bet · H401KU16 · 2017-04-21 00:00:00 — I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om säkerheten vid judiska synagogor och andra institutioner samt judiska evenemang och mötesplatser. Motionärerna menar att viktiga satsningar har gjorts för att öka säkerheten, men att det också är viktigt att dessa satsningar utvärderas och att säkerhetsläget kontinuerligt följs upp. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om en dialog med företrädare för det judiska civilsamhället. Denna dialog behöver enligt motionärerna ske på ett sätt som fångar upp olika aspekter och tar hänsyn till att situationen när det gäller antisemitism och hotbilder varierar i olika delar av samhället. I yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om fortsatt arbete mot antisemitism. Motionärerna menar att det är av största vikt att regeringen beaktar antisemitismen som en särskild form av främlings-fientlighet då antisemitismen livnär sig av specifika och ofta ytterst långlivade tankefigurer om judar som grupp. Av 1 kap. 2 § femte stycket regeringsformen följer bl.a. att det allmänna ska motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionsnedsättning, sexuell läggning, ålder eller andra omständigheter som gäller den enskilde som person. Av sjätte stycket framgår att bl.a. etniska, språkliga och religiösa minoriteters möjligheter att behålla och utveckla ett eget kultur- och samfundsliv ska främjas. I 16 kap. 8 § (BrB) föreskrivs straff för hets mot folkgrupp, och i 16 kap. 9 § BrB föreskrivs straff för olaga diskriminering. Se även redogörelsen för gällande ordning i avsnittet om antiziganism ovan. I budgetpropositionens redovisning av det minoritetspolitiska området (prop. 2016/17:1 utg.omr. 1) anges att regeringen inom ramen för Samling mot rasism har genomfört dialogmöten med företrädare för den judiska och den romska minoriteten samt med företrädare för samerna. Vid mötena diskuterades den rasism som riktas mot grupperna och hur den bäst kan mötas. Underlaget från mötena har bl.a. legat till grund för den nationella planen mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott. Regeringen bedömer att samråden med de nationella minoriteterna har stor betydelse och att de har fått ett större genomslag , vilket i sin tur resulterat i en djupare kunskap och förståelse hos det allmänna för de nationella minoriteternas förutsättningar och behov. framhåller regeringen att det regelbundet måste säkerställas att de olika former som används är ändamålsenliga och att det finns en reell möjlighet till inflytande och delaktighet. Nationell plan mot rasism och hatbrott Regeringen beslutade om en nationell plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott. Syftet med planen är att förebygga och motverka rasism, hatbrott och polarisering i samhället. Vidare syftar planen till att ge statliga och civila aktörer bättre förutsättningar för att kunna samverka och till att underlätta uppföljning av insatser. Planen ska utgöra en grund och en inriktning för arbetet mot rasism och hatbrott inom särskilt viktiga strategiska områden som regeringen har identifierat. Inom dessa strategiska områden har regeringen identifierat vilka huvudsakliga problem som finns samt vilka åtgärder som bör göras utöver de som redan pågår. De fem områdena är – Mer kunskap, utbildning och forskning – Förbättrad samordning och uppföljning – Civila samhället: ökat stöd och fördjupad dialog – Förstärkt förebyggande arbete på nätet – Ett mer aktivt rättsväsende. Insatser i den nationella planen inbegriper bl.a. följande: – kommer att kartlägga skyddet av barn och unga på internet vad avser rasism, liknande former av fientlighet, hatbrott och extremism. – förlängs t.o.m. i syfte att förebygga rasism på nätet. Detta sker genom att höja barns och ungas medie- och informationskunnighet. – Uppdraget till Forum för levande historia att utbilda om rasism i historien och utvidgas och förlängs. Förutom skolpersonal kommer även yrkesgrupper som arbetsförmedlare, socialarbetare och polisanställda att ha möjlighet att delta i utbildningsinsatserna. – Forum för levande historia får också i uppdrag att ansvara för att samordna och följa upp arbetet inom ramen för planen. Myndigheten kommer bl.a. att regelbundet genomföra erfarenhets-, kunskaps- och informations-utbyten. Myndigheten ska också utveckla ett uppföljningssystem om utvecklingen på området. – i får i uppdrag att utveckla arbetsformer för att stärka krisberedskapen mot rasism och extremism. – Regeringen ökar kraftigt fördelningen av medel för att främja verksamheter specifikt mot afrofobi, antisemitism, antiziganism, islamofobi, rasism mot samer, homofobi och transfobi. – Regeringen kommer att bjuda in till dialoger om afrofobi och islamofobi utöver de återkommande dialoger som förs om antisemitism, antiziganism och rasism mot samer. Åtgärder mot rasism och hatbrott aviserade regeringen följande nya åtgärder mot rasism och hatbrott: – Regeringen ska ge ytterligare stöd till säkerhetsarbetet på skolor med hotbild. – , Brå, får i uppdrag att göra en fördjupad studie av de antisemitiska hatbrotten. Med detta som bas ska arbetet mot de antisemitiska hatbrotten effektiviseras och förstärkas. – Regeringen avser att bjuda in till en internationell konferens för att hedra offren för Förintelsen och tillsammans med andra länder och organisationer fortsätta att utveckla insatserna för att förhindra nya övergrepp mot mänskligheten. Som nämnts i betänkandets inledande avsnitt beslutade regeringen (dir. 2016:73) att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn och analys av lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk samt angränsande frågor. Med utgångspunkt i översynen, i internationella åtaganden om mänskliga rättigheter och i regeringens strategi för de nationella minoriteterna (prop. 2008/09:158) ska utredaren genomföra en sammanhållen analys av minoritetspolitiken och föreslå åtgärder i syfte att säkra efterlevnaden av de nationella minoriteternas rättigheter. Uppdraget ska redovisas . Utskottet behandlade i betänkande 2013/14:KU24 en motion om stärkt arbete mot bl.a. antisemitism. Utskottet anförde att judars utsatthet är en viktig fråga och att varje form av uttryck för antisemitism är oacceptabel i en tolerant och öppen demokrati. Vidare anförde utskottet att det av svensk lag följer att hets mot folkgrupp och olaga diskriminering medför straffrättsliga påföljder. Utskottet konstaterade att regeringen hade vidtagit och alltjämt vidtog åtgärder för att stärka samhällets insatser mot rasism och liknande former av intolerans. Utskottet önskade därför inte att i detta läge ställa sig bakom ett tillkänna-givande. Utskottet anser att den judiska befolkningens utsatthet är en viktig fråga och att varje form av uttryck för antisemitism är oacceptabel. Av svensk lag följer att hets mot folkgrupp och olaga diskriminering medför straffrättsliga påföljder. Utskottet konstaterar att regeringen vidtar åtgärder för att stärka samhällets insatser mot rasism, intolerans och hatbrott. Utskottet är därför inte berett att ställa sig bakom ett tillkännagivande och avstyrker motionen. Kommuner inom förvaltningsområden samt åtgärder rörande nationella minoriteter och minoritetsspråk Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om uppföljning av kommuners åtaganden inom förvaltningsområden, sanktionsmöjligheter mot kommuner inom förvaltningsområden samt åtgärder rörande nationella minoriteter och minoritetsspråk. Jämför reservationerna 6 (M), 7 (L), 8 (V) och 9 (L). Kommuner inom förvaltningsområden – uppföljning och sanktionsmöjligheter I motion 2015/16:2177 av (MP) begärs ett tillkännagivande om behovet av en stärkt lag om nationella minoriteter och minoritetsspråk. Motionären menar att efterlevnaden av lagen är bristfällig och att regeringen därför bör överväga exempelvis nya kontrollmekanismer eller sanktioner för att förmå kommunerna att uppfylla lagens krav. Enligt motionären bör lagen också ses över när det gäller rätten till utbildning i i minoritetsspråket, vilket inte är en av de rättigheter som särskilt nämns i lagen. I kommittémotion 2015/16:2494 av m.fl. (M, C, FP, KD) begärs ett tillkännagivande om bättre uppföljning av att de kommuner som ingår i förvaltningsområden för minoritetsspråk lever upp till sina åtaganden. Motionärerna noterar att det finns tecken som tyder på att inte alla kommuner och landsting/regioner har byggt upp och anpassat sin verksamhet i enlighet med lagens föreskrifter. En uppföljning är enligt motionärerna nödvändig för att säkerställa att de rättigheter för enskilda, som en anslutning av en kommun till ett förvaltningsområde innebär, verkligen förverkligas i den lokala verksamheten och att de statsbidrag som betalas ut till kommuner och landsting/regioner används på rätt sätt. I kommittémotion 2015/16:2501 av m.fl. (M) begärs ett tillkännagivande om möjlighet till sanktioner gentemot de kommuner som ingår i förvaltningsområden för minoritetsspråk och inte lever upp till sina åtaganden. Enligt motionärerna är det inte rimligt att kommuner som inte lever upp till sina åtaganden ska få behålla det statsbidrag de fått för att genomföra åtgärder som de sedermera visar sig inte ha vidtagit. Vidare menar motionärerna att en sanktionsmöjlighet sannolikt skulle ha en förebyggande effekt och stimulera kommunerna att leva upp till det de åtagit sig att göra. I kommittémotion 2015/16:2787 av m.fl. (FP) begärs i yrkande 3 ett tillkännagivande om kraven på förvaltningsområdena för minoritetsspråk. Motionärerna noterar att endast en liten del av statsbidraget använts för samråd med representanter för minoritetsgrupper, trots att många av minoritetsföreträdarna anger att de inte har ekonomiska resurser att medverka i samråden. Om kommuner och landsting/regioner inte använder statsbidraget på det sätt som är avsett vill motionärerna se möjlighet till frysning av de statliga medlen. Åtgärder rörande nationella minoriteter och minoritetsspråk I kommittémotion 2015/16:2787 av m.fl. (FP) begärs i yrkande 4 ett tillkännagivande om fler insatser för att öka tillgängligheten till äldreomsorg och barnomsorg på minoritetsspråk. Motionärerna vill bl.a. att man ska överväga frågan om skärpt lagstiftning för att sätta tydligare krav på kommunerna. Enligt motionärerna handlar det om hur verksamheten organiseras och administreras snarare än om att resurser behöver tillföras. I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om språk-undervisning i minoritetsspråk. Motionärerna noterar att ett nationellt minoritetsspråk ska kunna läsas som nybörjarspråk inom modersmålsundervisningen. Motionärerna menar dock att det finns behov av att följa hur lagändringarna följs i praktiken. Vidare vill motionärerna att fler skolor inom förvaltningsområdena bör överväga att införa t.ex. finska som valbart ämne i moderna språk. I yrkande 6 begärs ett tillkännagivande om behovet av behöriga minoritetsspråkslärare. Motionärerna menar att det behövs fler behöriga minoritetsspråkslärare och en ämneslärarutbildning som möjliggör en långsiktig försörjning av minoritetsspråkslärare. I motion 2016/17:98 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om att se över hur barn från urfolk och nationella minoriteter får utökade möjligheter att få undervisning i sitt modersmål även i de kommuner som inte ingår i en förvaltningskommun. I motion 2016/17:100 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om att ska inkluderas i lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk samt att lagen bör harmoniseras med skollagen. Motionärerna noterar att kommuner som ingår i förvaltnings-områden för finska, samiska och/eller meänkieli är skyldiga att erbjuda förskoleverksamhet och äldreomsorg på finska men att inte är inkluderad. I motion 2016/17:2146 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om att regeringen i samband med den pågående uppföljningen av den nuvarande förvaltningsområdesmodellen bör följa upp och granska behoven av extra utbildning och vägledning för att säkra att fler äldre med finska som modersmål får tillgång till äldreomsorg på det finska språket. Enligt motionärerna bör regeringen agera med tydliga styrsignaler till tillsynsmyndigheter och medverkande i förvaltningsområdena för att prioritera dessa frågor. I partimotion 2015/16:104 yrkande 3 av m.fl. (V) begärs ett tillkännagivande om att FN:s urfolksdeklaration bör implementeras i . Motionärerna noterar att deklarationens tyngdpunkt ligger på rätten till självbestämmande och att den även innehåller skrivningar som gäller urfolkens rätt att äga, bruka och kontrollera land, territorier och naturresurser. beslutade att skulle ansluta sig till ramkonvention om skydd för nationella minoriteter (ramkonventionen) och den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (minoritetsspråkskonventionen). fattade beslut om att erkänna fem nationella minoriteter och deras språk. För att uppfylla konventionernas krav infördes bestämmelser om enskildas rätt att använda de nationella minoritetsspråken samiska, finska och meänkieli hos domstolar och förvaltningsmyndigheter med verksamhet i de geografiska områden där språken använts av hävd och fortfarande används i tillräcklig utsträckning, s.k. förvaltningsområden. Vidare infördes en rätt att i dessa områden få förskoleverksamhet och äldreomsorg helt eller delvis på de nämnda språken. Därutöver beslutades om vissa rikstäckande åtgärder inom bl.a. utbildning, kultur, massmedier, äldreomsorg och samarbete över nationsgränserna för att stödja de nationella minoriteterna och minoritets-språken (prop. 1998/99:143, bet. 1999/2000:KU6, rskr. 1999/2000:69). minoritetspolitiska proposition bedömde regeringen att det fanns ett behov av en samlad strategi för att möta de nationella minoriteternas behov och för att förbättra efterlevnaden av folkrättsliga minoritetsåtagan-den (prop. 2008/09:158 s. 28 f.). Strategin borde enligt regeringen omfatta åtgärder för att – förtydliga den rättsliga regleringen av de nationella minoriteternas rättigheter genom en sammanhållen lag som gäller i hela landet och inte enbart i en viss region av landet – motverka diskriminering och utsatthet – säkerställa en bättre efterlevnad av ramkonventionen och minoritets-språkskonventionen och uppföljning av vidtagna åtgärder – stärka de nationella minoriteternas egenmakt och inflytande – främja bevarandet av de nationella minoritetsspråken. ersatte en ny lag (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk tidigare lagar på området i enlighet med förslagen minoritetspolitiska proposition (prop. 2008/09:158, bet. 2008/09:KU23, rskr. 2008/09:272). I lagen föreskrivs vissa grundläggande rättigheter för samtliga fem nationella minoriteter i och vissa särskilda rättigheter för finsk-, samisk- och meänkielitalande. Det s.k. grundskyddet innebär att förvaltningsmyndigheterna på lämpligt sätt ska informera de nationella minoriteterna om deras rättigheter när det behövs (3 §), att det allmänna har ett särskilt ansvar för att skydda och främja de nationella minoritetsspråken och främja de nationella minoriteternas möjligheter att behålla och utveckla sin kultur i , varvid barns utveckling av en kulturell identitet och användning av det egna minoritetsspråket ska främjas särskilt (4 §), och att förvaltningsmyndigheterna ska ge de nationella minoriteterna möjlighet till inflytande i frågor som berör dem och så långt det är möjligt samråda med representanter för minoriteterna i sådana frågor (5 §). Vidare har enskilda rätt att använda finska, meänkieli och samiska i kontakter med myndigheter vars geografiska verksamhetsområde helt eller delvis sammanfaller med minoritetsspråkets förvaltningsområde i ärenden där den enskilde är part eller ställföreträdande part och som har anknytning till förvaltningsområdet (8 §), liksom i mål eller ärenden hos domstolar vars domkrets helt eller delvis sammanfaller med förvaltningsområdena eller, i fråga om samiska, vissa angivna kommuner (13 §). Även utanför förvaltnings-områdena har enskilda rätt att använda de tre språken om det finns kunnig personal, och myndigheterna ska enligt lagen verka för detta (9 och 11 §§). Enskilda har alltid rätt att använda finska och samiska vid sina skriftliga kontakter med ombudsmän samt i enskilda ärenden med Justitiekanslern, , och (10 §). Kommunerna i förvaltningsområdena har också särskilda skyldigheter att erbjuda förskola och äldreomsorg helt eller delvis på minoritetsspråken, om någon önskar detta. I fråga om äldreomsorg gäller detsamma utanför ett förvaltningsområde, om kommunen har tillgång till personal som är kunnig i språket (17 och 18 §§). Den nya lagen innebar vidare en utvidgning av förvaltningsområdena (6 §), och en möjlighet till frivillig anslutning till förvaltningsområdena efter ansökan hos regeringen infördes (7 §). Genom lagen infördes också ett system för uppföljning, rådgivning och stöd för förvaltningsmyndigheternas tillämpning av lagen (20 och 21 §§). I fråga om uppföljning och tillsyn diskuterades i förarbetena till lagen problemet med att bristande engagemang och ansvarstagande på lokal nivå försvårar genomförandet i praktiken. Det framhölls att tillämpnings-problemen är direkt kopplade till den kommunala självstyrelsen, som innebär en decentraliserad besluts- och ansvarsordning i många av de frågor som berörs av minoritetspolitiken. Regeringen gjorde dock bedömningen att det inte var aktuellt att införa en s.k. operativ insyn på minoritetspolitikens område, bl.a. med hänvisning till att det inte fanns något beredningsunderlag för att införa skarpa sanktionsmöjligheter kopplade till en sådan tillsyn. I stället föreslogs att ett uppföljningsansvar skulle införas i syfte att driva på genomförandet av rättigheterna och skyldigheterna enligt lagen på det kommunala planet och ge regeringen underlag när det gäller efterlevnaden. framhölls att det särskilda uppföljningsansvaret inte innebar någon inskränkning i det tillsynsansvar som vilar på andra myndigheter, t.ex. i fråga om förskoleverksamhet och äldreomsorg. Regeringen ansåg vidare att frågan om en operativ tillsyn fick väckas på nytt om det skulle visa sig att uppföljningsansvaret inte var tillräckligt för att förbättra efterlevnaden av minoritetsrättigheter (prop. 2008/09:158 s. 42 f., s. 47 f. och s. 106 f.). med beslutet om den nya minoritetslagen infördes också en bestämmelse i 5 kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453) om att kommunerna ska verka för att det finns tillgång till personal med kunskaper i samiska, finska eller meänkieli där detta behövs i omvårdnaden om äldre människor. I förarbetena framhölls att det redan av gällande socialtjänstlag kunde anses följa en skyldighet att se till att det finns tillgång till personal med exempelvis kunskaper i samiska, finska eller meänkieli, om detta behövs för att uppnå insatser av god kvalitet, och att den föreslagna bestämmelsen var ett tydliggörande av detta (prop. 2008/09:158 s. 101 f.). I specialmotiveringen anges att stadgandet inte är någon rättighetsbestämmelse och att den inte innebär en skyldighet att skaffa språkkunnig personal, men att kunskaper i minoritetsspråk bör beaktas vid rekrytering (s. 137 f.). I förordningen (2009:1299) om nationella minoriteter och minoritetsspråk finns bestämmelser som kompletterar lagen, bl.a. om statsbidrag till kommuner och landsting för merkostnader och åtgärder med anledning av lagen. Av 2 och 3 §§ förordningen framgår att i och ansvarar för uppföljningen av tillämpningen av lagen. trädde ändringar i skollagen (2010:800) i kraft när det gäller modersmålsundervisning i nationella minoritetsspråk (prop. 2013/14:148). Ändringarna innebär att det för modersmålsundervisning i de nationella minoritetsspråken inte längre krävs att elevens vårdnadshavare har språket som modersmål. gäller att de nationella minoritetsspråken är undantagna från kravet att språket ska vara elevens dagliga umgängesspråk i hemmet. För de obligatoriska skolformerna krävs inte heller att eleven har grundläggande kunskaper i språket (10 kap. 7 §, 11 kap. 10 § och 12 kap. 7 § skollagen). För elever i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan krävs dock fortfarande att de har goda kunskaper i språket (15 kap. 19 § och 18 kap. 19 § skollagen). trädde även ändringar i skollagen (2010:800) i kraft när det gäller bestämmelser om fjärrundervisning (prop. 2014/15:44). Med ändringen infördes möjligheten att erbjuda fjärrundervisning i vissa ämnen, bl.a. modersmål inklusive minoritetsspråk. () deklaration om ursprungsfolkens rättigheter (urfolksdeklarationen) antogs av . Deklarationen utgör en gemensam politisk viljeförklaring och behandlar bl.a. rätten till självbestämmande, nationalitet, kultur och traditioner, religion, utbildning och landrättigheter. Deklarationen är inte juridiskt bindande. för mänskliga rättigheter noterade 2010 att stöder urfolks-deklarationen men inte tillämpar de rättigheter den innehåller. rekommenderades att implementera deklarationen och etablera mekanismer för detta i samarbete med det samiska folket (A/HRC/15/11). Regeringens redovisar i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 1, s. 94 f.) sin bedömning av efterlevnaden av lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk och åtaganden. Regeringen noterar att i och avlämnade en rapport avseende regeringsuppdraget att utvärdera och analysera användningen av statsbidraget för förvaltnings-områdena för finska, meänkieli och samiska (dnr Ku2015/01867/DISK). I rapporten konstaterar myndigheterna att det råder stora skillnader i hur kommuner tolkar och tillämpar föreskrifterna på området. Regeringen redovisar vidare att , och folkminnen, , länsstyrelserna, Sameskolstyrelsen, , , , Universitets- och högskolerådet, , och har haft särskilda uppdrag i form av riktade insatser för de nationella minoriteterna i enlighet med myndigheternas regleringsbrev och instruktioner. Detta har enligt regeringen bl.a. resulterat i att frågorna på olika sätt integrerats i respektive myndighets verksamhet och att möjligheterna till inflytande och delaktighet stärkts. Regeringen noterar bl.a. att , och tillsammans med Arbetsförmedlingen har inbjudit till och genomfört möten med alla minoritetsgrupper i syfte att fånga upp önskemål och synpunkter när det gäller hur de samråd som myndigheterna genomför ska utformas. Vidare noterar regeringen att , som resultat av ett regeringsuppdrag om rätt till äldreomsorg, har avlämnat en rapport som pekar på problem i form av bristande kunskap om lagen om nationella minoriteter och minoritetsspråk hos såväl anställda som hos folkvalda samt brist på information på minoritetsspråken. Regeringen har därför gett i uppdrag att komplettera publikationen Din rätt till vård och omsorg – en vägvisare för äldre samt översätta skriften till finska, meänkieli och samiska. har även fått i uppdrag att verka för att informationen sprids till berörda kommuner. övervakar i fem- respektive treårscykler efterlevnaden av ramkonventionen och minoritetsspråkskonventionen. har i sina granskningar konstaterat att utbildningen i och på minoritetsspråk är av grundläggande betydelse för att främja minoritetsspråkens bevarande. I den rapport som presenterades (CM [2014] 145) framför expertkommittén att bör vidta åtgärder på ett antal punkter. Man anser att modersmålsundervisningen i nationella minoritetsspråk i är otillräcklig för att upprätthålla språkkompetensen hos eleverna. Kritiken gäller bl.a. tillgången på lärare och undervisning i de nationella minoritetsspråken. , rådets beslutsfattande organ, fastställde ett antal rekommendationer till , bl.a. att se till att undervisningen i modersmål i de nationella minoritetsspråken möter de krav som ställs i stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk (CM/RecChL [2015] 1). bedömer bl.a. att antalet undervisningstimmar i ämnet modersmål är för lågt och att möjligheten till tvåspråkig undervisning är otillräcklig.