bet · H401MJU9 · 2017-02-24 00:00:00 — Den möjlighet till stöd som finns inom landsbygdsprogrammet är åtgärd 7.6 Stöd till utveckling av natur- och kulturmiljöer. De bestämmelser som reglerar möjligheten till stöd är 6 kap. 15 § förordningen (2015:406) om stöd för landsbygdsutvecklingsåtgärder och 4 kap. 111 och 112 §§ SJVFS 2016:19 om företagsstöd, projektstöd och miljöinvesteringar samt stöd för lokalt ledd utveckling. Det finns även handlingsplaner för varje län med urvalskriterier. i län tar kontinuerligt emot ansökningar inom denna åtgärd. Mot bakgrund av vad som redovisats ovan föreslår utskottet att motion 2016/17:2855 (KD) lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet bifaller motioner om att reformera strandskyddet. avslår övriga motionsyrkanden om ytterligare förändringar av strandskyddet. Jämför reservationerna 6 (S, MP, V), 7 (C), 8 (M), 9 (KD), 10 (KD) och 11 (SD, C). I partimotion 2016/17:820 av m.fl. (C) yrkandena 13, 15 och 17 anförs att strandskyddet bör förändras så att kommuners möjlighet att utveckla sin attraktivitet stärks, att perspektivet i strandskyddslagstiftningen bör ändras för att öka det kommunala inflytandet och att möjligheten att skapa LIS-områden bör utökas till fler geografiska områden. I partimotion 2016/17:3192 av m.fl. (L) yrkande 34 anförs att strandskyddet bör reformeras för att skapa den flexibla tillämpning av reglerna som alliansregeringens reformering av strandskyddet syftade till. På liknande sätt anförs i motion 2016/17:2863 av m.fl. (KD, M, C, L) yrkande 6 att strandskyddet bör reformeras bl.a. genom att decentraliseras så att kommuner ges möjlighet att ansöka om upphävande av strandskyddet med hänvisning till lokalt behov av bostadsbyggande. Även i partimotion 2016/17:3378 av m.fl. (M) yrkande 10 i denna del begärs åtgärder för ett mer ändamålsenligt strandskydd. Detta bör enligt motionen ske genom att man stärker kommunernas beslutanderätt och genom att man möjliggör fler undantag från strandskyddsbestämmelserna. Olika förslag om fortsatt reformering av strandskyddet framförs även i kommittémotionerna 2016/17:3188 av m.fl. (C) yrkande 17, 2016/17:2011 av och (båda C) yrkande 12 i denna del, 2016/17:3096 av och (båda C) yrkande 10 i denna del, 2016/17:1821 av m.fl. (SD) yrkande 7, 2016/17:3284 av m.fl. (KD) yrkande 1 och 2016/17:3347 av m.fl. (KD) yrkande 26 samt i motionerna 2016/17:714 av (M), 2016/17:794 av (M), 2016/17:806 av Finn m.fl. (M), 2016/17:1026 av (M), 2016/17:1552 av (M) yrkande 3, 2016/17:1885 av (M), 2016/17:1909 av (M) yrkande 1, 2016/17:1925 av och (båda M) yrkande 1, 2016/17:2097 av (M), 2016/17:2609 av och (båda C), 2016/17:2641 av (M), 2016/17:2730 av (M) och 2016/17:3012 av m.fl. (M). I partimotion 2016/17:3378 av m.fl. (M) yrkande 10 i denna del föreslås att det generella strandskyddet ska begränsas och att det ska finnas begränsade möjligheter att utöka strandskyddet till maximalt . I motionen anförs vidare att det bör övervägas att begränsa strandskyddsreglerna till vissa regioner och att kompetensinsatserna om strandskyddet bör stärkas med tydligt syfte att göra tillämpningen mer byggvänlig. Även motion 2016/17:1925 av och (båda M) yrkande 2 behandlar frågan om att man bör se över möjligheten till reformering av strandskyddet där den gällande regeln om byggförbud närmare än från strandkanten bör kunna frångås i större utsträckning än vad som är möjligt enligt nuvarande lagstiftning. I kommittémotion 2016/17:3284 av m.fl. (KD) yrkande 2 efterfrågas en huvudregel om ett strandskydd som bör sträcka sig från stranden om det inte finns skäl att ha en längre gräns. Enligt motion 2016/17:1909 av (M) yrkandena 2 och 3 bör det göras en översyn av begränsningarna i strandskyddet, och länsstyrelserna bör, i stället för att verka för ett utökat strandskydd om , underlätta för ett strandskydd . På liknande sätt begärs i motion 2016/17:2238 av (M) att strandskyddsreglerna förändras och förtydligas så att länsstyrelserna i större utsträckning följer grundprincipen att strandskyddet ska vara och inte ett utökat strandskydd om . Även i motion 2016/17:1968 av m.fl. (M) yrkas att man bör återgå till en maxgräns och inleda en större översyn av strandskyddet. I motion 2016/17:674 av (M) anförs att det bör underlättas för ett strandskydd om i . I kommittémotion 2016/17:823 av m.fl. (C) yrkande 6 anförs att de undantag från strandskyddet som gäller för andra areella näringar även bör omfatta hästnäringen. Även i motion 2016/17:3377 av (L) yrkande 7 anförs att undantaget från strandskyddet bör inkludera även hästverksamhet. Underrättelse om beslut i strandskyddsärenden I motion 2016/17:3059 av (C) anförs att strandskyddsärenden ska meddelas personligen, närmare bestämt att det minsta en markägare kan begära är att få ett personligt brev av när ett beslut om strandskydd ska tas. På liknande sätt framhålls i kommittémotion 2016/17:3284 av m.fl. (KD) yrkande 3 att berörda markägare ska ges tillfälle att yttra sig innan beslut om utökat strandskydd fattas och inte endast få kännedom om vad som pågår genom en kungörelse i tidningen. Överprövning av kommunala bygglov inom fastställda LIS-områden I partimotion 2016/17:820 av m.fl. (C) yrkande 16 anförs att vill ta bort länsstyrelsernas överprövningsmöjlighet vad gäller kommunala bygglov inom fastställda LIS-områden. I motionen betonas också bl.a. att det behöver definieras tydligare vem som har rätt att överklaga detaljplaner. På samma sätt betonas det i kommittémotion 2016/17:2011 av och (båda C) yrkande 12 i denna del att strandskyddet bör ändras så att kommunernas möjlighet att stärka sin attraktivitet stärks. Detta bör enligt motionen uppnås genom att överprövningsmöjlighet vad gäller kommunala bygglov inom redan fastställda LIS-områden tas bort. Även i motion 2016/17:3096 av och (båda C) yrkande 10 i denna del framhålls att strandskyddet bör förändras genom att man tar bort länsstyrelsernas överprövningsmöjlighet för kommunala bygglovsbeslut inom redan fastställda LIS-områden. På motsvarande sätt yrkas i kommittémotion 2016/17:1821 av m.fl. (SD) yrkande 6 bl.a. att länsstyrelsernas möjlighet att överpröva kommunala bygglov i strandskyddslägen ska begränsas. behandling och kompletterande uppgifter I miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2014/15:MJU12 behandlades bl.a. frågor om strandskydd, och av den delen framgick bl.a. följande: beslutades ändringar i strandskyddsreglerna med inriktningen att utveckla ett ändamålsenligt strandskydd som beaktade behovet av utveckling i hela , särskilt i många landsbygder, som ett långsiktigt skydd av strändernas natur- och friluftsvärden inte äventyrades (prop. 2008/09:119, bet. 2008/09:MJU13, rskr. 2008/09:227). Det lokala och regionala inflytandet över strandskyddet ökades. Kommunerna fick huvudansvaret för att pröva frågor om upphävande och dispens från strandskyddet, som länsstyrelsernas roll förstärktes genom nya bestämmelser om att ska bevaka strandskyddets intressen vid och överpröva kommunala beslut om upphävanden och dispenser. Kommunerna fick även ansvaret för att i översiktsplanen redovisa områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen inom vilka vissa lättnader i strandskyddet ska gälla. Ändringarna trädde i kraft , utom vissa bestämmelser om områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen, som trädde i kraft . beslutade om ytterligare ändringar i strandskyddet som syftade till att öka möjligheterna till bebyggelse m.m. intill små sjöar och vattendrag (prop. 2013/14:214, bet. 2013/14:MJU26, rskr. 2013/14:358). Ändringarna innebär att har fått möjlighet att upphäva strandskyddet vid små sjöar och vattendrag, om det område som upphävandet avser har liten betydelse för att tillgodose strandskyddets syften. Ändringarna trädde i kraft . I betänkandet finns även ett tillkännagivande med den innebörden att strandskyddet bör göras mer ändamålsenligt i hela landet i syfte att förbättra förutsättningarna för byggande och boende i strandlägen, samt för jordbruksnäringarna och för annan näringsverksamhet (res. S, MP, V). Strandskyddsdelegationens betänkande Strandskyddet i praktiken (SOU 2015:108) presenterades . Delegationen hade haft i uppdrag att utföra och samordna en informations- och kunskapsinsats om tillämpningen av de strandskyddsregler som infördes och 2010. Delegationen hade också haft i uppdrag att utgöra en arena för erfarenhetsutbyte och dialog. I betänkandet anfördes att det var delegationens bedömning att de insatser som genomförts inom ramen för delegationens uppdrag bidragit till en förstärkt samverkan och till en mer enhetlig, effektiv och kunskapsunderbyggd tillämpning av reglerna. Det framhölls också att en fortsatt effekthemtagning förutsätter att dessa resultat tas till vara. Delegationen föreslog en fortsatt satsning på nationell och regional samverkan kring strandskyddsreglernas tillämpning samt på förvaltning och vidareutveckling av Strandskyddsdelegationens webbaserade portal (uppdraget att förvalta portalen borde enligt delegationen ges till en länsstyrelse, nämligen i ). Delegationen anförde också att den mot bakgrund av de erfarenheter som den gjort under utredningens dryga var av uppfattningen att en rad problemområden inte kan åtgärdas fullt ut enbart genom insatser för att stärka tillämpningen av befintliga regler. Delegationen konstaterade dock att det inte hade ingått i delegationens uppdrag att göra en översyn av dessa problemområden eller att ge förslag till förändringar av reglerna. Enligt uppgift från bereds Strandskydds-delegationens betänkande fortfarande inom departementet. I regleringsbrev fick myndigheten i uppdrag att göra en analys av resultatet av länsstyrelsernas översyn av det utvidgade strandskyddet och bl.a. redovisa hur stora arealer som omfattas av utvidgat strandskydd. Av skrivelsen (NV-00453-15) framgår bl.a. följande: För hela landet har den totala arealen utvidgat strandskydd minskat från ca 6 600 km2 före översynen till ca 5 100 km2 efter översynen. till hela landet så har arealen utvidgat strandskydd minskat till av arealen före översynen. (I dessa siffror saknas dock arealerna helt för och delvis för ). För landet som helhet har arealerna utvidgat strandskydd minskat både på land och i vatten. Största delen av det utvidgade strandskyddet efter översynen överlappar områden som omfattades av utvidgat strandskydd även före översynen, men av den totala arealen utgörs av nya områden. I de flesta län har arealerna utvidgat strandskydd minskat, men i några län har den totala arealen ökat (, och ). Omfattningen av det utvidgade strandskyddet och förändringen som gjorts genom översynen varierar mellan länen. Det är svårt att göra direkta jämförelser av arealerna mellan länen eftersom förutsättningarna i länen är så olika. Enligt regleringsbrevet för för ska myndigheten redovisa statistik om kommunernas och länsstyrelsernas beslut i ärenden om upphävande och dispens från strandskyddet samt tillsynsbeslut i strandskyddsärenden. Av redovisningen ska det framgå hur många upphävanden och dispenser samt tillsynsbeslut som länsstyrelserna och kommunerna beslutade om , fördelat på kommuner. Statistiken ska visa vilket ändamål upphävandet haft eller för vilken åtgärd dispensen getts och vilket särskilt skäl som ligger till grund för beslutet. När det gäller tillsynsbeslut ska ändamålet med beslutet anges. Statistiken ska även visa kommunala beslut om dispens eller upphävande som överklagats eller som en länsstyrelse beslutat att överpröva enligt 19 kap. 3 b § , samt kommuners och länsstyrelsers tillsynsbeslut som överklagats. Uppdraget ska redovisas till Miljö- och . Enligt uppgift från har man begärt in statistikuppgifter från länsstyrelserna och arbetar alltså för att kunna redovisa statistiken inom utsatt tid. Parlamentariska landsbygdkommitténs slutbetänkande För landsbygder – en sammanhållen politik för arbete, hållbar tillväxt och välfärd (SOU 2017:1) överlämnades till landsbygdsminister . För att få kommunerna att i ökad utsträckning använda den översiktliga planeringen som ett verktyg för att skapa goda förutsättningar för landsbygdernas utveckling föreslår kommittén att ges i uppdrag att utarbeta en vägledning för hur landsbygdernas värden och utvecklingsmöjligheter ska kunna redovisas inom ramen för den kommunala översiktsplaneringen. Kommittén lägger också fram ett antal förslag som syftar till att minska vissa begränsningar som finns för byggande och utveckling i landsbygderna. Förslagen avser riksintressen, strandskydd och va-lagstiftningen. Enligt slutbetänkandet visar länsstyrelsernas rapport att lagreglerna och propositionstexten om landsbygdsutveckling i strandnära lägen () ger utrymme för olika tolkningar och att de krav som olika länsstyrelser ställer på kommunerna i samband med tillämpningen av skiljer sig åt avsevärt mellan olika län. Det förekommer att vissa länsstyrelser ställer omotiverat höga krav på utpekandet av LIS-områden eller att kraven på exempelvis kartläggningar av strandområdens naturvärden ställts så högt att kommuner med begränsade resurser inte kan svara upp mot dessa krav. Detta var också en slutsats som Strandskyddsdelegationen drog under sitt arbete och som även beskrivs i landsbygdskommitténs delbetänkande. I slutbetänkandet anförs vidare att enligt länsstyrelserna inte har blivit den stimulans för landsbygderna som många kommuner hoppades. Exploatörerna har inte stått i kö för att bygga, trots att möjligheterna att bygga strandnära har öppnats i vissa områden i landsbygderna. Kommittén ska enligt sina direktiv inte utvärdera eller föreslå förändringar av strandskyddslagstiftningen. Mot bakgrund av länsstyrelsernas utvärdering och Strandskyddsdelegationens slutsatser vill kommittén emellertid peka på betydelsen av att regeringen vidtar ytterligare åtgärder för att strandskyddsreglerna ska få en avsedd effekt i landsbygderna. Det handlar helt enkelt om att staten genom länsstyrelserna bör stödja kommuner som vill använda de existerande strandskyddsreglerna för att underlätta en ökad bosättning och etablering av verksamheter i kommunen. När det gäller tillämpningen av strandskyddsbestämmelserna anför regeringen i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 18) att har redovisat hur kommunernas tillämpning av strandskyddet och arbetet med att peka ut LIS-områden utvecklades (dnr N2016/02796/PUB). Totalt hade 125 kommuner en översiktsplan med utpekade LIS-områden, jämfört med 114 kommuner 2014. Dessutom var 45 kommuner aktiva med att peka ut LIS-områden, vilket var en 50-procentig ökning jämfört med . upphävdes strandskyddet i samband med detaljplaneläggning i knappt 230 fall, vilket utgör av det totala antalet antagna detaljplaner 2015 (en ökning i jämförelse ). Länsstyrelserna upphävde efter överprövning tre detaljplaner med hänvisning till att strandskyddet upphävts i strid mot gällande bestämmelser. Detta ligger i linje . har sammanställt statistik för bl.a. dispenser från reglerna om strandskydd. beslutade kommunerna om knappt 4 600 dispenser (exklusive avslag) från strandskyddet, vilket är något fler än 2014. Länsstyrelserna överprövade drygt 700 av kommunernas beslut om dispens () och upphävde helt eller delvis ca 250 (dvs. av de överprövade dispenserna). Detta kan jämföras med 2014 då länsstyrelserna överprövade knappt 600 av kommunernas beslut om dispens och helt eller delvis upphävde drygt 220 av besluten. Antalet kommunala beslut där kommunen avslog ansökan om dispens från strandskyddet och beslutet sedan överklagades till uppgick till knappt 230 beslut. Av dessa beslut ändrade besluten i drygt 40 fall. I ett skriftligt svar från miljöminister på frågorna 2016/17:111 och 2016/17:163 anförde ministern att strandskyddet har återkommit i flera frågor och interpellationer sedan hon tillträdde som miljöminister. Hon hänvisade till sitt svar på fråga 2015/16:156 och framhöll att det har gjorts ett flertal ändringar i strandskyddslagstiftningen i syfte att skapa ett ändamålsenligt strandskydd som beaktar behovet av utveckling, särskilt av landsbygden, som ett långsiktigt skydd av strändernas natur- och friluftsvärden inte äventyras. I och promemoria med sammanfattning av regeringens förslag om 22 steg för fler bostäder anförs att en utredning ska tillsättas med uppdrag att dels se över resultaten av LIS-reformen, dels föreslå ändringar i , i syfte att ytterligare främja landsbygdsutvecklingen i områden med god tillgång till stränder. Miljöminister bekräftade i skriftliga svar på flera frågor (fr. 2016/17:111, 163, 169, 482 och 485) att regeringen anser att det nu är aktuellt att se över LIS-reglerna. Regeringen vill enligt miljöministern se en levande landsbygd som kan utvecklas, som ett attraktivt landskap kan bevaras och värdefulla naturmiljöer skyddas. Regeringen bedömer att det finns potential att utveckla LIS-instrumentet i det syftet. Regeringen har mot denna bakgrund i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 18) aviserat att det ska göras en översyn av LIS-reglerna. Syftet med översynen ska vara att ytterligare främja landsbygdsutveckling i områden med god tillgång till stränder utan att de värden som strandskyddet långsiktigt syftar till att skydda riskerar att skadas. Om översynen och beredningsarbetet visar att det finns behov av författningsändringar avser regeringen att återkomma till med ett förslag. Enligt uppgift från Miljö- och pågår slutberedningen av ett regeringsuppdrag om att se över LIS-reglerna, och beslut kommer att fattas . Enligt gällande regler omfattas områden vid havet, vid insjöar och vid vat-tendrag av strandskydd (7 kap. 3 § ). Strandskyddet syftar till att långsiktigt trygga förutsättningarna för en allemansrättslig tillgång till strand-områden och till att bevara goda livsvillkor för djur- och växtlivet på land och i vatten. Strandskyddet omfattar land- och vattenområdet intill från strandlinjen. får i det enskilda fallet besluta att utvidga strand-skyddsområdet till högst från strandlinjen, om det behövs för att säkerställa något av strandskyddets syften. Genom reform förtydligades i 7 kap. 14 § att en utvidgning av strandskydds-området till högst från strandlinjen görs genom ett beslut av i det enskilda fallet. Det är inte möjligt att utvidga strandskyddsområden genom generella föreskrifter. Enligt övergångs-bestämmelserna till ändringar i gäller strandskydd efter inom ett utvidgat strandskyddsområde endast om utvidgningen har beslutats med stöd av 7 kap. 14 § i dess nya lydelse. I ett skriftligt svar från miljöminister på fråga 2016/17:169 huruvida ministern avser att ta några initiativ för att se till att länsstyrelserna använder den s.k. 300-metersregeln i strandskyddet mer restriktivt svarade ministern bl.a. följande: Vid debatten om interpellation 2016/17:56 var möjlighet att besluta om utvidgat strandskydd en av de centrala frågorna. Som jag anförde då innebar ändring av strandskyddsreglerna bl.a. att kravet för att få utvidga ett strandskyddsområde skärptes. Utvidgning får endast ske om det behövs för att säkerställa något av strandskyddets syften. Avsikten är att det ska finnas ett tydligt och långsiktigt behov av ett utvidgat strandskydd. I samband med ändringen gavs länsstyrelserna i uppdrag att se över och fatta nya beslut om utvidgade strandskyddsområden i det egna länet för att bättre anpassa dem till strandskyddets båda syften. Enligt analys av resultatet av översynen minskade den totala arealen utvidgat strandskydd för landet som helhet. Regeringen har mot denna bakgrund inte för avsikt att se över länsstyrelsernas möjlighet enligt gällande rätt att utvidga strandskyddet i ett område utöver om det behövs för att säkerställa något av strandskyddets syften. Underrättelse om beslut i strandskyddsärenden Delgivningslagen (2010:1932) reglerar hur en delgivning i allmänhet ska gå till i mål eller ärenden hos domstolar eller andra myndigheter eller när delgivning i annat fall ska ske enligt lag eller annan författning. Delgivningslagen innehåller t.ex. bestämmelser om hur en vanlig delgivning (16–18 §§), muntlig delgivning (19–21 §§), förenklad delgivning (22–26 §§) och kungörelsedelgivning (47–51 §§) går till. Enligt 24 § förordningen (1998:1252) om områdesskydd enligt m.m. ska , eller kommunen innan den fattar ett beslut enligt tredje stycket – bl.a. beslut enligt 7 kap. 14 § om utvidgning av strandskyddsområdet som är avsett att gälla än – förelägga ägare och innehavare av särskild rätt till marken att inom yttra sig över förslaget. Tiden får inte sättas kortare än en månad. Föreläggandet ska delges. Sakägare som skriftligen har godkänt förslaget till beslut behöver dock inte delges. Om alla sakägare med känd hemvist har lämnat ett skriftligt godkännande, får , eller kommunen pröva ärendet utan att meddela ett föreläggande. Av 27 § i den nämnda förordningen framgår att när ett beslut enligt andra stycket – bl.a. beslut om utvidgning av strandskyddsområdet – meddelas eller ett redan tidigare meddelat beslut ändras eller upphävs ska beslutet möjligt kungöras på det sätt som är föreskrivet för författningar i allmänhet. Kungörelsen om beslutet ska också införas i ortstidningen. Sökande och sakägare ska anses ha fått del av beslutet den dag kungörelsen var införd i ortstidningen. Om det är uppenbart att beslutet berör endast en viss eller vissa sakägare, får beslutet delges dessa sakägare i stället för att kungöras. Överprövning av kommunala bygglov inom fastställda LIS-områden Av 13 kap. 2 a § (2010:900) följer att kommunala beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser får överklagas till mark- och miljödomstolen. Paragrafen trädde i kraft , och genom införandet av denna ändrades instansordningen för överklagande av kommunala beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser. Sådana beslut fick tidigare överklagas till , men genom ändringen får de överklagas till mark- och miljödomstolen. Länsstyrelserna har alltså tagits bort som instansnivå för överklagande av kommunala beslut som rör detaljplaner eller områdesbestämmelser, men inte som instans för överklagande av kommunala beslut om bygglov. I förarbetena till bestämmelsen anförde regeringen att det finns skillnader mellan beslut om planer respektive bygglov som motiverar att överklaganden av beslut i de olika ärendetyperna i fortsättningen bör kunna hanteras på olika sätt. Regeringen konstaterade att skillnaderna bl.a. gäller antalet ärenden, prövningens omfattning, överklagandefrekvensen och tidpunkten för när de olika besluten börjar gälla. Med hänsyn till att instanskedjan för ärenden om detaljplaner och områdesbestämmelser blev längre genom mark- och miljödomstolsreformen som trädde i kraft ansåg regeringen att en översyn av överprövningen av kommunala beslut enligt borde inriktas på planärenden (se prop. 2015/16:55 s. 23 f.). När det gäller frågan om vem som får överklaga beslut som avses i 13 kap. 2 a § – dvs. beslut om detaljplaner eller områdes-bestämmelser – hänvisar 13 kap. 8 § till 22 § förvaltnings-lagen (1986:223). Klagorätt enligt den sistnämnda bestämmelsen har den som beslutet angår, om det har gått honom eller henne emot och beslutet kan överklagas. När det gäller frågan om vilka som ska anses ”berörda” finns det fast praxis som anger att beslut om en detaljplan anses angå ägare till de fastigheter som ligger inom planområdet eller gränsar direkt till det. Även om en gata eller väg skiljer klagandens fastighet från planområdets gräns brukar han eller hon anses ha rätt att överklaga. Därutöver anses beslutet angå ägare till fastigheter i nära grannskap, om de är särskilt berörda med hänsyn till arten och omfattningen av den aktuella åtgärden, natur- eller trafikförhållandena på platsen m.m. Även angränsande kommuner och regionplaneorganet anses ha rätt att överklaga (se Didón m.fl., – En kommentar, Zeteo, version ). Den reform av strandskyddet som gjordes under alliansregeringen, och som syftade till att skapa en mer flexibel tillämpning av reglerna, har inte fått tillräckligt genomslag.