bet · H401KrU9 · 2017-05-24 00:00:00 — Någon myndighet kan gärna ha ett samordningsansvar och ett ansvar för att identifiera områden som är otillräckligt belysta, men promemorians ambitioner om att ge en bild förutsätter vi att regeringen lämnat bakom sig. Regeringen bör också i de aviserade omorganisationerna värna de olika museernas särart. Ambitionen att belysa nya områden får inte genomföras genom att man försummar de områden där man redan byggt upp samlingar och kunskap. Det innebär att bör bifalla proposition 2016/17:116 punkt 6 och motion 2016/17:2644 (L) yrkande 2, delvis bifalla proposition 2016/17:116 punkterna 1–4 och avslå proposition 2016/17:116 punkt 5. Bevara varje museums särart, punkt 2 (S, MP) av (S), (S), (S), (S), (MP), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: 2016/17:3642 av m.fl. (V) yrkande 3, 2016/17:3643 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 3 och 2016/17:3644 av m.fl. (L) yrkande 1. Vi vill understryka att de förslag som fördes fram av (SOU 2015:89) remitterades mycket brett. Ett av utredningens förslag rörde en museilag där definitionen av ett museum löd att ett museum i lagens mening ska förstås som en institution som bedriver utställningsverksamhet som är öppen för allmänheten och som har avlönad personal. Många remissinstanser, däribland , , , Riksutställningar och i , avstyrkte utredningens förslag i denna del och föreslog ett närmande till Icoms () definition, alternativt till tidigare utredningars förslag. Regeringen utgick från många remissinstansers synpunkter i sitt förslag till definition av vad som utgör ett museum. I propositionen står att läsa att med museum bör i lagens mening avses en institution som är öppen för allmänheten, som förvärvar, bevarar, undersöker, förmedlar och ställer ut. Beskrivningen av ett museum utgår från samlingarnas centrala roll i museiarbetet och att museer på olika vägar förvärvar objekt som sedan bevaras för samtid och eftervärld. Vidare skriver regeringen att den föreslagna bestämmelsen har utformats på ett sådant sätt att samtliga angivna förutsättningar behöver vara uppfyllda för att en institution ska betraktas som ett museum. Lagen ger även uttryck för att det krävs ett arbete med samlingar som förvärvas och bevaras medan själva samlingsområdet beskrivs i mer allmänna termer i form av materiell och immateriell vittnesbörd om människan och människans omvärld. Regeringens skäl för att utgå från denna formulering är att den är generell och inte förutsätter någon avgränsning i form av t.ex. fysiska föremål. Vi anser inte att det finns några skäl för att rikta ett tillkännagivande till regeringen i den här frågan. Det innebär att bör avslå motionerna 2016/17:3642 (V) yrkande 3, 2016/17:3643 (M, C, L, KD) yrkande 3 och 2016/17:3644 (L) yrkande 1. Bevara varje museums särart, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3642 av m.fl. (V) yrkande 3 och 2016/17:3643 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 3 och 2016/17:3644 av m.fl. (L) yrkande 1. välkomnar förslaget om en ny museilag som på ett tydligare och mer långsiktigt sätt slår fast museernas fria ställning, roll och funktion. I lagförslagets andra paragraf anges vad som avses med ett museum. Flera remissinstanser kritiserade utredningens förslag till definition och angav att det skulle vara bättre om den definitionen användes i stället. Regeringen tillmötesgår visserligen dessa synpunkter genom att – i linje med Icoms definition – förtydliga beskrivningen och presentera ett lagtextförslag som delvis skiljer sig från utredningens. anser dock inte att det är tillräckligt. Regeringen bör återkomma med ett förslag där definitionen av vad ett museum är tydligare motsvarar Icoms definition. Vad jag här framhållit bör ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motion 2016/17:3642 (V) yrkande 3 och delvis bifalla motionerna 2016/17:3643 (M, C, L, KD) yrkande 3 och 2016/17:3644 (L) yrkande 1. Donation av föremål, punkt 3 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (MP), (S), (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3643 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 4. Som vi konstaterade i reservation 3 anser regeringen att förvaltning av samlingar är en kärnverksamhet för museerna som är nära kopplad till både publik verksamhet och kunskapsuppbyggnad. Hur samlingsförvaltningen sköts är centralt för alla delar av museiverksamheten och därför föreslår regeringen att denna behandlas i lagen. I sammanhanget är det värt att notera att det generella regelverket för hantering av statlig egendom även styr de statliga museernas samlingar. Hur myndigheter får hantera sin egendom finns i budgetlagen (2011:203) och i förordningen (1996:1191) om överlåtelse av statens lösa egendom. Vi tycker att det är glädjande att regeringen för fram förslag om aktiv samlingsförvaltning. Möjligheter till gallring och donationer ger museiprofessionen tydligare mandat till att vara just aktiva i samlingsuppbyggnaden. De föreskrifter som regeringen nu föreslår att de ska bemyndigas är ett första och viktigt steg för att utveckla riktlinjer för hanteringen av olika typer av föremål. Vi anser därför inte att det finns någon anledning för att rikta ett tillkännagivande till regeringen i den här frågan. Det innebär att bör avslå motion 2016/17:3643 (M, C, L, KD) yrkande 4. Bredare samarbete inom hela museisektorn, punkt 4 (M, C, L, KD) av (M), (M), (M), Per Lodenius (C), (L), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3643 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 1. Att verka för ett rikt och nyskapande kulturliv som är tillgängligt för alla människor samt att bevara och tillgängliggöra kulturarvet är viktiga uppgifter för hela samhället. Att regeringen haft den tidigare alliansregeringens politik som grund för kulturarvspropositionen är i grunden bra. Regeringen kunde dock ha gått längre, varit tydligare och betydligt mer inkluderande och intagit mindre centralistiska perspektiv i många avseenden. Landets museer finns över hela och lockar varje år 26,5 miljoner besökare och är betydelsefulla för samhället utifrån ett både demokratiskt och ekonomiskt perspektiv. Räknar man även väldigt små museer finns det drygt 1 700 stycken som sysselsätter ca 6 000 årsarbetskrafter och genererar i intäkter. Det finns museer som är centrala, regionala, lokala, privata, stiftelseägda och ideellt drivna. Propositionen fokuserar helt och hållet på de 28 centrala statliga museerna med deras drygt 8 miljoner besökare. Regeringen verkar helt ointresserad av museisektorns bredd och saknar en politik för att de statliga museerna ska samverka med det övriga Museisverige. Alliansen ser mångfald som en styrka och en tillgång. Regeringens politik bör inte begränsas bara till de egna museerna utan aktivt arbeta för att skapa förutsättningar för att alla museer, oavsett huvudman, kan samarbeta. Vad vi här framhållit bör ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motion 2016/17:3643 (M; C, L, KD) yrkande 1. Justeringar i museilagen, punkt 5 (SD) av (SD) och (SD). – Vid avslag på reservation 1 – Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3645 av m.fl. (SD) yrkande 2. Regeringen menar att en ny museilag är nödvändig för att säkra museernas oberoende . Även kan se fördelarna med att lagstadga att museernas verksamhet ska vila på vetenskaplig grund. Det är av yttersta vikt att ogrundade påståenden om våra förfäder, våra omgivningar eller andra områden som är utgångspunkt för museiverksamhet inte sprids av offentliga institutioner, särskilt med tanke på den ideologisering som regeringen ger uttryck för i propositionen. Även om en museilag inte kan förhindra att ett museum sprider inkorrekt information är det viktigt att fastslå att all information museer sprider ska vara evidensbaserad i den mån det är möjligt. På s. 98 i propositionen uttrycker regeringen följande: ”Att museerna ska främja kunskap innebär att de utifrån sina specifika resurser, i form av samlingar de förvaltar, egen kunskapsuppbyggnad och förmedlingsmöjligheter, ska bidra till kunskap i samhället i stort.” För att förtydliga att museerna bör vila på vetenskaplig grund och att den information som förmedlas först och främst ska utgå från samlingarna eller annat insamlat material bör innebörden av ovanstående skrivning föras in i lagtexten. Likaså bör meningen på s. 102 om att all utåtriktad verksamhet på museerna ska ta sitt avstamp i sakkunskap föras in i lagtexten. Även om regeringen anger i propositionen hur lagtexten ska tolkas, anser vi propositionstexten vara tvetydig i frågor rörande saklighet och vetenskaplig grund med tanke på regeringens ideologiska skrivningar. Därför bör en större emfas läggas på ett vetenskapligt tillvägagångssätt i lagtexten. Detta bör föras in i den föreslagna lagens 8 § om kunskapsuppbyggnad. Ett ändamål om att förmedla fri åsiktsbildning blir överflödigt; eftersom museerna är kunskapsinstitutioner stärker de den fria åsiktsbildningen genom sin kunskapsförmedling. Rättsstaten och beslutsfattarna har till uppgift att säkra den fria åsiktsbildningen. Museernas uppgifter är att förvärva, förvalta, bevara, undersöka och förmedla immateriella och materiella vittnesbörd om människan och dess omvärld. Ska de göra detta vetenskapligt bör de inte ta hänsyn till åsiktsbildning över huvud taget. Skrivningen om fri åsiktsbildning i lagtextens 4 § bör således tas bort. Vad vi här framhållit bör ge regeringen till känna. Vid avslag på reservation 1 innebär det att bör bifalla motion 2016/17:3645 (SD) yrkande 2. Faddersystem för kulturarvsföremål, punkt 6 (SD) av (SD) och (SD). – Vid avslag på reservation 1 – Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3645 av m.fl. (SD) yrkande 3. vill utreda ett system som möjliggör att föremål som gallras omhändertas av privatpersoner eller olika institutioner i en sorts fadderskap. Det skulle ge fler möjligheten att komma i kontakt med kulturarvsföremål, även om föremålet är av ringa ekonomiskt värde, för stunden anses ha en låg marginalnytta för museerna och tillför väldigt lite till vår förståelse och kännedom rörande vårt historiska arv, som det avlastar museernas ständigt växande magasin. Vi ställer oss inte bakom regeringens förslag om aktiv samlingsförvaltning, dels för att även om sannolikheten för missbruk är låg innehåller lagen inte några sanktionsmöjligheter om ett museum mot förmodan aktivt skulle sabotera kulturarvsföremål, dels för att destruktion av föremål är en oåterkallelig gärning som kan få ödesdigra konsekvenser för framtidens historieskrivning oavsett hur sällan destruktion av ett föremål äger rum. Vi förespråkar i stället gallring utefter rådande principer. Vi föreslår att en utredning om denna form av föremålsvård och föremålsfadderskap tillsätts. Vad vi här framhållit bör ge regeringen till känna. Vid avslag på reservation 1 innebär det att bör bifalla motion 2016/17:3645 (SD) yrkande 3. Ändringar i kulturmiljölagen, punkt 7 (SD) av (SD) och (SD). – Vid avslag på reservation 1 – Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3645 av m.fl. (SD) yrkande 8. Regeringen föreslår ett antal ändringar i kulturmiljölagen (1988:950). ställer sig inte bakom alla ändringsförslagen och redogör här för hur vi anser att kulturmiljölagen bör formuleras. Regeringen väljer i propositionen att byta ut ordet ”vårda” mot ”förvalta” i 2 kap. 17 § kulturmiljölagen. Genom att man gör detta får lagen en helt annan innebörd som riskerar att straffa dagens och nästkommande generations arv. Att förvalta ett föremål måste inte betyda att man ska vårda det. Att vårda ett föremål innebär däremot att man förvaltar detta, oavsett skick, för att säkerställa att det inte riskerar att förstöras eller lämnas i oönskade händer. Vi hade önskat att man från regeringens sida valde både vårda och förvalta i lagtexten för att poängtera och tydliggöra betydelsen av kulturarvens tyngdvikt i samhället. I 4 kap. 11 § samma lag väljer regeringen att ta bort definitionen av vem kulturmiljön tillhör och vems arv som ska beaktas vid begravningsplatser. Genom att i den nuvarande lagen skriva ”vår kulturmiljö” tydliggör man att miljön tillhör oss alla, och det är en viktig ståndpunkt. Den gemensamma kulturmiljön ska givetvis även kunna benämnas som just vår gemensamma i lagboken, för vem annars tillhör den? Förklaringen till ändringen och borttagandet av ordet ”vår” framför kulturmiljön är oförsvarbar. Vill man känna en gemenskap och tillhörighet är det viktigt att denna signal även sänds ut från statens håll i lagtexten. I 5 kap. 1 § samma lag väljer regeringen att ta bort benämningen våra äldre svenska och utländska kulturföremål och att endast benämna dem som kulturföremål. Det blir ett principiellt ställningstagande från statens sida att inte längre vilja ta ett helhetsansvar för våra svenska och utländska föremål som ska föras ut ur landet oavsett anledning. Vi ifrågasätter detta ställningstagande då vi saknar en tillräcklig förklaring och skälig grund. Regeringen väljer i samma paragraf att dessutom sätta en ålder på kulturföremål som inte får föras ut ur landet utan särskilt tillstånd. Vi hade önskat att regeringen inte satte en åldersbestämning eller att de öppnade formuleringen genom att inte utesluta föremålets ålder som kan vara av stor betydelse för kulturarvet. Även i 5 kap. 10, 11 och 16 §§ väljer regeringen att ta bort benämningen om det nationella kulturarvet genom att bara definiera kulturarvet. Vi tycker det är högst beklämmande att man från regeringens sida återigen inte inser vikten av att definiera vårt nationella gemensamma kulturarv. Vad vi här framhållit bör ge regeringen till känna. Vid avslag på reservation 1 innebär det att bör bifalla motion 2016/17:3645 (SD) yrkande 8. Anpassning till , punkt 8 (SD) av (SD) och (SD). – Vid avslag på reservation 1 – Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3645 av m.fl. (SD) yrkande 6. Vad gäller utförsel av kulturföremål föreslår regeringen en anpassning till på området. Det innebär vissa ändringar i kulturmiljöförordningen (1988:1188) och kulturmiljölagen (1988:950). anser att regeringens argumentation för förändringar av lagstiftningen i det här avseendet är undermålig och motiveringen svag. En anpassning till EU i det här avseendet är varken önskvärd i sig eller skäl nog för den förändring som föreslås. Vad gäller utförandet av kulturarvsföremål ur landet bör inte svensk lagstiftning på kulturarvsområdet ta hänsyn till regelverk om fri rörlighet för varor och tjänster. Det är regel att när det kommer till kulturområdet får ingen ytterligare harmonisering ske, och det ska stå klart att kulturfrågor är en nationell angelägenhet. Vad vi här framhållit bör ge regeringen till känna. Vid avslag på reservation 1 innebär det att bör bifalla motion 2016/17:3645 (SD) yrkande 6. Kulturarvspolitikens inriktning samt finansiering och konsekvensanalys, punkt 9 (SD) av (SD) och (SD). – Vid avslag på reservation 1 – Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3645 av m.fl. (SD) yrkandena 1, 10 och 11. Regeringen föreslår i propositionen omfattande förändringar på kulturarvsområdet. Många av förändringarna innebär att medel och verksamheter flyttas, vilket i sig är rimligt, men även om det går att räkna med en viss effektivisering av olika verksamheter är det många samhällsorgan som får omfattande nya uppgifter. Regeringen har för vana att återkommande ge såväl som nya uppgifter utan att tillföra dem medel. Vidare får flera organ genom propositionens förslag omfattande nya uppgifter, däribland Kungl. , och folkminnen och . Vi anser att regeringen inte tillräckligt väl visar hur dessa organs nya uppgifter ska kunna av inom befintliga ekonomiska anslagsramar. Därför vill att regeringen återkommer med en tydligare redogörelse för finansieringen av propositionens förslag. I sin konsekvensanalys nämner regeringen inte . menar att det är sannolikt att regeringens halvering av anslaget till får omfattande konsekvenser för myndigheten och bevarandet av kulturarvsfastigheter, särskilt eftersom larmat om att halveringen av deras anslag i kombination med ett utökat uppdrag och ett övertag av fastigheter från inte resulterat i en hållbar situation för dem och omöjliggör för dem att fullfölja sina åtaganden. En konsekvensanalys som inte berör en konsekvens av denna magnitud är ofullständig. Det undergräver trovärdigheten i hela regeringens konsekvensanalys och gör det omöjligt för oss som beslutsfattare att känna oss trygga i regeringens bedömning. anser därför att en fullständig konsekvensanalys ska genomföras och framföras. Vad vi här framhållit bör ge regeringen till känna. Vid avslag på reservation 1 innebär det att bör bifalla motion 2016/17:3645 (SD) yrkandena 1, 10 och 11. En strategi för det samiska kulturarvet i , punkt 10 (M, C, L, KD) av (M), (M), (M), Per Lodenius (C), (L), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3643 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 6. Den samiska kulturen är ett viktigt exempel på det immateriella kulturarvet. Denna ursprungsbefolknings tro och sedvänjor är en viktig del av vårt immateriella kulturarv. I propositionen lyfter regeringen bara fram den samiska kulturen inom ramen för ideellt kulturarbete och ett resonemang om proveniens och samers rätt att återfå föremål av särskilda etiska skäl. Alliansen delar i grunden regeringens bedömning men anser att denna historiskt illa behandlade grupp är värd en mer utförligt formulerad politik. Det faktum att det bor fler samer i än i understryker behovet av en politik som inkluderar hela landet. ursprungsbefolkning är en viktig del av vårt gemensamma kulturarv. En strategi för hur det samiska kulturarvet kan värnas samt tillgodogöras bör tas fram. Vad vi här framhållit bör ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motion 2016/17:3643 (M, C, L, KD) yrkande 6. Kunskap om nationella minoriteter, punkt 11 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2209 av m.fl. (SD) och 2016/17:3645 av m.fl. (SD) yrkande 9 och 2016/17:2480 av (KD) och 2016/17:3642 av m.fl. (V) yrkande 2. tillstyrker många av regeringens bedömningar rörande de nationella minoriteterna och det samiska folket. Vi anser att regeringen gjort en balanserad avvägning i frågan om återlämnandet av kvarlevor och repatrierandet av kulturarvsföremål. Det är förhoppning att denna form av åtgärder kan läka de historiska sår som finns i relationen mellan det svenska folket och det samiska folket samt de övriga nationella minoriteterna. Däremot hade gärna sett att prioriteringen av de nationella minoriteternas behov lyfts fram tydligare, och att uppdraget till och folkminnen att se över behovet av att samla in, bevara och vetenskapligt bearbeta arkivmaterial med koppling till samerna, även hade inkluderat de estlandssvenska och finlandssvenska minoriteternas kulturarv. Vi anser vidare att det för en kulturarvsbevarande svensk myndighet borde vara mer prioriterat att bevara och levandegöra hela den svenska nationens kulturarv än att samla kunskap om användningen av invandrarspråk inom den svenska statens gränser. Vi anser också att det borde vara lika prioriterat att sprida kunskap om den svenska nationens samtliga språkvarianter som det är att sprida kunskap om de nationella minoriteternas språk. Till den svenska nationen räknar vi de finlandssvenska och estlandssvenska minoriteterna. Vi föreslår därför att förordningen (2007:1181) med instruktion för och folkminnen ses över i syfte att ge myndigheten ett uttalat uppdrag att bevara, levandegöra och samla kunskap om även finlandssvenskarnas och estlandssvenskarnas dialekter och kulturarv. Vad vi här framhållit bör ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motionerna 2016/17:2209 (SD) och 2016/17:3645 (SD) yrkande 9 och avslå motionerna 2016/17:2480 (KD) och 2016/17:3642 (V) yrkande 2. Kunskap om nationella minoriteter, punkt 11 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3642 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2016/17:2209 av m.fl. (SD), 2016/17:2480 av (KD) och 2016/17:3645 av m.fl. (SD) yrkande 9. För är det grundläggande att olika röster får komma till tals och att olika erfarenheter känns igen i den offentligt stödda kulturen. är inte ett land som enbart är svenskt och har aldrig varit det. Gränser har flyttats, invandring såväl som utvandring har alltid pågått och ovärderliga bidrag till vår kultur och vårt lands utveckling har lämnats. Den s.k. svenskheten är något relativt modernt. , i samband med krig och att landet fick en ny regeringsform, skedde en djupgående förändring och en helt ny identitet skapades. Det nya som skapades var inte bara något geografiskt och konstitutionellt nytt, utan det var också på ett avgörande sätt fråga om en mental förändring. Poesin, språket och historieskrivningen fick till stor del definiera den nya svenskheten. Nationalistiska strävanden efter att bygga enspråkiga stater i en mångkulturell värld har dock inneburit förtryck av minoriteter, så även i där både språken som finska, meänkieli och samiska och de människor som talade dessa språk fick utstå ett stort förtryck i skapandet av det nya . Detta ledde till att många berättelser och röster tystades då men även är tysta . Regeringen bör därför vidta åtgärder för att säkerställa att både de språk och de berättelser som fanns och som tillkommit senare får samma självklara utrymme när folkminnena ska nedtecknas och dokumenteras. Vad jag här framhållit bör ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motion 2016/17:3642 (V) yrkande 2 och avslå motionerna 2016/17:2209 (SD), 2016/17:2480 (KD) och 2016/17:3645 (SD) yrkande 9. Kunskap om nationella minoriteter, punkt 11 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2480 av (KD) och 2016/17:2209 av m.fl. (SD), 2016/17:3642 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2016/17:3645 av m.fl. (SD) yrkande 9. Sverigefinländarnas arkiv, som grundades med uppgift att bevara dokument rörande sverigefinskt liv och verksamhet samt stödja och främja sverigefinsk kultur och forskning, är en viktig i . Medlemmarna består av sverigefinska, finska och svenska föreningar, företag och enskilda människor. Arkivmaterialet, dvs. dokument, bilder, filmband, ljudband och levnadsberättelser, finns i Arningedepån och i stadsarkiv. Dessutom finns en stor del av arkivmaterial hos enskilda personer och föreningar, vilket betyder att materialet i begränsad utsträckning är tillgängligt för allmänheten.