bet · H401JuU13 · 2017-05-11 00:00:00 — Av 29 kap. 1 § följer att straff, med beaktande av intresset av en enhetlig rättstillämpning, ska bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. I 29 kap. 4 § regleras betydelsen av återfall vid straffmätningen. Det framgår av bestämmelsen att rätten vid straffmätningen utöver brottets straffvärde ska ta hänsyn till om den tilltalade har gjort sig skyldig till brott, om inte förhållandet beaktas genom påföljdsvalet eller i tillräcklig utsträckning genom förverkande av villkorligt medgiven frihet. Vid denna bedömning ska särskilt beaktas t.ex. vilken omfattning den tidigare brottsligheten har haft, vilken tid som förflutit mellan brotten och om den tidigare och den nya brottsligheten är likartade. Vid bedömningen av om ett brott är att anse som ringa ska samtliga omständigheter vid brottet beaktas. Har ett brott begåtts på ett systematiskt sätt eller föregåtts av planering kan det enligt knappast anses som ringa (SOU 2013:85 s. 135 f.). I den nu aktuella propositionen anför regeringen att när det gäller vilka omständigheter som är av särskild betydelse för frågan om huruvida ett brott ska hänföras till en högre svårhetsgrad bör det inte införas någon ny omständighet som tar sikte på systematisk brottslighet. Det konstateras att detta kan beaktas inom ramen för sådana kvalifikationsgrunder som går ut på att gärningen varit av särskilt farlig art. Denna grund anges t.ex. i bestämmelsen om grov stöld. Att mer generellt införa en brottsintern grund som tar fasta på systematik vid brotten skulle inte lösa de problem som förknippas med att vissa förmögenhetsbrott utövas systematiskt. Det finns däremot en uppenbar risk för en felaktig tolkning som innebär att samtliga brott i ett systematiskt förfarande kan betraktas som grova brott eller att förekomsten av systematiska inslag i alltför stor utsträckning leder till att varje enskilt brott bedöms som grovt. En sådan utveckling är enligt regeringen inte önskvärd. Utskottet behandlade frågor om stöld och snatteri senast i betänkande 2015/16:JuU18 (s. 47 f.). Utskottet menade att systematiska stölder som drabbar företagare och boende på landsbygden skapar oro och frustration och borde tas på större allvar. Utskottet ansåg därför att den s.k. straffrabatten borde ses över och att en ny brottsrubricering som tar sikte på systematiska stölder borde införas. Utskottet föreslog att skulle tillkännage detta för regeringen. När det gäller gränsdragningen mellan snatteri och stöld vidhöll utskottet då sin tidigare uppfattning att det är en fråga för domstolarna att avgöra vilket lagrum som är tillämpligt och hur påföljden ska bestämmas i enskilda fall. följde utskottet (rskr. 2015/16:196). föreslog utskottet ett tillkännagivande om straffvärdesbestämning vid flerfaldig brottslighet (bet. 2014/15:JuU14 s. 62 f.). Utskottet kritiserade där den s.k. straffrabatten och ansåg att regelverket måste skärpas och ge uttryck för en strängare syn på flerfaldig brottslighet än vad som är fallet . följde utskottet (rskr. 2014/15:138). Utskottet behandlade även frågor om straffmätning m.m. i betänkande 2016/17:JuU16 (s. 41 f.). Utskottet fann då, bl.a. med hänvisning till prop. 2015/16:151, att det inte fanns anledning för att ta några ytterligare initiativ när det gäller straffet för flerfaldig brottslighet. Det kan nämnas att regeringen i skrivelse 2016/17:75 har anfört att man, utöver den nu aktuella propositionen, bereder tillkännagivandet om systematiska stölder vidare inom , och att man avser att skaffa ytterligare beredningsunderlag. Utskottet har i ett yttrande till anfört att inga kända beredningsåtgärder har vidtagits för att tillgodose tillkännagivandet och att det därför finns anledning att rikta kritik mot regeringen (yttr. 2016/17:JuU8y s. 15). Utskottet har tidigare markerat med vilket allvar det ser på den s.k. mängdbrottsligheten. Även om varje brott i sig inte anses tillhöra något av de allvarligare brotten medför de men, oro och otrygghet för dem som drabbas och stora kostnader för samhället. Brotten drabbar både privatpersoner och företagare. De senare drabbas inte sällan upprepade gånger. Bara en bråkdel av gärningsmännen lagförs. Detta gäller inte minst stöldbrotten. De personer som begår upprepade stölder av ringa slag döms oftast till böter. Det är enligt utskottet nödvändigt att se med större allvar på denna brottslighet. Det är därför viktigt att regeringen vidtar åtgärder som leder till att man vid bedömningen av straffvärdet för ett upprepat antal stölder av ringa slag ser dessa i sitt sammanhang, så att påföljden därmed kan stå i bättre proportion till den samlade brottsligheten. Utskottet föreslår därför att tillkännager detta som sin mening för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2016/17:3230 (M) yrkande 5. När det gäller motion 2016/17:2271 (M) konstaterar utskottet att den typ av organiserad brottslighet som motionärerna tar upp dels omfattas av den ovannämnda kvalifikationsgrunden för grov stöld att gärningen varit av särskilt farlig art, dels berörs av det tidigare gjorda tillkännagivandet om systematiska stölder. Utskottet finner mot denna bakgrund inte anledning för att göra något sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågar. Olovligt förfogande, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: antar 10 kap. 4 § regeringens förslag till lag om ändring i med den ändringen att orden "fängelse i högst " i första stycket ska bytas ut mot "fängelse i högst ". 2016/17:3700 av (SD) och bifaller delvis proposition 2016/17:131 punkt 1 i denna del. Inom flera områden i ligger nivåerna på straffen klart under vad som kan motiveras utifrån brottens allvar. Det är positivt att straffskalorna skärps för flertalet förmögenhetsbrott i regeringens förslag. Regeringen har dock inte på ett tillfredsställande sätt motiverat varför ett överlappningsproblem skulle medföra att straffmaximum för normalgraden av olovligt förfogande ska halveras från fängelse till fängelse . Jag är därför kritisk till den delen av förslaget. Inbrottsstöld, punkt 4 (S, MP, V) av (MP), i (S), (S), (S), Lawen Redar (S), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: 2016/17:3697 av m.fl. (M, C, L, KD). har tidigare tillkännagett för regeringen att straffet för bostadsinbrott bör skärpas och att rubriceringen inbrottsstöld bör införas, med en högre straffskala än för stöld (bet. 2014/15:JuU1, rskr. 2014/15:77, se även bet. 2014/15:JuU14, rskr. 2014/15:138). Tillkännagivandena har visserligen inte behandlats i propositionen. Regeringen uppger emellertid att den avser att hämta in beredningsunderlag och därefter återkomma till i frågan. Det finns inte anledning att föregripa detta. Vi anser därför inte att det finns skäl för att på nytt göra något tillkännagivande i denna fråga. stöld i butik, punkt 7 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1180 av (C) yrkandena 3 och 4. Småföretagare och deras personal utsätts i en oacceptabel utsträckning för stölder, hot och obehag. Det behövs åtgärder och ett samlat grepp för att göra livet för företagare tryggare. I vissa andra länder, t.ex. , finns ett system med ett förenklat förfarande för att besluta om böter för den som begår en mindre stöld i butik. Regeringen bör utreda hur ett liknande system kan införas i . Det bör därvid utredas om butikspersonalen själv ska kunna skriva ut en böteslapp när gärningsmannen tas på bar gärning och kan identifieras. Om det råder några oklarheter om bevisläget, ska polis kallas till platsen. Detta bör kunna ske utan att grundläggande rättssäkerhetsprinciper åsidosätts. En viktig del i detta är att bötesbeloppet, som bör vara schablonmässigt, tillfaller det utsatta företaget. Det skulle ge ett, om än litet, ekonomiskt incitament att beivra dessa stöldbrott. Upprepade stölder, punkt 8 (S, MP, V) av (MP), i (S), (S), (S), Lawen Redar (S), (V), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: 2016/17:2271 av och (båda M) och 2016/17:3230 av m.fl. (M) yrkande 5. Vi delar den uppfattning som motionärerna ger uttryck för i motion 2016/17:3230 (M) yrkande 5 om att det är nödvändigt att se med stort allvar på upprepade stölder, vilka medför olägenheter och lidande för både privatpersoner och företagare. har tidigare gjort ett tillkännagivande som rör systematiska stölder (bet. 2015/16:JuU18, rskr. 2015/16:196). Tillkännagivandet har inte behandlats i propositionen. Regeringen uppger emellertid att den avser att hämta in beredningsunderlag och återkomma till . Utskottet har tidigare uttalat att gränsdragningen mellan snatteri och stöld är en fråga för domstolarna och att det är upp till dessa att avgöra vilket lagrum som är tillämpligt och hur påföljden ska bedömas i enskilda fall. Det noterades då att det inte bara är det tillgripnas värde utan även övriga omständigheter som ska beaktas (2015/16:JuU18 s. 49). Vi vidhåller denna uppfattning. Mot denna bakgrund anser vi att det inte finns anledning för att göra något sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågar. När det gäller motion 2016/17:2271 (M) har vi ingen annan uppfattning än majoriteten. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2016/17:131 Grovt fordringsbedrägeri och andra förmögenhetsbrott: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i terrängkörningslagen (1975:1313). 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. 2016/17:3697 av m.fl. (M, C, L, KD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen före ska återkomma till med förslag som innebär att inbrottsstöld, med ett minimistraff om fängelse , införs som en ny brottsrubricering i , och detta tillkännager för regeringen. 2016/17:3700 av (SD): antar 10 kap. 4 § regeringens förslag till lag om ändring i med den ändringen att orden ”fängelse i högst ” i första stycket ska bytas ut mot ”fängelse i högst ”. Motioner från allmänna motionstiden /17 2016/17:432 av Boriana (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om ändring av brottsrubriceringen vid bilbrand och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:750 av Boriana (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att avskaffa böter som straffpåföljd för snatteri och stöld och döma till en annan påföljd om det finns en uppenbar risk att böter ej kommer att betalas och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1180 av (C): 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa ett förenklat bötesförfarande för ringa stöld i butiker och tillkännager detta för regeringen. 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att böter för ringa stöld i butiker ska tillfalla det drabbade företaget och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2271 av och (båda M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att genomföra en översyn av möjligheten att rubricera inbrott som bedöms vara en del av organiserad brottslighet med en högre brottsrubricering än stöld och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2371 av och (båda SD): 5.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda och skärpa lagarna kring oriktiga fakturor och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3230 av m.fl. (M): 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjligheten att ersätta brottsrubriceringen snatteri med brottsrubriceringen ringa stöld och tillkännager detta för regeringen. 5.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om vikten av att se upprepade snatterier eller stölder i ett sammanhang och att påföljderna i större utsträckning ska stå i proportion till den samlade brottsligheten och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3236 av m.fl. (M, C, L, KD): 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa brottet ringa stöld och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3255 av m.fl. (KD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om ringa stöld och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3469 av m.fl. (L): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ändra brottsrubriceringen snatteri till ringa stöld och tillkännager detta för regeringen. Förslag till lag om ändring i lagen (2017:000) om ändring i Härigenom föreskrivs att 9 kap. 4 § och 12 § i stället för deras lydelse enligt lagen (2017:000) om ändring i ska ha följande lydelse. Lydelse enligt SFS 2017:000 Den som genom olaga tvång för-mår någon till handling eller underlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skada för den tvingade eller någon i vars ställe denne är, döms, om inte brottet är att anse som rån eller grovt rån, för utpressning till fängelse i högst . Om brottet är ringa döms för ringa utpressning till böter. Den som genom olaga tvång för-mår någon till handling eller underlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skada för den tvingade eller någon i vars ställe denne är döms, om inte brottet är att anse som rån eller grovt rån, för utpressning till fängelse i högst . Om brottet är ringa, döms för ringa utpressning till böter eller fängelse . Om brottet är grovt döms för grov utpressning till fängelse i lägst och och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen 1. har innefattat våld av allvarligt slag, 2. har innefattat hot som påtagligt har förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp eller genom anspelning på ett våldskapital eller som annars har varit av allvarligt slag, eller 3. annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Det som föreskrivs i 8 kap. 13 § om inskränkning i åklagares åtalsrätt ska gälla även de brott som angetts i detta kapitel, dock inte grovt bedrägeri och grov utpressning. Bedrägeri eller bedrägligt bete-ende, som består i att någon gjort avtalsstridigt uttag på eget kredit- eller tillgångskonto, och bedrägligt beteende, som avses i 2 § andra stycket, får åtalas av åklagare endast om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Bedrägeri eller ringa bedrägeri som består i att någon gjort avtals-stridigt uttag på eget kredit- eller tillgångskonto och ringa bedrägeri som avses i 2 § andra stycket får åtalas av åklagare endast om åtal är motiverat från allmän synpunkt. Under den här mandatperioden har justitieutskottet på det straffrättsliga området behandlat och debatterat olika kapitel på straffrättsområdet. Utskottet har inriktat sig på framför allt straffrättens betydelse för den som har blivit utsatt för brott. Vi har ägnat tid åt unga människor, kvinnor och barn, och är det att slå ett slag för de äldre - för pensionärerna - och deras rätt att få leva ett gott och tryggt liv. I det här uppdraget blir det alldeles naturligt att reflektera över den samhällsmodell som den äldre generationen genom kreativitet, kunskap och kamp har utvecklat åt oss. Vi är riksdagsledamöter i ett land med en av världens mest framgångsrika samhällsmodeller. Samhällsmodellen går ut på att vi progressivt betalar skatt för att utjämna ekonomiska skillnader, för att barnen ska kunna gå i skolan, för att de sjuka ska ha rätt till vård och för att de äldre ska ha rätt till en kvalitativ äldreomsorg. Det är en samhällsmodell som leder till en stark ekonomi och som värnar om att ingen i samhället ska behöva gå arbetslös. Människor ska ha rätt till sociala försäkringar och en basal trygghet. Dessvärre ser vi att vi - liksom på många andra områden - behöver jämna ut den klassklyfta som består i att allt färre har en god pension att se fram emot på ålderns höst. En alltför stor grupp pensionärer saknar en ordnad pension. Det åligger samtliga partier att lösa den här trygghets- och rättvisefrågan. Den socialdemokratiskt ledda regeringen har börjat med att sänka skatten för pensionärer, men vi vet alla att betydligt mer måste till. Inom justitiepolitikens område ser vi att de äldre är en särskilt sårbar grupp. Äldre utsätts för vissa typer av brottslighet när fysiken är vad den en gång var. Levnadssättet innan all rationalisering har också blivit föremål för kriminalitet, till exempel när större kontantuttag görs för att betala räkningar och handla. Dessutom är ensamheten bland de äldre ett omfattande samhällsproblem, framför allt när den gör att okända personer obemärkt kan ta sig in hos en äldre som har öppnat ytterdörren. Genom kunskap och informationsspridning kan mycket av brottsligheten mot äldre förebyggas. Men sedan finns det nya typer av brott och nya gärningar som behöver kriminaliseras. Ett sådant nytt mönster är föremål för den här debatten och för regeringens proposition. Systematiska fakturabedrägerier har förekommit , men de har vuxit i omfattning. Teknikutvecklingen bidrar till att bedrägerierna har blivit mer avancerade och riktar sig till sårbara målgrupper i samhället. Det drabbar särskilt de äldre. handlar det om mindre belopp, men genom en avancerad systematik riktar bedrägerierna sig till många och omsätter på så sätt stora belopp. Det är ofta systematiken som är utmaningen för polisen att utreda. Varje enskilt brott måste styrkas. Det gör också att omfattningen av brottets karaktär inte har fått genomslag i straffmätningen. Bedrägeri förutsätter höga beviskrav gällande rekvisitet vilseledande. Varje enskilt vilseledande måste styrkas, vilket i praktiken innebär att en åklagare måste förhöra varje målsägande om varje enskild faktura och skälet till att den brottsutsatte har betalat fakturan. Problemet är att bluffakturor i stora antal innebär att brottet inte fokuserar på gärningsmannens handlingssätt och systematik utan på konsekvenserna för den enskilde i varje enskilt fall. Vad vi därför ska lagstifta om är införandet av en ny straffbestämmelse som säger att den som riktar betalningsuppmaningar till en vidare krets i syfte att vilseleda till handling som innebär för gärningsmannen och skada för mottagaren ska dömas för grovt fordringsbedrägeri till fängelse i lägst och högst . Det ska alltså inte längre behövas något förhör med varje enskild målsägande, utan straffansvaret inträder när avsändaren har förmedlat eller avsänt uppmaningen. Förberedelse till sådan handling ska också kriminaliseras. Utöver en nykriminalisering presenterar regeringen ett flertal förslag som tar sikte på förmögenhetsbrotten i allmänhet. Det handlar om beteckningar, rubriceringar och gradindelning av brotten. Bland annat är det tillgrepp av fortskaffningsmedel, egenmäktigt förfarande, olovlig energianvändning, ocker, häleri, svindleri och olovligt brukande som kommer att ha en grov svårighetsgrad. Kvalifikationen för grov stöld ska också kompletteras så att den särskilt ska beaktas när intrång görs i bostad eller i de fall när det handlar om en sak som någon burit på sig eller haft i sin omedelbara närhet. Med den här propositionen blir det också justeringar i dessa straffskalor. Dagens proposition behandlar viktiga områden och avser att skydda de särskilt sårbara målgrupper som vi har i samhället och som riskerar att utsättas för bedrägeri och bluffakturor. Jag menar att det här är viktig politik för att komma åt den kriminalitet som drabbar äldre. Den hänsynslöshet som drabbar en redan ekonomiskt utsatt grupp ska därför vara kännbar för den som begår brottet. Avslutningsvis har vi socialdemokrater reserverat oss mot utskottets förslag till tillkännagivande gällande inbrottsstöld och upprepade stölder. Inbrottsstöld som brottskategori har jag kommenterat i andra straffrättsliga debatter, och min uppfattning är att det är så att gärningen är kriminaliserad under beteckningen grov stöld. Annars delar vi uppfattningen att områdena kontinuerligt ska följas av justitieutskottet men att frågan ska behandlas när ytterligare beredningsunderlag finns. Därför står vi bakom våra reservationer, men vi kommer inte att yrka bifall till dem. Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Det är kanske inte så vanligt när man befinner sig i opposition, men i det här fallet är det som har tagit ledningen för hur man ska arbeta med dessa frågor, oavsett vad man från Socialdemokraterna säger om att man ska slå ett slag för de äldre. Det tycker jag verkligen att man ska göra. Det är viktigt. Den här brottsligheten drabbar äldre människor hänsynslöst. Normalt talar man inte så mycket om integritetskränkningar och upplevelser som innebär att man känner en stor otrygghet efter förmögenhetsbrott, men i de här sammanhangen finns det anledning att tala om det. Jag kan inte låta bli att kort berätta varför jag känner att detta är väldigt angeläget. En gång i tiden när jag arbetade som polis förekom det - precis som - ganska många bostadsinbrott. De äldre människor och ålderspensionärer som hade fått sitt hem uppochnedvänt och kära ägodelar - sådant som inte hade annat än affektionsvärde - stulna förstod inte vilket ekonomiskt värde som gammalt arvegods hade, ägodelar som familjen kanske hade ägt sedan generationer tillbaka. Dessa äldre blev väldigt otrygga efter det här. Tragiskt nog fick man ofta åka tillbaka till samma adress när människor hade avlidit efter det att de hade drabbats av inbrott. Jag kan inte dra någon annan slutsats än att många av de äldre och sköra människor som drabbades av inbrott tog väldigt illa vid sig av den här typen av brott. Därför är det viktigt - precis som det som är bakgrunden till det här betänkandet - att man ska se allvarligare på förmögenhetsbrott som har en integritetskränkande karaktär. Det finns också anledning att se allvarligt på just inbrottsstöld i bostäder. Det är någonting som har lämnat ett tillkännagivande om till regeringen. har regeringen inte gjort någonting på detta område. Det här handlar om att slå ett slag för de pensionärer som vi talar om. När någon bryter sig in i andra människors hem och äldre, värnlösa och skyddslösa drabbas ska den personen bli straffad för det på ett konsekvent och rimligt sätt. Vi har som sagt lämnat två tidigare tillkännagivanden. I det ärende och i den proposition som har lagts på bord hade regeringen kunnat ta in ett beredningsunderlag och föra in detta. Det har dock inte skett. Därför finns nu ytterligare ett tillkännagivande, ett tredje, om inbrottsstöld, och detta är tidssatt. ska regeringen återkomma till med ett förslag till en ny straffbestämmelse om inbrottsstöld. Jag vet inte varför det inte finns något intresse för att ta tag i frågan. Visserligen sker skärpningar i ärendet när det gäller kvalifikationsgrunden. döms den som gör sig skyldig till ett inbrott i bostad - det kan handla om permanentbostad eller fritidshus - för grov stöld. Men det rör sig inte om en egen brottsrubricering som påvisar allvaret. Grov stöld kan ju också handla om att stjäla en handväska som någon bär på sig eller har i sin närhet. Det är inte riktigt samma sak som att få hela sitt hem vänt uppochned och kanske få gammalt arvegods stulet. Vad avser systematik i brottsligheten hade det med beredningsunderlaget i propositionen varit möjligt att införa systematik som kvalifikationsgrund. innefattas detta i begreppet "brott av särskilt farlig art". Det gäller exempelvis om stölder har varit av särskilt farlig art. Regeringens argumentation för varför systematik inte ska införas som kvalifikationsgrund är att det skulle innebära en uppenbar risk för felaktig tolkning. Jag förstår inte detta resonemang. Med tanke på att jag även har sett detta i domstol vet jag att det finns många fall med serier av snatterier där personer har dömts för snatteri, trots att det samlade värdet på det som har stulits kanske har varit . Om det hade stulits vid ett enda tillfälle hade det handlat om stöld, men i dessa fall har personen dömts för snatteri. Man kan fråga sig vilket som är allvarligast.