bet · H401FiU28 · 2017-02-17 00:00:00 — Medgivande för att ge kredit till föreslår att medger att ingår ett nytt avtal om en kredit till () på 7,4 miljarder s.k. särskilda dragningsrätter (SDR). SDR är IMF:s speciella valutaenhet, och 7,4 miljarder SDR motsvarar ca . slöt IMF bilaterala låneavtal med ett antal medlemsländer, inklusive , för att stärka sina utlåningsresurser. Avtalen löper ut , och om inte avtalen ersätts med nya minskar IMF:s utlåningsresurser med cirka en tredjedel. Både IMF och anser att det osäkra världsekonomiska läget motiverar att IMF även i fortsättningen har tillgång till bilaterala krediter vid sidan av det permanenta medlemskapitalet och det lite mer långsiktiga lånearrangemanget NAB (New Arrangement to Borrow). Enligt utskottet är IMF en viktig global finansiell institution, och det är avgörande att IMF har tillgång till de resurser som krävs för att hantera kriser i det internationella betalningssystemet. är en liten öppen ekonomi med stor utrikeshandel, och är därför starkt beroende av stabila marknader och ett väl fungerande internationellt betalningssystem. framställning 2016/17:RB3 Medgivande för att ge kredit till . Utskottets förslag till riksdagsbeslut Medgivande om kredit till Bilaga Förteckning över behandlade förslag Tabell 1 låneåtaganden till IMF Tabell 2 Uppskattning av långivare i det nya bilaterala avtalet Utskottets förslag till riksdagsbeslut Medgivande för att ge kredit till IMF medger att får ingå ett avtal med om en kredit på 7,4 miljarder SDR, särskilda dragningsrätter, motsvarande ca . Därmed bifaller framställning 2016/17:RB3. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (S), (M), (S), (SD), (M), (S), (MP), (M), (S), (SD), (L), (V), (S), (M), (C) och (KD). I framställning 2016/17:RB3 Medgivande för att ge kredit till föreslår att medger att ingår ett avtal om en kredit till () på 7,4 miljarder SDR (särskilda dragningsrätter), motsvarande ca . Avtalet är en del i ett paket med flera bilaterala kreditavtal mellan IMF och en del medlemsländer för att stärka IMF:s utlåningskapacitet. De bilaterala krediterna är ett komplement till IMF:s medlemskapital och IMF:s tillgång till resurserna i lånearrangemanget NAB (New Arrangement to Borrow). Medgivande om kredit till Utskottets förslag i korthet godkänner att ingår ett avtal om en kredit på 7,4 miljarder särskilda dragningsrätter (SDR) till (), motsvarande ca . slöt IMF bilaterala låneavtal med ett antal medlemsländer, inklusive , för att stärka sina utlåningsresurser. Avtalet mellan och IMF förfaller . Det nya avtalet ersätter det gamla avtalet och gäller som längst till . Enligt utskottet är det viktigt att IMF har de resurser som krävs för att hantera kriser i det internationella betalningssystemet. är en liten öppen ekonomi med stor utrikeshandel, och är därför starkt beroende av ett stabilt och väl fungerande internationellt betalningssystem. I de kommande diskussionerna om IMF:s resursbehov bör sätta fokus på frågan om permanenta utlåningsresurser i form av medlemskapital i stället för tillfälliga resursförstärkningar i form av t.ex. bilaterala kreditavtal med ett begränsat antal medlemsländer. Utskottets uppfattning är att merparten av IMF:s utlåning bör finansieras genom medlemskapital. Bilaterala krediter bör endast förekomma i begränsad omfattning och under begränsade perioder. Till följd av finanskrisen tecknade () /13 bilaterala låneavtal med 35 medlemsländer om totalt 282 miljarder SDR (särskilda dragningsrätter), motsvarande nästan , för att stärka sin utlåningskapacitet. bidrog efter ett riksdagsbeslut med 6,7 miljarder SDR (då motsvarande ca ). Låneavtalen löper ut (avtal med IMF löper ut ). beslutade att IMF ska ingå nya avtal med medlemsländerna. Enligt IMF är utsikterna för världsekonomin fortfarande osäkra. Det finns en risk för att flera länder framöver kan behöva söka finansiellt stöd från IMF, och om IMF inte ingår nya låneavtal minskar utlåningsresurserna med cirka en tredjedel. har därför fått en förfrågan från IMF om kan bidra med ett nytt bilateralt lån i ungefär samma omfattning som det tidigare lånet. meddelade IMF-chefen att IMF dittills fått utfästelser om nya bilaterala lån från 25 medlemsländer om totalt . IMF:s utlåning finansieras i första hand av medlemskapitalet (de s.k. kvoterna). Medlemskapitalet svarar efter den senaste förstärkningen för av IMF:s totala utlåningsresurser. Utöver medlemskapitalet har IMF också tillgång till två särskilda lånearrangemang – NAB (New Arrangement to Borrow) och (General to Borrow). Tillsammans svarar de för av IMF:s resurser. lånar IMF även bilateralt från ett antal medlemsländer. Dessa medel står för de återstående av IMF:s nuvarande låneresurser. För att de länder som lånar ut till IMF bilateralt ska behandlas lika är avtalen mellan IMF och medlemsländerna standardiserade (vissa marginella skillnader kan dock förekomma på grund av olika juridiska förutsättningar i de enskilda länderna). Villkoren i de aktuella avtalen överensstämmer i stora delar med de avtal som tecknades /13. Huvuddragen i låneavtalet mellan och redovisas i punkterna nedan: • är utställt i SDR, och IMF har rätt att maximalt låna 7,4 miljarder SDR, motsvarande ca . • åtagande att låna till IMF gäller till . IMF kan, efter medgivande, förlänga avtalet till . Slutdatumet är alltså , vilket det är i samtliga låneavtal som IMF nu sluter med olika medlemsländer. • Om IMF utnyttjar avtalet kan fonden som huvudregel låna i högst från lånetillfället. Efter långivarens medgivande kan dock återbetalningstiden förlängas med upp till . • De bilaterala lånen måste aktiveras för att säkerställa att de endast används som en förstärkning av IMF:s ordinarie finansieringskällor (medlemskapitalet och lånearrangemangen NAB och ). För att lånen ska aktiveras krävs att IMF:s kvarvarande utlåningsresurser understiger 100 miljarder SDR och att NAB är aktiverat eller tömt på resurser. Dessutom måste av långivarna rösta för en aktivering av avtalen. Detta är nytt i förhållande till de avtal som slöts /13 och ger långivarna ett större inflytande över när resurserna får användas. • kan begära att avtalet avslutas eller att givet lån återbetalas om t.ex. får betalningsbalansproblem. Sådana beslut fattas av IMF efter att man beaktat skäl för att avtalet ska avslutas eller att lån ska återbetalas . • IMF har rätt att låna via avtalet med för att betala tillbaka lån till annan bilateral långivare som begärt att lån ska återbetalas. • Räntan på de medel som lånas ut till IMF utgörs av den s.k. SDR-räntan, vilken är en sammanvägd ränta. SDR-räntan har ett golv på (SDR-räntan uppgick ). • har rätt att välja vilken av valutorna amerikanska dollar, euro, brittiska pund, japanska yen eller kinesiska yuan som lånas ut under avtalet. IMF har rätt att betala tillbaka lånet i någon av dessa valutor eller i kronor eller i SDR. delar IMF:s bedömning att det världsekonomiska läget motiverar att IMF fortfarande har tillgång till lånade medel som ett komplement till IMF:s medlemskapital och resurserna i NAB. De bilaterala lånen är ett angeläget stöd till stabiliteten i det internationella betalningssystemet. anser att bördefördelningen mellan länderna, dvs. den relativa storleken på de enskilda ländernas lån, kommer att vara rimlig eftersom flertalet av de långivare som deltog /bilaterala låneavtal och ytterligare några länder förväntas delta i den nya låneomgången. Enligt är utlåning till IMF förknippad med mycket låg risk. Medlen lånas ut till IMF som i sin tur lånar vidare till tredje land, och IMF bär kreditrisken. IMF har aldrig gjort några kreditförluster på sin utlåning. För att ska få ingå ett bilateralt avtal med IMF krävs medgivande. föreslår därför att medger att banken ingår ett avtal om en kredit till IMF på 7,4 miljarder SDR (). Beloppet ligger inom ramen för den låneutfästelse på som gjorde till IMF /bilaterala lån. Under finanskrisen beslutade den s.k. G20-gruppen att IMF:s utlåningsresurser skulle tredubblas. beslutade att EU:s medlemsländer skulle bidra med i tillfälliga krediter. Efter en framställning från beslutade att medge att banken fick ingå ett låneavtal med IMF om ett belopp på , vilket motsvarade andel av EU:s utlovade kredit (framst. 009/10:RB2 och bet. 2009/10:FiU13). beslutade att medge att deltog i ett utökat NAB. I beslutet ingick att åtagande i NAB ökade från 0,85 miljarder SDR till 4,4 miljarder SDR. Det större åtagandet i NAB ersatte det bilaterala avtalet om en kredit på som beslutade om (framst. 2009/10:RB7 och bet. 2010/11:FiU17). Till följd av bl.a. skuldkrisen i euroområdet enades om att låna ut till IMF i form av temporära bilaterala lån. Ungefär beslutade att verka för en kredit till IMF på . uttalade att man skulle verka för ett bilateralt lån på . Efter en framställning från beslutade att medge att banken fick ingå ett bilateralt avtal med IMF om en kredit på 6,7 miljarder SDR, motsvarande ca (framst. 2011/12:RB5 och bet. 2012/13:FiU17). beslutade att medge att fick ingå ett kreditavtal med IMF om högst 500 miljoner SDR, motsvarande . Beslutet gällde dock inte en förstärkning av IMF:s reguljära resurser utan utlåning till låginkomstländer via IMF:s fond Poverty Reduction and Growth Trust (framst. 2015/16:RB3 och bet. 2015/16:FiU40). yttrade sig finansutskottet till utrikesutskottet över regeringens skrivelse Redovisning av verksamheten i , Världsbanksgruppen samt de regionala utvecklings- och investeringsbankerna 2014 och 2015. I yttrandet delade utskottet regeringens bedömning att det är viktigt att den pågående översynen av IMF:s resurssituation är bred och bl.a. tar ställning till i vilken utsträckning man kan förlita sig på tillfälliga resursförstärkningar från medlemsländerna eller om det behövs ett mer permanent kapital (skr. 2015/16:145 och yttr. 2016/17:FiU1y). Hur stor är risken för kreditförluster? bedömning är att utlåning till IMF är förknippad med en mycket låg risk. Historiskt har IMF aldrig haft några kreditförluster på sin reguljära utlåning. Däremot har det hänt att länder inte har betalat , t.ex. . IMF har visserligen skrivit av lån till utvecklingsländer, t.ex. 2008. Avskrivningarna har dock räknats som bistånd och finansierats vid sidan av IMF:s reguljära finansiering. Även om risken för att IMF ska göra kreditförluster är liten går den inte att helt negligera eftersom IMF ger lån till länder som inte kan låna på annat sätt och att lånen oftast är relativt stora i förhållande till låntagarlandets BNP. Risken begränsas dock bl.a. av att IMF har status som prioriterad fordringsägare vid omstrukturering av ett lands skuld, att lånevillkoren är strikta och kopplade till ett låneprogram och att delutbetalningar av lån föregås av en översyn och beslut av . Långivare till IMF, t.ex. , står inte för kreditrisken vid utlåning till tredje land, utan det gör IMF: även om ett land inte betalar sin skuld till IMF måste IMF ändå betala sin skuld till . För att kunna betala sina långivare har IMF byggt upp en reserv (den s.k. precautionary balance). Reserven består huvudsakligen av tidigare erhållna ränteintäkter och får användas för att täcka inkomstbortfall och eventuella kreditförluster. Reserven uppgick till 14,2 miljarder SDR, vilket motsvarade av IMF:s utestående lån eller av IMF:s totala lånekapacitet . Vid sidan av reserven har IMF andra tillgångar som skulle kunna användas för att täcka eventuella förluster. En sådan tillgång är IMF:s guldinnehav som har ett marknadsvärde på ca 80 miljarder SDR. Guldinnehavet får visserligen inte användas för att täcka förluster, men i slutändan är det medlemsländerna som bestämmer användningen. En försäljning av IMF:s guld kräver stöd från av medlemsländernas röster och måste genomföras med hänsyn till eventuell marknadspåverkan. Varför 7,4 miljarder SDR? När godkände det bilaterala lånet 2012/13 var lånesumman 6,7 miljarder SDR. I det nu aktuella lånet ligger lånesumman på 7,4 miljarder SDR. Utgångspunkten för storleken på bilaterala lån till IMF är det lånelöfte på som gav inför IMF:s vårmöten . Lånebeslutet på 6,7 miljarder SDR motsvarade ca utifrån de då gällande valutakurserna. Den nu aktuella lånesumman på 7,4 miljarder SDR motsvarar också ca utifrån nu gällande valutakurser. Aktivering av låneavtalen och hur mycket har IMF använt av de tidigare bilaterala lånen? För att de bilaterala lånen ska aktiveras krävs att IMF:s kvarvarande utlåningsmedel understiger 100 miljarder SDR och att NAB är aktiverat eller tömt på resurser. Nytt i det aktuella avtalet är att av långivarna dessutom måste rösta för en aktivering av avtalen. Det ger långivarna ett större inflytande över när resurserna får användas. NAB förstärktes kraftigt och har aktiverats tio gånger (för en period av varje gång). Trots det har de bilaterala avtalen /13 aldrig aktiverats. IMF har alltså inte behövt låna medel från den bilaterala upplåningen för att klara sin reguljära utlåning –2016. NAB avaktiverades (lades i viloläge) när överenskommelse om en fördubbling av medlemskapitalet trädde i kraft i samband med att godkände överenskommelsen . Hur stort åtagande har gentemot IMF efter det nya bilaterala lånet? Som framgår av tabell 1 uppgick totala låneåtagande till IMF till drygt 14,2 miljarder SDR, motsvarande , . Om det bilaterala avtalet /13 ersätts med det nya föreslagna lånet stiger totala åtagande till knappt 15 miljarder SDR, motsvarande (utifrån valutakurserna ). Tabell 1 låneåtaganden till IMF Nya lånearrangemanget, NAB Lån inom PRGT (Poverty Reduction and Growth Trust)¹ Totalt före nytt bilateralt lån Totalt efter nytt bilateralt lån ¹ IMF:s utlåningsfacilitet för låginkomstländer. Finansieras separat och inte genom IMF:s reguljära utlåning. Vilka länder deltar i det nya bilaterala låneavtalet? Det finns inga aktuella uppgifter på hur många länder som kommer att delta i det nya bilaterala avtalet. I tabell 2 görs ett försök till uppskattning. har låneavtal godkänts och/eller undertecknats av 18 länder. Av dessa är fyra nya långivare – , , och . I 16 länder, däribland , pågår en process för att godkänna avtalet. Av dessa är två nya långivare – och . Av de länder som tidigare gett bilaterala lån till IMF har sju ännu inte gett besked, däribland . Tabell 2 Uppskattning av långivare i det nya bilaterala avtalet Lån 2016/17 ¹ Ja = har godkänt låneavtalet eller landet har redan skrivit under låneavtalet och avtalet är aktivt. n/a = ingen information. Förväntas = landet har indikerat att det är villigt att teckna nytt lån och befinner sig i interna beslutsprocesser. Källa: och . Utskottet anser att IMF är en viktig internationell finansiell organisation, och att det är avgörande att IMF har tillgång till de resurser som krävs för att kunna hantera kriser i det internationella betalningssystemet. Detta är inte minst viktigt för som är en liten öppen ekonomi med stor utrikeshandel och därför är starkt beroende av stabila marknader och ett väl fungerande internationellt betalningssystem. åtaganden gentemot IMF ligger på drygt 14,2 miljarder SDR, vilket motsvarar ca – ca via medlemskapitalet (s.k. kvot) i IMF, tillfälliga kreditåtaganden på ca via lånearrangemanget NAB och ca via ett bilateralt kreditavtal med IMF. med IMF löper ut . Det slöts och var en del av en tillfällig resursförstärkning av IMF till följd av bl.a. skuldkrisen i euroområdet. beslutade att IMF skulle teckna nya bilaterala avtal med medlemsländerna när avtalen /2013 löper ut. förslår därför i sin framställning att ska medge att tecknar ett nytt avtal om en kredit till IMF på 7,4 miljarder SDR, motsvarande ca . Avtalet ska löpa till som längst . Både IMF och anser att det osäkra världsekonomiska läget motiverar att IMF har fortsatt tillgång till lånade resurser vid sidan av medlemskapitalet och det lite mer långsiktiga lånearrangemanget NAB. Om inte nuvarande bilaterala avtal ersätts med nya minskar IMF:s utlåningsresurser med cirka en tredjedel, vilket kan äventyra stabiliteten i det internationella betalningssystemet. Utskottet ser ingen anledning att ifrågasätta IMF:s och bedömningar. Utskottet anser därför att bör godkänna att ingår ett nytt kreditavtal med IMF på 7,4 miljarder SDR i enlighet med de villkor och förutsättningar som redovisas i framställning. Principiellt anser utskottet att finansiering via bilaterala låneavtal med medlemsländerna endast bör förekomma i begränsad omfattning och under begränsade perioder för att täcka tillfälliga eller oförutsedda behov. Merparten av IMF:s utlåning bör i stället finansieras genom det permanenta medlemskapitalet, som också styr ländernas inflytande och röststyrka i organisationen. Trots förra årets fördubbling svarar medlemskapitalet för endast av IMF:s utlåningsresurser, medan lånearrangemanget NAB (inklusive ) svarar för och de bilaterala lånen för av resurserna. Innan förstärkningen var andelen tillfälliga resurser ännu större. För del har tillfälliga krediter via NAB och bilaterala krediter svarat för av åtagande gentemot IMF. påbörjas i och mellan medlemsländerna en diskussion om IMF:s framtida roll och resursbehov. Arbetet kommer bl.a. att utmynna i ett förslag till den s.k. 15:e översynen av medlemskapitalet som enligt de senaste uppgifterna beräknas vara klar . Översynen är kraftigt försenad bl.a. till följd av att den 14:e översynen trädde i kraft först . Enligt utskottet är det viktigt att i de kommande diskussionerna och förhandlingarna driver på för att få till stånd en djup och bred översyn av IMF:s resursbehov med bl.a. fokus på frågan om omfattningen av permanenta resurser i form av medlemskapital i stället för tillfälliga resursförstärkningar från ett begränsat antal medlemsländer. I en annan framställning till (framst. 2016/17:RB4) föreslår att medger att banken förlänger åtagande i IMF:s lånearrangemang NAB . åtagande i NAB uppgår till 2,26 miljarder SDR, motsvarande ca . Utskottet behandlar förslaget i betänkande 2016/17:FiU29. Förteckning över behandlade förslag Framställning 2016/17:RB3 Medgivande för att ge kredit till : medger att ingår ett avtal om kredit till , , med ett belopp om 7,4 miljarder särskilda dragningsrätter ().