· H401MJU9 · 2017-03-15 13:45:10 — Detta riskerar att leda till negativa konsekvenser för såväl lantbruks- som besöksnäringen, och det påverkar även kommunernas möjligheter att locka nya invånare genom att erbjuda attraktiva strandnära bostadstomter. vill att strandskyddet ska förändras så att kommunernas makt stärks och länsstyrelsernas möjlighet att överpröva kommunala bygglov i strandskyddslägen begränsas. Vi hävdar också att 100 meters strandskydd, tillsammans med allemansrätten och övriga skyddsformer, är fullt tillräckligt. I radioprogrammet kunde man få sig berättat att principen om fri utveckling i naturreservat visade sig vara förödande efter stormen . Efter stormen blåste mycket skog ned i naturreservaten, och i lät tusentals vindfällda granar ligga kvar. Det blev yngelhärdar för granbarkborren, som angrep skog i och utanför reservaten. I naturreservatet massförökade sig granbarkborren och dödade i stort sett all gammal granskog. Fram till var skogen stängd eftersom det var för farligt att gå in i reservatet på grund av alla döda träd som kunde falla omkull. Enligt de föreskrifter som gäller för får man varken avverka eller på annat sätt skada levande eller döda träd eller buskar, upparbeta vindfällen eller vidta någon som helst skogsbruks- eller skogsvårdsåtgärd. Det finns en stor risk när skogsbruk förbjuds i nationalparker att skadedjursangreppen i skogen ökar, till exempel efter stormfällning, och sedan sprider de sig till angränsande fastigheter. Vi anser därför att det av skötselföreskrifterna ska framgå att skogen ska kunna skötas i enlighet med gällande lagstiftning, i synnerhet skogsvårdslagen. har tagit beslut om att skapa buffertskogar på närmare runt . Det finns en risk att sådana här initiativ blir normgivande, med påbud från myndigheter och allmänhet att skapa så kallade buffertskogar, exempelvis runt samhällen, nationalparker, naturreservat och andra områden som kan anses ha ett socialt värde. Vi i motsätter oss därför denna utveckling. Vi debatterar miljö- och jordbruksutskottets betänkande Naturvård och områdesskydd. Som miljöpartist hade jag väldigt gärna sett att de motioner som vi nu ska debattera framför allt skulle ha handlat om att stärka naturvården och skydda fler naturområden. Men så är det inte alls. Majoriteten av de motioner som i samband med betänkandet lämnats in av den borgerliga oppositionen handlar i stället om ta bort skyddet av viktiga naturområden - marker som är speciellt viktiga för djur- och växtlivet och för oss människor. Vi debatterar nämligen , återigen, strandskyddet. Jag tänkte ta tillfället i akt att påminna oss alla om varför tidigare riksdagsledamöter i en gång tog besluten att stränderna skulle vara tillgängliga för alla, inte bara för vissa. lyfte faktiskt ledamöterna i en motion problemet med den hastigt framskridande exploateringen av stränderna. Jag tänkte citera dem: "Förmögna stadsbor lägga beslag på så gott som alla natursköna områden, som gränsa intill hav, sjöar och vattendrag. Miltals från staden bli på detta sätt strandområdena förvandlade till tomter och parker i enskild ägo. Hundratusentals människor, vilka äro bosatta i städerna och de tätbebyggda samhällena bli på detta sätt, trots att de äro bosatta i närheten av hav och sjöar, berövade möjligheter till friluftsbad och friluftsliv inom rimligt avstånd till sin bostadsort." Den efterföljande , som lämnade sitt slutbetänkande , djupdök i vad som höll på att hända och föreslog åtgärder. Ledamöterna i kommittén menade bland annat att "våra stränder böra betraktas såsom en för hela folket betydelsefull nationell tillgång, vars bevarande i ursprungligt skick av såväl sociala som andra skäl bör eftersträvas". är intressant och imponerande läsning. Den är imponerande därför att där finns en stor insikt kring vad som skulle hända om man inte satte stopp för bebyggelse på stränderna, och den är intressant därför att den så grundlig. Genom att hämta in synpunkter från samtliga län kom man till exempel fram till att den ökande strandbebyggelsen var något som väckte oro i så gott som hela landet. Men, herr talman, som vi alla vet kom det ett krig emellan, och först kom den första strandlagen. gav man länsstyrelserna i uppdrag att utse de områden där strandskydd skulle gälla. Det gjorde man för att trygga tillgången till platser för bad och friluftsliv för allmänheten. Men den lagstiftningen visade sig vara otillräcklig för att hejda den stora expansionen av fritidshus . beslutade därför 1975 om ett generellt förbud mot att bebygga stränderna, både vid kusten och i inlandet. Skärpningen var, och är, kopplad till en möjlighet att ansöka om dispens. Genom en lagändring 1994 utvidgades strandskyddets syfte till att också ge skydd för växt- och djurlivet. Då hade vi haft en miljörörelse, och en kunskap om strändernas betydelse, inte bara för människor utan också för växter och djur, hade letat sig in i den här kammaren och i lagstiftningen. Det är sedan. börjar det bli dags för oss som dagens politiker att ta nästa steg. Vi ska vara tacksamma för att tidigare riksdagspolitiker har månat om strandskyddet av ytterligare ett skäl. Att vi inte, som i övriga , har bebyggt stränderna innebär att vi, vid sidan av ett mer levande djur- och växtliv och tillgängliga stränder, också kommer att få mindre problem med de skred och översvämningar som ökar som en effekt av klimatförändringarna. Det kommer att minska både framtida problem och kostnader för oss. , med ansvar för miljömålet God bebyggd miljö, har en vision . De förväntar sig att vi då ska ha tagit de ökade riskerna med att bygga längs stränderna till följd av klimatförändringarna på allvar och lokaliserat all ny bebyggelse i mer skyddade lägen. Det är kvar - vi kanske borde börja närma oss den visionen , i stället för att fjärma oss. Vi borde lägga in även klimataspekten i lagstiftningen, till hjälp för kommunerna i deras planering och myndighetsutövning, till hjälp för människor som ska satsa sina pengar för att bygga en bostad i ett lämpligt läge och till hjälp för försäkringsbolagen, som är helt inne på linje: Att bygga nära vatten riskerar att bli väldigt kostsamt. Som jag sagt förändrades strandskyddet under den borgliga regeringens tid. Den regeringen införde bland annat ett regelverk kring så kallade LIS-områden, landsbygdsutveckling i strandnära lägen. Det är en reform som inte gett det utfall som de borgerliga partierna önskade sig. Barnfamiljer och andra bofasta har inte köat för att få bygga på stränderna i bygder där skolan har lagts ned och affären ligger bort. tycker att det är bra att regeringen nu gör en utvärdering av den reformen och andra lättnader i strandskyddet. Jag tycker att det då också är viktigt att ta reda på hur mycket av detta som har lett till mer fritidshus på stränderna. Det är ju något som, vilket den minnesgoda kanske kommer ihåg, sågs som ett stort problem . Jag tror personligen att ett attraktivt åretruntboende på landet handlar om helt andra saker än en privat strand. Det handlar om skolor, affärer och offentlig service och om möjligheter till bra huslån, även för den som vill bygga på landet. Det handlar om bra bredband, jobb, goda pendlingsmöjligheter, friluftsliv och vacker natur samt ett aktivt föreningsliv. Det handlar om gemensamma badplatser och simskolor - allt det där som gör det så attraktivt för oss att bo på landet. Självklart är det många av oss som gärna också ser vattnet från köksfönstret. Men det blir föga värt med en fin sjöutsikt om du aldrig kan ta dig ned till sjön, om stranden kantas av fritidshus och privata bryggor. anser att det är olyckligt att det har blivit lättare att bygga vid vatten i ett läge där det blir alltmer riskfyllt. Framtidens byggande ligger inte vid sjö- eller havskanten. Det är också viktigt att understryka att landsbygdens utveckling i stor utsträckning är beroende av de värden och möjligheter som strandskyddet för med sig, som orörd natur och allas vår tillgång till stränderna. Det står också i den reservation som tillsammans med Socialdemokraterna och har i det här betänkandet, reservation nr 6. Jag yrkar härmed bifall till den reservationen och i övrigt bifall till utskottets förslag i betänkandet. Som miljöpartist är jag väldigt glad och stolt över att vi nu har en regering som satsar på skydd av värdefull natur. Regeringens fördubbling av anslaget för skydd av värdefull natur får genomslag i hela landet. kommer vi att ta två viktiga och glädjande beslut i den här kammaren. Vi kommer att besluta att utöka storleken på två av våra nationalparker, Björnlandet i och i . Just har jag ett lite speciellt förhållande till. arrangerade jag och ett seminarium i om hyggesfritt skogsbruk. En av de medverkande kom från det statliga skogsbolaget . Kommunchefen i kommun hade satt sig på tåget och åkt upp till enkom för att vara med på seminariet. Jo, för att han och kommunens alla politiker var oroliga för hur kalhygges- och plantagebruk hotade kommunens största attraktion, . Det är kring den enda inflyttningen sker i denna utflyttningskommun. Det är också där de nya företagen startar. Kommunchefen tog tillfället i akt att rikta en vädjan till om att kring bruka de sista resterna av naturskogen med hyggesfria metoder. Kanske var vårt seminarium startskottet för en allt starkare proteströrelse i . Man kan också kalla det en konstruktiv dialog mellan kommunpolitiker, företagare och boende å ena sidan och å andra sidan. Hur som helst så blev resultatet att har lovat att utanför den nu snart utökade bruka skogen utan kalhyggen. Det är glädjande. Med hyggesfria metoder i skogen gynnar vi inte bara biologisk mångfald utan även friluftslivet, turismen och en levande landsbygd. Jag vill därmed yrka bifall till utskottets förslag om Björnlandet och och avslag på samtliga reservationer. Tack, , för det inlägget! Det har hänt ganska mycket . Till exempel var de flesta partier som sitter här inte riksdagspartier då: varken KD, eller . var inte med i EU, och hade ännu inte blivit statsminister i . Det har ju hänt en hel del . Jag skulle också, om den här reformen och om reformer generellt, vilja säga att en reform sällan är perfekt. Det är sällan en reform är för evigt. Det är många reformer som blir otidsenliga och behöver underhållas. Bidragssystemen är ett tydligt exempel på ett område som ständigt behöver politikernas uppmärksamhet. Mycket av det tar upp i sitt anförande handlar om strandskyddet - att strandskyddet är viktigt, att det ska bevaras och vara extensivt. vet jag att miljöminister , som har ansvar för de här frågorna, svarade på en skriftlig fråga om detta från , som är kristdemokratisk ledamot. I sitt svar skriver ministern att , landsbygdsutveckling i strandnära områden, i sig ska ses över och dessutom ha som syfte att främja utveckling i områden med god tillgång till vatten. Det känns som om det finns en dissonans mellan vad riksdagsledamoten säger och vad ministern säger. Min fråga till är: Vill inte att ska ses över, eller ska vi tolka det som att det miljöpartistiska statsrådet tänker se över i syfte att minska möjligheterna till utveckling i strandnära lägen? Tack, , för frågan! Nej, jag och tycker att det är en bra idé att se över LIS-reformen. Sedan tycker jag att det är viktigt att man gör det på flera sätt. Jag har själv varit med och pekat ut LIS-områden i min kommun. Då gjorde vi också avvägningar av vilka områden som är lämpliga med anledning av att det finns bra kollektivtrafik, skolor och affärer i närheten. Det skulle vara intressant att titta lite på hur man har pekat ut de här områdena och vilka områden som har blivit bebyggda och med vilka slags hus. Meningen med reformen var att man skulle få mer attraktiva åretruntboenden på landsbygden och inte bara fritidshus. Precis som jag sa i mitt anförande tycker jag att det är viktigt att man tittar på det också. Om man sedan ska förändra reformen eller inte får man väl ta ställning till när man ser hur det har fungerat. Då har jag en väldigt enkel följdfråga. Om man i är öppen för att lätta på strandskyddet på landsbygden i syfte att skapa åretruntboenden, är det då inte rimligt att man också vore öppen för att minska på strandskyddet i tätorterna för att där skapa åretruntboenden? I utskottstexten, där utskottsmajoriteten talar om hur man vill se över strandskyddet, säger man att man inte vill lätta på strandskyddet där det är ett högt exploateringstryck. Det borde väl ändå vara i tätorter och städer? Jag ser, precis som mina föregångare, som skrev , där man tittade på detta , att det just där vi är många som bor är ännu viktigare att värna strandskyddet. Där är det ju många som ska dela på de stränder som finns. I områden som är mindre tätbefolkade områden finns det ju färre människor. Jag måste också rätta och representant, som i sina anföranden sa att strandskyddet har utökats . Det är inte sant. Tvärtom har strandskyddet minskats till efter den översyn som gjordes. Det har minskat till 4 900. Det är viktigt att tänka på att det är ganska stora områden som vi har tagit bort ur skyddet. I vissa fall har det säkert varit motiverat, men i vissa fall kan man fundera på varför man har gjort så. Jag är alldeles övertygad om att alla kommuner i vårt land inom sina kommungränser vill skapa attraktivitet - attraktivitet för att människor ska bosätta sig där och för att människor ska skapa verksamheter som ger utveckling och därmed jobb i kommunen. Kort sagt: Man vill ha tillväxt i sin kommun. Går vi tillbaka i tiden är det lätt att konstatera att människor ofta lokaliserade sig vid vatten. De bygemenskaper som ofta uppstod har ibland utvecklats till lite större samhällen, kanske till och med städer. Alla kommuner som har denna typ av bosättningar, vilket är de allra flesta i vårt land, vill fortsätta utveckla sina områden. Man vill detta bland annat för att man vill ha en fortsatt allmän utveckling. Man vill ha fler som bor i kommunen. Kort och gott: Man vill ha tillväxt. Då kan man konstatera att behovet av bostäder i bostadsbristens är stort. Man kan konstatera att - som jag nu upprepar för tredje gången - alla vill ha fortsatt utveckling och tillväxt med jobb och verksamheter i kommunen. Men alltför begränsas dessa möjligheter av de strandskyddsregler som vi har . Den reform av strandskyddet som gjordes , som syftade till att skapa en mer flexibel tillämpning av de regler som gäller och som vi på det stora hela är överens om, har inte fått tillräckligt genomslag. Därför vill jag med skärpa och eftertryck yrka bifall till den text som är majoritetstext i betänkandet, som vi bland annat diskuterar vid det här tillfället. Till detta vill jag lägga att jag tycker att det finns en petitess som vi borde kunna bli överens om att ändra. Petitessen - jag betraktar det som en petitess - gäller detta: har det funnits ett undantag från gällande strandskyddsbestämmelser för jordbrukets och fiskets verksamheter. Hästen har under alla år fram till nu betraktats som ett jordbruksdjur. Men helt plötsligt har vi fått en tillämpning, trots att det inte har skett några förändringar i lagstiftningen på detta område, som innebär att det nu ska till dispenser för en viss typ av hästverksamhet som bedrivs nära vatten. Det är inte nog med detta. betraktas inte bara lite större sjöar och liknande som vatten, utan också vattendrag. Ja, jag vill nästan sträcka mig så långt att jag säger att det jag kallar för diken betraktar man som vatten i strandskyddslagstiftningens tillämpningar. Jag vill, herr talman, faktiskt använda mig av ordet absurt. Jag tycker att detta är absurt. Jag hoppas att vi i kan enas om att tillämpningen i denna del måste återgå till det som det var, nämligen att all verksamhet som berör de areella näringarna - då inkluderas självklart hästen - är generellt undantagen från att behöva söka tillstånd, dispens, för att få disponera ett strandområde. Detta inskränker möjligheterna för de attraktioner som gör att många skaffar sig en bosättning och utvecklar verksamhet och så vidare i landsbygdsområdena. Detta gör kort och gott livet lite tråkigare för riktigt många människor. Dessutom - det är en personlig synpunkt, men jag tror att många delar min uppfattning - kommer landskapet att bli förfärligt tråkigt och fult när de öppna markerna inte längre kommer att vara öppna eftersom betande djur, i det här fallet häst, inte kommer att få nyttja marken i fråga. Av detta skäl vill jag avsluta, herr talman, med att yrka bifall till reservation nr 7, punkt 6, för att inga misstag ska uppstå. Eftersom jag har varit inne på frågan om hästnäringen reagerade jag när före detta landsbygdsministern pratade om problemet med att hästnäring inte har samma möjlighet till undantag som en mjölkgård eller ett annat jordbruk. Jag vet inte om jag missförstod , men det lät som om denna bestämmelse hade poppat upp precis , . Men så är det inte alls. Detta är ett problem som har uppmärksammats under en rätt , för vi har en lagstiftning som tillkom innan vi hade just de här hästgårdarna ute på landet. Det är inte någon ny tolkning. Jag var med i en interpellationsdebatt här. Vi debatterade bland annat detta. ska vi se om det var med miljöministern eller om det var med landsbygdsministern - det måste ha varit den nuvarande landsbygdsministern. Vi tog upp detta, vad man skulle kunna göra och vad som var viktigt att göra. Därför skulle jag vilja fråga vad gjorde som jordbruksminister åt detta problem. Det är mycket lätt att svara på den frågeställningen. Vi gav i uppdrag, genom regeringsbeslut, att se över strandskyddet. Det uppdraget fick . De har redovisat det . Resultatet är inte till fyllest i alla delar, tycker jag - det är mitt tyckande. Men det var detta beslut som den dåvarande regeringen tog, och det är detta som ansvarig myndighet har genomfört. Ursäkta, , jag frågade vad gjorde som jordbruksminister just när det gäller hästnäringen. Det handlar om att hästnäringen inte ingår i detta undantag i lagstiftningen. Jord- och skogsbruk, fiske och renskötsel finns med i undantaget men inte hästnäringen. Jag ser det som en helt annan fråga än att göra en generell översyn av strandskyddet. fick inte något uppdrag att se över hästnäringen. När höll sitt anförande lät det som att man anser att små vattendrag ska omfattas av strandskyddet och att det också skulle vara någonting nytt. Det är inte alls så. Det är precis tvärtom. Man har tagit ett beslut om att det ska vara lättare att kunna bygga vid mindre vattendrag. Den tidigare lagstiftningen har varit omfattande när det gäller strandskyddet. har man lättat upp det skyddet. Det vill jag också ha sagt. Men återigen till frågan: Vad gjorde som minister när det gäller just det specifika problemet att inte hästnäringen har undantag när andra jordbruksnäringar på landsbygden har det? Jag måste upprepa mitt svar, med reservationen och tillägget att minnet inte alltid stämmer i alla delar. Men min minnesbild säger mig att det uppdrag som den dåvarande regeringen gav var att man generellt skulle se över tillämpningen av strandskyddet. En generell översyn inkluderar också verksamheter som ska undantas från den tillämpningen. Enligt min uppfattning ingår det alltså att se om inte hästen är ett lantbruksdjur och om därmed den generella dispensen, eller undantaget, skulle finnas. När det gäller de små vattendragen är det samma sak. Det jag har kunnat konstatera är: I många områden i vårt land, i många län i vårt land, har man inte gjort de borttaganden som jag tycker att man borde göra, apropå att alltför många små vattendrag är inkluderade i områden som omfattas av strandskyddet också . Vi debatterar naturvård. Vi debatterar också bildandet och utsträckandet av två nationalparker - och Björnlandet. Det är två nationalparker som vi i helt och hållet står bakom. Vi i välkomnar att regeringen med stöd från i budgeten nu satsar mer pengar än någonsin, skulle jag vilja säga, på just skydd av värdefull natur. Det är helt klart ett trendbrott om man jämför med tidigare borgerliga regeringar, som drog ned på detta område. Skydd av värdefull natur är väldigt viktigt. Vi har pratat om biologisk mångfald i och konstaterat att vi måste ha en stor biologisk mångfald för att kunna hantera framtida utmaningar, inte minst då vår planet blir varmare. Vi behöver natur och ekosystem som är motståndskraftiga mot dessa förändringar. Därför är det viktigt att skydda mer natur. Men det är inte bara viktigt att titta på de arealer som skyddas. Områden som skyddas måste också vara representativa, alltså ha ett värdefullt innehåll. Det måste finnas ett sammanhang mellan de här områdena så att det inte blir små plättar här och där som inte hänger ihop i ett större sammanhang. Kvaliteten på de skyddade områdena är alltså otroligt viktig. I betänkandet konstaterar utskottet att regeringen nu i princip har uppnått målsättning att skydda av våra havsmiljöer. Det är ett bra steg framåt. Vi i vill dock skydda mer. Vi menar att inte räcker, utan vi borde ha som målsättning att skydda åtminstone av våra hav. Det är även viktigt att se på kvaliteten i de skyddade till havs. Tittar man närmare på områden som , och , som är skyddade områden till havs, slås man av att där exempelvis tillåts yrkesfiske i väldigt stor skala. Även bottentrålning tillåts i en väldigt stor del av våra reservat. Bottentrålning ser vi inte så mycket av eftersom det sker under vattnets yta. En liknande verksamhet på land skulle handla om att lägga ut , väldigt tunga redskap och bara låter dem plöja ned allting som växer. Något sådant skulle vi självklart aldrig någonsin tillåta till lands och i synnerhet inte i ett naturreservat. Men det är precis detta som sker med våra reservat. Därför menar vi i att det är extremt viktigt att vi inte bara skyddar mer utan också att kvaliteten stärks i synnerhet i de reservaten, alltså de till havs. Det innebär till exempel att det borde vara självklart med ett förbud mot bottentrålning i naturreservat. Med anledning av detta vill jag yrka bifall till reservation 5. Strandskyddet har debatterats en del här. Jag vill verkligen ansluta mig till beskrivning av historiken bakom att vi har en lagstiftning kring strandskydd, nämligen att det är en del av vår allemansrätt i . Det har helt enkelt handlat om allmänhetens tillgång till dessa viktiga områden, att våra tidigare lagstiftare har tyckt att det inte är acceptabelt att man bara för att man har en tjock plånbok ska kunna kolonisera miltals av de finaste områdena i vårt land i form av stränder längs sjöar, hav och andra vattendrag. Därför har vi en lagstiftning som säger att man inte får bygga närmare än från strandkanten. Jag tycker att det här är en väldigt fin lagstiftning, för med den säger vi att allmänhetens tillgång i det här avseendet är viktigare än en helt och hållet oinskränkt äganderätt. Med denna lagstiftning säger vi inte bara att det handlar om allmänhetens tillgång, utan vi identifierar också de här strandnära områdena som väldigt viktiga för biologisk mångfald, vilket också är ett skäl till att vi har vårt strandskydd: Det är ytterligare ett sätt att skydda värdefulla biotoper, arter och så vidare. Dessvärre har strandskyddet i uppluckrats på ett, skulle jag säga, väldigt effektivt sätt. Under det tidigare, borgerliga styret fick vi till exempel de så kallade LIS-områdena, vilket innebär att man kan undanta hela strandnära områden för att få till stånd en så kallad landsbygdsutveckling, vilket helt enkelt betyder att man ska kunna bygga strandnära. Den tidigare, borgerliga regeringen har också sett till att det är kommunerna som vid sidan av kan ge dispenser för undantag gällande strandskyddet, och denna dispensgivning har varit extremt frikostig. Bara gavs det mer än 4 500 dispenser angående strandskyddet. Det finns även en del andra undantag som har gjorts och som innebär att dagens strandskydd tyvärr inte är vad det borde vara. inventering visar också att den totala arealen skyddad strandnära mark har minskat kraftigt i .