bet · H401KU11 · 2017-01-18 00:00:00 — JO:s prioritering av klagomålsärendena liksom hur roll som huvudman för JO fungerar och kan utvecklas. Vi menar att en parlamentariskt sammansatt utredning bör ges i uppdrag att se över dessa frågor. Utredningen skulle även kunna se över bl.a. utformningen av den parlamentariska insynen i och uppföljningen av JO:s verksamhet, vilka resurser som bör finnas för myndighetsstöd och myndighetsstyrning, tillsynen över JO samt om det bör inrättas en MR-institution inom JO. Förteckning över behandlade förslag Redogörelse /17:JO1 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse. 2016/17:3536 av och (båda SD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om en översyn av vissa frågor som rör ombudsmän och tillkännager detta för riksdagsstyrelsen. Ordföranden: Jag förklarar öppna sammanträde inlett. Varmt välkomna hit! Jag säger särskilt välkommen till fyra ombudsmän: chefs-JO , JO , JO och JO . Vi har en ordning som innebär att JO presenterar och överlämnar sin ämbetsberättelse till vid ett öppet sammanträde, och det är det som ska äga rum. Tanken från både KU:s och JO:s sida har varit att lyfta fram JO:s viktiga arbete, som ju sker på uppdrag och innebär att man granskar hur den offentliga makten i utövas – eller i vart fall väsentliga delar av den offentliga makten. Vi är väldigt glada att vi kan upprätthålla den ordningen och få möjlighet att träffa JO i detta offentliga sammanhang. Tanken är att respektive JO får möjlighet att göra en inledning och presentera viktiga iakttagelser från sitt ansvarsområde, och därefter blir det frågor från ledamöterna i utskottet. Vi kommer att inleda med en frågerunda med en ledamot från varje parti, och i mån av tid blir det därefter fritt för övriga ledamöter att ställa frågor. Med det lämnar jag ordet till vår nya chefsjustitieombudsman, . Det är första gången hon medverkar i ett sådant här sammanhang. Varmt välkommen hit! : Tack så mycket, och tack för att vi får komma hit och tala om JO:s verksamhet! Det är väldigt värdefullt för oss att ha den kontakten med . Det är förstås särskilt roligt för mig som är här . är det en lite ovanlig situation att vara med och överlämna en ämbetsberättelse – en produkt – jag inte själv har bidragit till. Som ni vet har jag inte haft uppdraget som chefs-JO mer än några månader, men jag tänkte ändå inleda med att säga något om verksamheten som helhet för att sedan beröra ärendena inom det ansvarsområde som min företrädare har haft och som jag har övertagit. Sist tänkte jag nämna något om den så kallade Opcatverksamheten. Allra först vill jag dock gärna säga att jag under min första tid som chefs-JO haft enskilda samtal med samtliga våra medarbetare om deras bakgrund och deras syn på arbetet och JO:s verksamhet. Det har varit mycket värdefullt för att ge mig en första bild av verksamheten, och det har synliggjort medarbetarnas bredd, kompetens och starka engagemang för det uppdrag vi arbetar med och som vi alla är mycket stolta över att ha. Det är en viktig grundläggande förutsättning för ombudsmännens arbete, vill jag gärna framhålla. Under /16 skedde som ni känner till en del förändringar i ombudsmannakretsen. JO avsa sig sitt uppdrag och efterträddes av , som började . Min företrädare avsa sig också sitt uppdrag, men hon fullföljde hela verksamhetsåret och slutade . Jag måste också nämna en mycket ledsam händelse kort efter verksamhetsårets utgång, och det är ställföreträdande JO Hans Ragnemalms bortgång. Den berörde oss alla. Bland förändringar i den praktiska verksamheten kan jag nämna att JO har utvecklat ett eget intranät. Vi har också startat ett Twitterkonto där information lämnas om webbpublicerade beslut och pressmeddelanden. Man kan alltså följa oss på Twitter, och vi arbetar med att utveckla en mer aktiv mediestrategi för att ännu bättre nå ut med information om vad JO gör och vad vårt arbete innebär. När det gäller ärendena, det vill säga klagomålen, har ni säkert sett att andelen klagomål till JO ökade med jämfört med det närmast föregående verksamhetsåret. Vi har funderat lite grann på vad det kan bero på. De stora flyktingströmmarna medförde ju en belastning på flera myndigheter, bland annat , och det kan kanske förklara en del av ökningen. Vi tror dock att det även är en mer generell trend som har fortsatt också under det innevarande verksamhetsåret. I ett tioårsperspektiv handlar det om en 25-procentig ökning av ärendetillströmningen. Detta medför förstås ökade krav på oss ombudsmän att prioritera vilka ärenden vi ska utreda samt vilka inspektioner och övriga initiativ det finns utrymme för. Tittar man på antalet fullt utredda ärenden, liksom antalet ärenden där JO uttalar kritik, har det legat på ungefär samma nivå . Det innebär naturligtvis att eftersom antalet klagomål har ökat ligger den procentuella andelen lite lägre än vad den har gjort. Den har alltså sjunkit något, och det kan vi möjligen återkomma till. Det är handläggningen av klagomålsärendena som utgör kärnan i JO:s verksamhet. Vi har ändå utfört ett ganska stort antal inspektioner, totalt 48 under det gångna verksamhetsåret. Av dem har 30 utförts av tillsynsavdelningarna, och 18 har skett inom Opcatenhetens verksamhet. Ni ser också i bilagorna att JO även i övrigt har en ganska omfattande utåtriktad verksamhet, med deltagande i konferenser, seminarier och olika utbildningsaktiviteter inom . Något vi också prioriterar är det internationella samarbetet. Det ger oss möjligheter att såväl vid besök vi tar emot i som utomlands sprida information om den svenska ombudsmannainstitutionen, som är mycket uppskattad och ansedd internationellt. Det ger även värdefull inspiration till utveckling av vår egen verksamhet genom att vi får ta del av erfarenheter man har gjort på andra håll i världen. En mer kontinuerlig del av det arbetet har skett genom engagemang i organisationen . Det finns också ett mycket väl utvecklat nordiskt samarbete, och vi håller på att bygga upp ett givande baltisk-nordiskt samarbete. Vi var på ett möte i , och det var så givande att vi har erbjudit oss att hålla ett motsvarande baltisk-nordiskt ombudsmannamöte här i . Jag övergår då till , numera mitt, tillsynsområde. Det är område 2. Det omfattar bland annat kriminalvården, socialförsäkringen och tillämpningen av LSS, det vill säga lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Till detta område hör även försvaret och ett ganska stort antal andra centrala myndigheter och nämnder av olika slag, bland annat sådana som ligger under . Jag börjar med försvaret. Antalet klagomål som gäller detta område är mycket få; jag tror att det var ett femtontal under föregående verksamhetsår. I ämbetsberättelsen finns ett enda beslut därifrån, där Försvarsmakten kritiseras för det sätt man genomfört en övning på. Övningen berörde civila personer på ett olämpligt sätt. Den största ärendegruppen på mitt och område är kriminalvården. Med nästan tusen klagomål är detta det tredje största klagomålsområdet JO har, efter och polisen. Detta återspeglas också i ämbetsberättelsen, där det finns ett tjugotal beslut som gäller kriminalvården. Denna ärendegrupp leder jämförelsevis lite oftare till en fullständig utredning hos JO, eftersom det kan vara svårt att få en bild av vad som har hänt utan att remittera klagomålet till anstalten. Anmälningarna handlar bland annat om olika brister i bemötande. Det kan gälla alltifrån mer subtila kränkningar till allvarligare övergrepp, men också kroppsbesiktningar och avskiljande, det vill säga isolering. Det kan också vara att ett frihetsberövande har fortsatt utan laglig grund. I ämbetsberättelsen har ni kanske sett ett ärende där uttalar allvarlig kritik mot Kriminalvården för att inte ha utformat rutiner för kontroll av att det finns laglig grund för att hålla en person fortsatt inlåst. Det rörde sig om en man som fick sitta häktad i sex utan att kallas till häktningsförhandling. Det är naturligtvis helt oacceptabelt. Andra vanliga klagomål mot kriminalvården gäller långa handläggningstider och brister avseende posthantering, kost och boendemiljö. Ett exempel på detta med boendemiljö finns också i ämbetsberättelsen, där uttalar sig rörande möjligheten för intagna i häkte och på anstalt att se ut genom fönstren i sina bostadsrum och reglera inflödet av dagsljus. I ämbetsberättelsen finns också ett par beslut bland ärendena om offentlighet och sekretess där Kriminalvården kritiseras för långsam handläggning när det gäller utlämnande av allmän handling. Båda dessa fall gäller så kallade strafftidsbeslut som personer har velat få ut från olika anstalter. Här påminner JO om att när det står klart att utlämnande inte hindras av sekretess ska en allmän handling enligt huvudregeln i tryckfrihetsförordningen lämnas ut genast. Även om det bara är kvar av arbetsdagen måste man börja med utlämnandet. I ett mer framåtblickande perspektiv kan jag berätta att jag har träffat företrädare för den egentillsyn som har inletts inom kriminalvården och försäkrat mig om att vi ska ha ett fortlöpande informationsutbyte samt att jag ska kunna ha ett nära samarbete med JK för att undvika dubbelarbete i den fortsatta tillsynen av detta område. Jag går över till socialförsäkringsområdet, som står för ca 350 ärenden . Här gäller klagomålen inte sällan utgången i sak, det vill säga att man är missnöjd med beslutet, och det är något JO inte uttalar sig om. Många klagar dock också på långa handläggningstider. Ni har säkert sett kritikbeslut i ämbetsberättelsen som handlar om ärenden om ersättning för vård utomlands. Där hade i mer än 2 000 fall inte fattat beslut inom den lagstadgade tiden . hade inte förutsett hur många ärenden det skulle komma att röra sig om och tyckte att det var svårt att få in användbara yttranden från landstingen. Oavsett detta är det naturligtvis inte acceptabelt att överskrida den lagstadgade tiden. Socialförsäkringarna är en ärendegrupp där vi under det nu löpande verksamhetsåret faktiskt återigen ser en tydlig ökning av antalet anmälningar. Även fortsättningsvis gäller många klagomål långa handläggningstider, bland annat i omprövningsärenden. Den fördröjningen medför att den klagandes tillgång till domstolsprövning försenas, och det är ett allvarligt rättssäkerhetsproblem. Jag har träffat generaldirektör, och man är naturligtvis väl medveten om dessa problem. Man uppger också att man arbetar aktivt med dem, bland annat genom nyrekryteringar av personal för att utöka personalstyrkan. Tillämpningen av LSS föranledde ett drygt hundratal klagomål under det senaste verksamhetsåret. Även här är det vanligt med klagomål gällande bemötande och långa handläggningstider, liksom missnöje med utgången i sak. Här har tidigare påpekat – och hon påpekar även i denna ämbetsberättelse – att det finns en hel del brister i kommunernas tillämpning av allmänna förvaltningsrättsliga bestämmelser. Det ser vi också i remissvaren till JO, som tyvärr ofta är av ganska låg kvalitet. Avslutningsvis vill jag säga några ord om Opcatverksamheten. JO har under fem verksamhetsår haft uppdraget som nationellt besöksorgan enligt tilläggsprotokollet Opcat till mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling. Vi har en särskild enhet vid ombudsmannaexpeditionen, Opcatenheten. Den består av fem personer och bistår ombudsmännen i den uttalat förebyggande verksamheten genom att bland annat genomföra inspektioner vid olika institutioner och anstalter där människor sitter frihetsberövade. Under det senaste verksamhetsåret genomfördes 18 sådana inspektioner på kriminalvårdsanstalter och häkten, i polisarrester, vid förvar liksom på två kliniker för psykiatrisk tvångsvård respektive rättspsykiatrisk vård. var frihetsberövade kvinnor ett särskilt tema för verksamheten, och är temat information till intagna om deras rättigheter. Dessa inspektioner har lett till ett flertal JO-uttalanden och till initiativärenden. Opcatenheten har också genomfört flera utåtriktade aktiviteter, till exempel seminarier, och den deltar i särskilda internationella samarbeten för nationella besöksorgan enligt tilläggsprotokollet. Det är alltså chefs-JO som ansvarar för Opcatenheten. berör verksamheten i praktiken tre av ombudsmännen, som har institutioner där människor sitter frihetsberövade inom sina ansvarsområden. Just nu arbetar vi med att vidareutveckla formerna för styrning och uppföljning av Opcatverksamheten och även formerna för informations- och erfarenhetsutbytet mellan Opcatenheten och den mer traditionella inspektionsverksamheten vid tillsynsavdelningarna. Det är något jag tror och hoppas kan skapa ett mervärde för båda verksamhetsgrenarna. Med det avslutar jag min presentation och tackar för ordet. Ordföranden: Då ger jag ordet till , som ansvarar för tillsynsområde 1. : Jag börjar med domstolarna. Där har en bra sak hänt, tycker jag, nämligen att problemen med långa handläggningstider i domstolarna har minskat ordentligt . Framför allt beror det på att det är färre mål som kommer in till domstolarna. I tingsrätten har tillströmningen av både brottmål och tvistemål minskat, och i förvaltningsrätterna har skattemålen, socialförsäkringsmålen och målen om försörjningsstöd enligt minskat. Migrationsmålen har minskat men ökar . när vi sitter här förbereder sig domstolarna för att det väntas komma in väldigt många sådana mål under den närmaste framtiden. Den minskning av mål som har skett har lett till att det inte kommer in så många klagomål om långsamhet till JO som . De klagomål som kommer har nog inte i första hand att göra med att det är för mycket att göra i domstolarna – det är inte för mycket jobb där – utan hänger ihop med att det förstås alltid finns saker som hamnar mellan stolarna. Det är alltså fråga om långsam handläggning som beror på brister i jobbet och inte på att det är för mycket att göra. I förra årets ämbetsberättelse hade jag med ett par fall som handlade om vårdnadsmål i tingsrätter. Dessa mål hade dragit ut väldigt mycket , och det berodde på att tingsrätten hade anlitat medlare som fick alldeles för lösa tyglar. Det var från tingsrättens sida ingen koll på att medlingen sköttes, och av det skälet drog det ut . Också i årets ämbetsberättelse finns också ett fall som handlar om medlare som tingsrätten hade anlitat. Man hade låtit medlaren löpa mer eller mindre fritt, och målet blev gammalt. Tingsrätten fick kritik. Jag tycker för min del att det är väldigt bekymmersamt att mål som gäller barn drar ut på det här sättet. Det måste, kan man lätt tänka sig, vara plågsamt för ett barn att vara föremål för en rättegång mellan föräldrarna – en rättegång som kanske tar i anspråk. En sak som återkommer i granskningen av domstolarna är motivering av domar och beslut. Under de år jag har jobbat som JO har jag kritiserat både tingsrätter och förvaltningsrätter för dåliga motiveringar. I en rättsstat är det väldigt viktigt att domstolarna tvingas motivera sina domar. Man ska inte kunna fälla någon för brott utan att kunna förklara varför i den skrivna domen. Man ska inte kunna döma en människa till tvångsvård utan att redogöra för skälen. Den som tvingas motivera sin dom tvingas också göra sin prövning på ett mer omsorgsfullt sätt. Den som får en välmotiverad dom kan lättare ta ställning till om han ska överklaga, och allmänheten får ett bättre förtroende för rättskipningen om domarna är ordentligt motiverade och går att förstå. finns det i ämbetsberättelsen två beslut som rör illa motiverade brottmålsdomar. Det finns också ett fall gällande hur man ska utforma domar som är ganska förvånande. Det är ett enkelt mål där det inte krävs så mycket motivering; egentligen räcker det med att redovisa parternas ståndpunkter så faller resten ut av sig självt. I det här fallet har domstolen dock inte ens lyckats med detta. I stället för att lägga av arbetstiden på det självklara jobbet att reda ut vad av det parterna har skrivit som ska redovisas i domen har domstolen helt enkelt tagit alla papper som fanns i akten, häftat ihop dem och lagt dem som en bilaga till domen. Resultatet har förstås blivit en obegriplig dom som ingen människa kan förstå. Dessutom kom integritetskänsliga uppgifter om sjukdomar att häftas ihop med domen, helt i onödan. Den ansvariga domaren får kritik. Så långt vad gäller domstolarna – nu ska jag gå in på Lantmäteriet, som jag inte har berättat om här förut. Lantmäteriet är en statlig myndighet som bedriver verksamhet i hela landet och har omkring 50 lokalkontor. Det finns dessutom 39 kommunala lantmäterimyndigheter i landet. Jag har haft ett antal klagomålsärenden där jag har kritiserat det statliga Lantmäteriet för mycket långa handläggningstider. Under det här riksdagsåret har jag haft ett fall där ärendet har legat hos lantmätaren utan att man har kommit till beslut. Iakttagelser av detta slag var bakgrunden till att jag bestämde mig för att inspektera Lantmäteriet . Jag besökte huvudkontoret, som ligger i , och ett lokalkontor i . Där kom det fram att ett stort problem för Lantmäteriet är att det inte går att hitta folk som vill bli lantmätare. Det sas att det fanns hundra vakanser och att det statliga Lantmäteriet förlorar fler lantmätare än man lyckas anställa. Man pekade på att bristen på lantmätare är väldigt påtaglig framför allt när det gäller de svåra ärendena som kräver erfarenhet. Då kan vi ju fråga oss vad Lantmäteriet gör för att det ska kunna bli bättre. När det gäller att rekrytera lantmätare gör man förstås sitt bästa för att få fler. Det finns en ny utbildning till lantmätare i som man hoppas mycket på, och man rekryterar också personal med högskoleutbildning som ska avlasta lantmätarna för att göra det mer effektivt. Man försöker också göra själva verksamheten effektivare. Man har redan lagt ned ett antal lokalkontor, och för att det ska kunna bli lika långa väntetider över hela landet har man nu ärenden i en gemensam kö. Man hoppas att detta ska kunna leda till att det blir samma väntetid oberoende av var i landet den fastighet som ska bildas finns. Man jobbar också för att åstadkomma en aktiv handläggning, som man uttrycker sig. Det handlar om att man försöker få bort en kultur man menar finns hos lantmätarna, nämligen att de sitter och väntar in att parterna ska komma överens. Det leder till att handläggningstiden blir orimligt lång, och man hoppas kunna få bort den kulturen. Inspektionen av Lantmäteriet var den första JO har gjort . Det är alltså sist. Jag tycker att inspektionen ledde till att vi fick en ganska bra bild av hur läget är där. Vi ser att myndigheten är långt ifrån i hamn när det gäller personalläget och handläggningstiderna. Den gemensamma kö man hoppas mycket på kan ju även väcka frågor om vem som egentligen ansvarar för ett ärende som ligger i kön. När det har gått tänker vi följa upp inspektionen för att se om problemet har lättat hos lantmätarna. Det sista jag vill ta upp är överförmyndare. Överförmyndare och överförmyndarnämnder är satta att bevaka hur de som har utsetts till gode män och förvaltare sköter sina uppdrag. Det är länsstyrelserna i landet som har tillsyn över överförmyndarna, och länsstyrelserna ska som huvudregel inspektera varje överförmyndare en gång . Jag har själv tyckt att det inte är en prioriterad uppgift för mig att inspektera överförmyndare eftersom länsstyrelserna ju har den uppgiften. händer det dock saker på överförmyndarområdet. Det har kommit fram uppgifter om att länsstyrelserna inte överallt sköter sitt uppdrag att inspektera som de borde, och det har kommit fram att en del överförmyndare har svårigheter som hänger ihop med ärendetillströmning och med problem att rekrytera gode män och förvaltare. Detta har som vi vet lett till att regeringen gav ett uppdrag till länsstyrelserna att förbättra tillsynen av överförmyndarna. Problemen visar sig också i anmälningsfrekvens till JO. kom det in 82 klagomål på överförmyndare till JO, och det är rekord – i alla fall om man tittar bakåt till 2010, som jag har gjort. Det jag nu har berättat om överförmyndarna har fått mig att tänka om när det gäller behovet av JO-inspektioner av överförmyndarna. Därför inspekterade personal från i , och vi kommer att inspektera ytterligare en överförmyndare veckan efter nästa. Jag kan tillägga att jag för min del tror att vi är på väg mot en situation där man till slut kommer att komma fram till att överförmyndarverksamheten har blivit så tung och komplex att det inte fungerar att lägga ansvaret för verksamheten på våra 290 kommuner. Det krävs en handfast styrning, och jag tror att man till slut kommer att tvingas bita i det sura äpplet och inse att detta måste bli en statlig angelägenhet. Som en illustration till den tesen skulle jag vilja läsa upp några rader ur ett remissvar som JO fick in . Det kommer från en överförmyndarnämnd som har fått klagomål på sig till JO och som gör en riktig pudel, kan man säga, i sitt svar till JO. I svaret till JO förklarar nämnden sina tillkortakommanden på det här viset: Vi i nämnden är nu inne på vårt sista år av mandatperioden. När vi tillträdde saknade vi helt kännedom om vad överförmyndarnämnden hade för uppgifter. Vi läste lagparagrafer och den litteratur vi hade tillgång till men verksamhet vet vi att det var helt otillräckligt och vår kunskapsnivå är fortfarande otillräcklig för de grannlaga beslut, som vi har att fatta. Med bättre kompetens hade vi förstått bättre och agerat annorlunda i det nu aktuella ärendet. Detta kan man ju småle lite grann åt – det låter patetiskt och sorgligt – men det handlar om myndighetsutövning, och det handlar om att ta hand om människor som inte kan klara sig själva. Egentligen är alltså remissvaret väldigt sorglig läsning. Ordföranden: Då har vi ansvarsområde 3, som är . Du är också här , så jag säger särskilt välkommen även till dig! : Tack, herr ordförande! Jag började som sagt , och jag har efterträtt justitieombudsmannen . Jag tänkte i min framställning i huvudsak uppehålla mig kring mina egna beslut, men jag kommer i något fall att beröra även beslut. Jag tänkte börja med socialtjänstlagen, vilket vi har hört är det största tillsynsområdet vad gäller antalet anmälningar. Under detta ämbetsår har det kommit in över 1 000 anmälningar som rör bistånd och barnärenden. En faktor med stark påverkan på verksamhet under ämbetsåret är den kraftigt ökade flyktingströmmen , och det har ställt socialtjänsternas förmåga på prov – inte minst vad gäller hanteringen av de ensamkommande barnen. Jag har därför beslutat – och det ligger efter ämbetsåret – om ett initiativärende. Jag ska granska situationen för de ensamkommande barnen. har jag gjort åtta inspektioner, och jag beräknar fortsätta med detta arbete fram . Jag får därför återkomma vid nästa möte och berätta om utfallet av den granskningen. Jag har ägnat mig åt ensamkommande barn i en speciell situation tidigare, nämligen i ett beslut som gällde situationen för ensamkommande gifta barn. En fråga jag ställde mig då var om gjort en tillräckligt noggrann utredning av dessa barns behov av skydd och stöd. I det fallet, som gällde , fann jag att hade gjort tillräckliga utredningar. Jag tycker dock ändå att frågan om ensamkommande barn rör så många intressanta aspekter och saker som jag inte tog upp i beslutet, så jag valde att skicka en kopia av beslutet till så att de får titta närmare på området och på vad man kan göra. Att situationen för ensamkommande gifta barn är intressant är inte bara för att frågeställningarna är svåra, utan myndigheter hanterar också de här ärendena på olika sätt. Det behövs alltså klarlägganden kring vad som egentligen gäller och hur man ska se på det här. En annan sak som är återkommande är skyddet mot påtvingade kroppsliga ingrepp. Det finns i regeringsformen 2 kap. 6 § ett skydd för sådana påtvingade kroppsliga ingrepp. Frågan om det här skyddet har respekterats eller inte aktualiseras i många ärenden från . Det rör när man har ställt upp krav på drogtester i olika sammanhang.