott. Den våldsbejakande extremismen i består i huvudsak av tre miljöer: högerextremism, vänsterextremism och islamistisk extremism. Trots stora ideologiska olikheter mellan dem finns ett gemensamt drag i underkännandet av demokratiska principer och spelregler, vilket utgör ett hot mot grundläggande demokratiska värden. Det våld som dessa grupper riktar mot individer på grund av t.ex. deras politiska eller religiösa övertygelse, etniska tillhörighet, sexuella läggning, könsuttryck eller könsidentitet utgör ett angrepp mot principen om alla människors lika värde och rättigheter. fick i uppdrag av regeringen att genomföra kampanj No Hate Speech Movement i (A2013/2317/ DISK). Kampanjen syftade till att öka kunskapen om främlingsfientlighet, sexism och liknande former av intolerans på internet samt att mobilisera för att främja mänskliga rättigheter, demokrati och jämställdhet på internet. fick myndigheten i uppdrag att förlänga kampanjen och att genomföra särskilda insatser mot främlingsfientlighet (A2014/1205/DISK). kampanj har förlängts och pågår . Eftersom det förebyggande arbetet mot rasism, sexism, främlingsfientlighet och andra former av intolerans är angeläget och är en nationellt etablerad plattform förlängdes kampanjen i . gav regeringen i uppdrag att utveckla kampanjen till att också omfatta insatser för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (Ku2015/01869/D), genom att stärka barns och ungdomars medie- och informationskunnighet. Kampanjen ska särskilt inriktas mot att stärka barns och ungas förmåga att använda sin yttrandefrihet och respektera mänskliga rättigheter, att öka demokratisk delaktighet och stimulera till källkritik och eget kritiskt tänkande i relation till medier. Syftet med uppdraget är att förebygga rasism, sexism, främlingsfientlighet och andra former av intolerans och att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Detta omfattas av åtgärd 6 i regeringens skrivelse 2014/15:144. fick i uppdrag att genomföra 2017–2020 (Ku2017/00785/DISK). Genomförandet ska ske i syfte att öka kunskapen om rasism och liknande former av fientlighet på internet bland barn och unga. Det ska även syfta till att stärka barns och ungas förmåga att använda sin yttrandefrihet och respektera mänskliga rättigheter och jämställdhet samt stimulera till kritiskt tänkande vid användning av medier. har ett pågående uppdrag att –2017 vidta kunskapshöjande insatser i skolan om främlingsfientlighet och liknande former av intolerans, och Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor fördelar statligt stöd till det civila samhällets organisationer för verksamhet mot rasism. På grund av att arbetet behöver förstärkas ytterligare gav regeringen Forum för levande historia i uppdrag att –2017 genomföra en stor utbildningsinsats om olika former av rasism och intolerans i historien och (Ku2015/219/KA). Forum för levande historia ska i genomförandet av uppdraget utgå från barns och ungas verklighet i . Uppdraget ska genomföras i samarbete med . Målsättningen är att nå ut till alla elever i och i gymnasieskolan. Uppdraget omfattar rasism och liknande former av intolerans såsom afrofobi, antisemitism, antiziganism, islamofobi, homofobi och transfobi och ska genomgående ha ett genusperspektiv. Regeringen fattade beslut om att målgruppen för insatsen ska breddas. Myndigheten har fått i uppgift att nå ut till fler grupper än elever i och i gymnasieskolan. Vidare ska myndigheten verka för en bred geografisk spridning. Detta omfattas av åtgärd 7 i regeringens skrivelse 2014/15:144. Rapporten områden – sociala risker, kollektiv förmåga och oönskade händelser