bet · H401CU7 · 2017-01-13 00:00:00 — Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden. Motionsyrkandena handlar bl.a. om obligatorisk hemförsäkring, flytträtt för gruppförsäkring, handläggning av trafikskadeärenden, solidariskt skadeståndsansvar och vårdnadshavares skadeståndsansvar. I betänkandet finns tre reservationer (V, L, KD). 18 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /16 och 2016/17. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ersättning från till lokförare Ränta på skadestånd med anledning av brott 1.Flytträtt för gruppförsäkring, punkt 4 (KD) 2.Handläggning av trafikskadeärenden, punkt 7 (V) 3.Solidariskt skadeståndsansvar, punkt 11 (L) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /16 Motioner från allmänna motionstiden /17 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2015/16:1091 av (M), 2015/16:2197 av (S) och 2016/17:3248 av (M). 2015/16:1337 av (M). 2016/17:1221 av (M). 2015/16:269 av (KD). Reservation 1 (KD) 2015/16:1343 av (SD). 2015/16:1799 av Per Klarberg (SD). 2015/16:2203 av och (båda S), 2016/17:199 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2016/17:805 av och (båda M). Reservation 2 (V) Ersättning från till lokförare 2015/16:1794 av Per Klarberg (SD) och 2016/17:1814 av Per Klarberg (SD). Ränta på skadestånd med anledning av brott 2015/16:1171 av och (båda M) och 2016/17:2684 av (M). 2015/16:2637 av (M) yrkande 1. 2015/16:2789 av m.fl. (FP) yrkande 5. Reservation 3 (L) 2015/16:2212 av och (båda S). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: Skånberg (KD), (S), (M), (S), (S), (SD), (M), (C), (MP), (M), (SD), (L), (S), Shadiye Heydari (S), (M), (V) och Faradj Koliev (S). I betänkandet behandlar utskottet 18 motionsyrkanden i olika ersättningsrättsliga frågor från allmänna motionstiden /16 och 2016/17. Motionsyrkandena gäller bl.a. obligatorisk hemförsäkring, flytträtt för gruppförsäkring, handläggning av trafikskadeärenden, solidariskt skadeståndsansvar och vårdnadshavares skadeståndsansvar. Motionsförslagen finns i bilagan. Utskottets förslag i korthet avslår tre motionsyrkanden om obligatorisk hem-försäkring. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. I motionerna 2015/16:1091 och 2016/17:3248 föreslår (M) ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en översyn av möjligheten att införa en obligatorisk hemförsäkring för boende i flerfamiljshus. (S) anför i motion 2015/16:2197 att regeringen bör se över för- och nackdelar med en obligatorisk hemförsäkring som en möjlighet att stärka skyddet för den enskilde vid oförutsedda händelser. Ett tillkänna-givande i enlighet med detta önskas. En hemförsäkring är en kombinerad försäkring som omfattar egendomsskydd, rättsskydd, överfallsskydd, ansvarsskydd (skadeståndsskydd) och reseskydd. En hemförsäkring kan tecknas individuellt eller som gruppförsäkring. I många fackförbundsmedlemskap ingår en kollektiv hemförsäkring. De flesta hem är försäkrade i . uppger på sin webbplats att av alla hushåll i har en hemförsäkring. Det finns dock ingen skyldighet att teckna en hemförsäkring. ställer hyresvärdar emellertid krav på hemförsäkring för att en hyresgäst ska få hyra en lägenhet. erbjuder sina hyresgäster att teckna hemförsäkring som gruppförsäkring. Utskottet har behandlat motionsyrkanden om obligatorisk hemförsäkring vid ett flertal tillfällen, (bet. 2014/15:CU9). Utskottet betonade då – med hänvisning till betänkande 2008/09:CU20 – vikten av att så många som möjligt har en hemförsäkring som skyddar mot oförutsedda utgifter för skador, t.ex. till följd av brand, läckage eller inbrott i bostaden. Trots att det är önskvärt att alla och envar har ett så pass bra ekonomiskt skydd som en hemförsäkring erbjuder ansåg utskottet att det inte borde införas något krav på obligatorisk hemförsäkring. I första hand måste det nämligen vara upp till var och en att själv avgöra om och i vilken utsträckning han eller hon vill skaffa sig försäkringsskydd i olika avseenden. Utskottet konstaterade att även bostadsutskottet tidigare gjort liknande bedömningar när det gäller motionsyrkanden om obligatorisk hemförsäkring för boende (bet. 2001/02:BoU13 och 2004/05:BoU2). Därmed avstyrkte utskottet motionerna. Utskottet står fast vid sin tidigare uppfattning och föreslår att motionsyrkandena avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om hemförsäkring för äldre. Utskottet hänvisar till gällande rätt. (M) anför i motion 2015/16:1337 att det händer att äldre människor som får olika typer av hjälp och omsorg i hemmet eller bor på särskilt boende blir bestulna och att hemförsäkringar inte alltid täcker denna typ av stöld. Motionären föreslår därför ett tillkännagivande om att regeringen bör ta nödvändiga initiativ för att begränsningarna i hemförsäkringen ska kommuniceras tydligt till kunderna och att avtalsvillkoren annars bör anses som oskäliga. lämnar på sin webbplats information om vilka hemförsäkringar som täcker stölder när vårdpersonal (i form av bl.a. hemtjänst eller personal på gruppboenden) har avtalad tillgång till nyckel till bostaden. Enligt en sammanställning omfattar 20 av 24 hemförsäkringar sådana stölder. I de fall skydd finns, finns detta antingen i själva grundförsäkringen eller så hänvisar bolagen till den allriskförsäkring som ingår och som tar sikte på plötsliga och oförutsedda händelser. Innan ett försäkringsbolag meddelar en hemförsäkring ska bolaget enligt 2 kap. 2 § försäkringsavtalslagen (2005:104) lämna information som underlättar kundens bedömning av försäkringsbehovet och val av försäkring (s.k. förköpsinformation). Informationen ska på ett enkelt sätt återge det huvudsakliga innehållet i de försäkringsvillkor som kunden behöver ha kännedom om för att kunna bedöma kostnaden för och omfattningen av försäkringen. Viktiga begränsningar av försäkringsskyddet ska tydligt framgå. Enligt förarbetena till bestämmelsen är syftet bl.a. att kunden, innan han eller hon binder sig för en försäkring, ska få klart för sig om det finns viktiga situationer som inte täcks av försäkringen. Om vissa risker är undantagna från försäkringen, såsom att en hemförsäkring inte täcker exempelvis inbrott i vindsutrymmen, måste tydlig information lämnas om detta. 2003/04:150 s. 379–381.) Förköpsinformation behöver inte lämnas om kunden avstår från den eller om det möter hinder mot att informationen lämnas (2 kap. 3 § försäkringsavtalslagen). Enligt 2 kap. 4 § försäkringsavtalslagen är försäkringsbolaget dessutom skyldigt att efter avtalsslutet tillställa försäkringstagaren en skriftlig bekräftelse på avtalet samt, om det inte skett tidigare, upplysa om försäkrings-villkorens innehåll och särskilt framhålla vissa typer av villkor (s.k. efterköpsinformation). Det rör sig bl.a. om villkor som med hänsyn till försäkringens beteckning eller övriga omständigheter utgör en oväntad och väsentlig begränsning av försäkringsskyddet. Med detta avses enligt förarbetena förhållanden som avviker från vad en försäkringstagare i allmänhet kan ha anledning att utgå från (prop. 2003/04:150 s. 383). Om försäkringsbolaget inte särskilt framhåller ett sådant villkor, vare sig före eller efter avtalsslutet, får försäkringsbolaget sedan inte åberopa villkoret (2 kap. 8 § försäkringsavtalslagen). Detta innebär att avtalet ska gälla utan villkoret och att försäkringstagaren vid försäkringsfall har rätt till ersättning som om villkoret inte hade funnits (a. prop. s. 388). Vid sidan av regleringen i försäkringsavtalslagen ges domstolarna i 36 § avtalslagen en generell möjlighet att jämka avtalsvillkor som är oskäliga med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt. Ett sådant villkor kan också lämnas utan avseende. Vid prövningen av om ett avtalsvillkor är oskäligt ska särskild hänsyn tas till behovet av skydd för den som i egenskap av konsument eller annars intar en underlägsen ställning i avtalsförhållandet. Därutöver finns i 10 § lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsument-förhållanden en generell bestämmelse om tolkning av avtalsvillkor. Av bestämmelsen följer att om ett avtalsvillkor som inte varit föremål för individuell förhandling har en oklar innebörd, ska villkoret vid en tvist mellan en näringsidkare och en konsument tolkas till förmån för konsumenten. Utskottet konstaterar inledningsvis att de flesta hemförsäkringar på marknaden täcker stöld när vårdpersonal i form av bl.a. hemtjänst eller personal på gruppboenden har avtalad tillgång till nyckel till bostaden. Därutöver finns det, som redovisats ovan, i gällande lagstiftning ett krav på information i anslutning till att hemförsäkringen meddelas och bl.a. möjligheter till jämkning av avtalsvillkor som är att anse som oskäliga. Mot den bakgrunden finner utskottet inte anledning att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av det som anförs i motionen. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om obligatorisk reseförsäkring. I motion 2016/17:1221 föreslår (M) ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en översyn av möjligheten att införa en obligatorisk reseförsäkring som täcker kostnader för sjuktransporter. Reseförsäkringar är inte obligatoriska i . I alla hemförsäkringar ingår emellertid ett reseskydd som normalt gäller . Reseskyddet täcker de viktigaste skadehändelser som kan inträffa på en resa, t.ex. sjukvårdskostnader vid akut sjukdom eller olycksfall och sjuktransport hem om det skulle bli nödvändigt. uppger på sin webbplats att av alla hushåll i har en hemförsäkring. De flesta svenskar som reser utomlands har därför ett sådant reseskydd genom sin hemförsäkring. Det går också att utöka hemförsäkringens reseskydd om resan betalas med ett kontokort. I kortreseförsäkringarna brukar det ingå bl.a. ett avbeställningsskydd. Man får normalt samma skydd vid betalning via en internetbank. En resenär som ska vara borta än kan komplettera hemförsäkringens reseskydd genom att köpa antingen ett tillägg av sitt hemförsäkringsbolag eller ett fristående tillägg från ett separat reseförsäkringsbolag. Det allmänna ska genom utlandsmyndigheterna i första hand bistå nödställda svenskar i utlandet genom hjälp till självhjälp. Om självhjälp inte är möjlig aktualiseras lagen (2003:491) om konsulärt ekonomiskt bistånd. Dess huvudsyfte är att göra det möjligt för de personer som omfattas av lagen att återvända till efter en tillfällig utlandsvistelse, men där detta försvårats på grund av t.ex. ett rån eller sjukdomsfall och personen saknar medel för sin hemresa eller för sjukvård. Det konsulära ekonomiska biståndet kan beskrivas som ett lån från staten i en nödsituation, och lånet lämnas endast om inga andra möjligheter finns. Statens ansvar i detta sammanhang är således att vara en sista utväg för att få hjälp. Eftersom lånet normalt ska betalas tillbaka vilar det ekonomiska ansvaret fortfarande på den enskilda individen. Vid kris- eller katastrofsituationer utomlands som kräver insatser som går utöver det vanliga konsulära biståndet aktualiseras lagen (2010:813) om konsulära katastrofinsatser. Lagens utgångspunkt är att den enskilde har ett grundläggande ansvar vid vistelser utomlands. Statens ansvar är sekundärt och kompletterar övriga aktörers insatser. Dessa aktörer kan exempelvis vara reseföretag, försäkringsbolag och det drabbade landet. Beslut om en konsulär katastrofinsats fattas av regeringen. Den enskilde blir ersättningsskyldig till staten för sådana kostnader som direkt kommer honom eller henne till godo och som bör kunna täckas av en eventuell reseförsäkring. Frågan om obligatorisk reseförsäkring har behandlats i propositionen till lag om konsulärt ekonomiskt bistånd (prop. 2002/03:69 s. 30). Regeringen bedömde då att en obligatorisk reseförsäkring inte var en lämplig lösning för att förbättra försäkringsskyddet för resenärer. Regeringen anförde bl.a. att en sådan försäkring skulle kräva uppbyggandet av en dyrbar administration och att alla resenärer, t.ex. de som reser med bil, ändå inte skulle omfattas. Det var därför mer ändamålsenligt att i första hand pröva andra vägar för att minimera antalet oförsäkrade resenärer. Ökade ansträngningar för att genom information påverka beteendet i fråga om försäkringsskyddet, framför allt i de grupper som ofta reser oförsäkrade, var ett sådant sätt. Vad som anfördes i propositionen om försäkringsskyddet för resenärer föranledde inga synpunkter från sida (bet. 2002/03:JuU16, rskr. 2002/03:209). I en expertrapport års katastrofkommission i SOU 2005:104 och – granskning och förslag (s. 369) anförs att det förmodligen inte skulle vara lämpligt att kräva att alla resenärer tecknade en obligatorisk reseförsäkring, men att en intensifierad kampanj bör dras igång för att få praktiskt taget alla att ha sådana försäkringar. För att understödja detta skulle resebolagen t.ex. kunna ge rabatter till dem som har försäkringar. Utskottet behandlade ett motionsyrkande om obligatorisk hemförsäkring med reseskydd (bet. 2008/09:CU20). Utskottet betonade då vikten av att den som befinner sig på resa har ett fullgott försäkringsskydd. Trots önskvärdheten av att alla och envar har ett så bra ekonomiskt skydd som en hem- och reseförsäkring erbjuder ansåg utskottet att det inte gärna kunde komma i fråga att införa krav på vare sig obligatorisk hem- eller reseförsäkring. I första hand måste det nämligen vara upp till var och en att själv avgöra om och i vilken utsträckning han eller hon vill skaffa sig försäkringsskydd i olika avseenden. Därtill kom enligt utskottet att det torde vara tveksamt om det ens är möjligt att bevaka att en ordning med obligatorisk reseförsäkring efterlevs. Därmed avstyrkte utskottet motionen. Frågan om obligatorisk reseförsäkring har även berörts i propositionen till lag om konsulära katastrofinsatser (prop. 2009/10:98 s. 37). Regeringen anförde där, med hänvisning till bl.a. proposition 2002/03:69, att ett införande av en obligatorisk reseförsäkring inte har ansetts vara en lämplig åtgärd dels eftersom en sådan försäkring skulle kräva uppbyggandet av en dyrbar administration, dels eftersom flera resenärer, t.ex. de som reser med bil, ändå inte skulle omfattas. Därtill kom att en stor andel av dem som reser redan har någon form av frivillig reseförsäkring. Regeringen fann inte anledning att göra någon annan bedömning än vad som tidigare hade gjorts i frågan. Vad som anfördes i propositionen om försäkringsskyddet för resenärer föranledde inga synpunkter från sida (bet. 2009/10:UU20, rskr. 2009/10:250). Det är naturligtvis viktigt att den som befinner sig på resa har ett fullgott försäkringsskydd. Trots att det är önskvärt att alla och envar har ett så bra ekonomiskt skydd som en reseförsäkring erbjuder anser utskottet att det inte gärna kan komma i fråga att införa något krav på obligatorisk reseförsäkring. I första hand måste det vara upp till var och en att själv avgöra om och i vilken utsträckning han eller hon vill skaffa sig försäkringsskydd i olika avseenden. Därtill kommer att de flesta svenskar som reser utomlands har någon form av frivillig reseförsäkring. Vidare torde det vara tveksamt om det ens är möjligt att bevaka att en ordning med obligatorisk reseförsäkring efterlevs. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om flytträtt för grupp-försäkring. Jämför reservation 1 (KD). (KD) anför i motion 2015/16:269 bl.a. att konkurrensen på gruppförsäkringsmarknaden behöver förbättras genom att göra det lättare för gruppföreträdare som ideella föreningar och fackförbund att byta försäkrings-bolag. Motionären föreslår därför ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en ändring i 17 kap. 14 § försäkringsavtalslagen av innebörden att gruppförsäkringen ska kunna flyttas över till ett nytt försäkringsbolag i stället för att upphöra. En skadeförsäkring är enligt 1 kap. 1 § försäkringsavtalslagen (2005:104) en individuell försäkring mot ekonomisk förlust genom sakskada, ersättnings-skyldighet eller ren förmögenhetsskada i övrigt. En personförsäkring är enligt 2 § samma kapitel en individuell liv-, sjuk- eller olycksfallsförsäkring. Begreppet gruppförsäkring omfattar både gruppskade- och gruppersonförsäkringar. Med detta avses skade- respektive personförsäkringar som meddelas enligt ett gruppavtal och som gäller under förutsättning att den försäkrade, eller någon annan med särskild anknytning till honom eller henne, tillhör gruppen. Gruppavtal är i sin tur ett avtal som sluts med ett försäkringsbolag för en bestämd grupp personer och som anger villkor för avtal om gruppförsäkring. (1 kap. 4 § försäkringsavtalslagen.) Ett gruppavtal sluts i praktiken mellan ett försäkringsbolag och en representant för gruppen i fråga – t.ex. en arbetsgivare som vill försäkra anställda, en förening som vill försäkra medlemmarna eller en hyresvärd som vill ge försäkringsskydd åt sina hyresgäster. Några särskilda regler för gruppavtalets ingående ansågs vid försäkringsavtalslagens tillkomst inte behövas. I stället tillämpas här allmänna avtalsrättsliga principer. 2003/04:150 s. 316 och 369.) Efter att gruppavtalet har ingåtts ansluter sig den enskilda medlemmen vid s.k. frivillig gruppförsäkring till denna genom anmälan alternativt genom att alla i gruppen som inte avböjer försäkringen anses anslutna, om gruppavtalet föreskriver det (s.k. reservationsanslutning). Anmälan görs i förekommande fall antingen till försäkringsbolaget eller till någon som tar emot anmälningar för dess räkning. (17 kap. 3 och 9 §§ respektive 19 kap. 3 och 9 §§ försäkringsavtalslagen.) Det finns inte något krav på särskild form för anmälan. En sådan kan därför göras genom ett muntligt meddelande, om inte gruppavtalet föreskriver att anslutning ska ske skriftligen. 2003/04:150 s. Vid s.k. obligatorisk gruppförsäkring blir varje medlem i gruppen i stället direkt ansluten till försäkringen på grund av gruppavtalet (17 kap. 1 § och 19 kap. 1 § försäkringsavtalslagen). Om inte annat har avtalats förnyas en gruppförsäkring för av , om inte avtalet har sagts upp för att upphöra vid försäkringstidens slut (17 kap. 11 § och 19 kap. 11 § försäkringsavtalslagen). Vid frivillig försäkring har en försäkrad gruppmedlem rätt att när som helst säga upp försäkringen att genast upphöra. Vid obligatorisk försäkring kan en medlem i gruppen när som helst genom anmälan förklara sig avstå från försäkringen. (17 kap. 12 § och 19 kap. 12 § försäkringsavtalslagen.) I 17 kap. 14 § och 19 kap. 14 § försäkringsavtalslagen regleras för gruppskade- respektive gruppersonförsäkringens del verkan av att gruppavtalet upphör på grund av uppsägning från gruppens sida. Enligt båda bestämmelserna gäller att om gruppavtalet upphör på grund av uppsägning från gruppens sida, upphör försäkringen för samtliga försäkrade som anges i uppsägningen, dock tidigast efter det att uppsägningen kom till försäkringsbolaget. När försäkringsbolaget har tagit emot en uppsägning, ska bolaget genast sända ett meddelande om uppsägningen till de försäkrade gruppmedlemmarna. I förarbetena anförs att den uppsägning som här behandlas går ut på att gruppavtalet ska upphöra antingen vid avtalstidens utgång eller . Det konstateras att lagen inte innehåller några bestämmelser om rätten att säga upp gruppavtalet och att den frågan i stället kan regleras fritt i gruppavtalet. Det anges vidare att följden av att man från gruppens sida säger upp gruppavtalet är att alla försäkringar som grundas på det avtalet upphör att gälla, vilket är i överensstämmelse med den försäkringspraxis som rådde vid lagens tillkomst. 2003/04:150 s. 329 f. och 594.) För gruppersonförsäkringens del gäller kompletteringsvis att det i meddelandet om uppsägning ska anges om de försäkrade har rätt till sådan fortsättningsförsäkring som avses i 19 kap. 15 § försäkringsavtalslagen. Enligt den bestämmelsen har varje gruppersonförsäkrad rätt att utan hälsoprövning få ett likvärdigt skydd genom en fortsättningsförsäkring, som tecknas hos försäkringsbolaget eller ett annat försäkringsbolag som bolaget anvisar. Om det träffas ett nytt gruppavtal om samma typ av försäkring för väsentligen samma grupp, har varje gruppmedlem som har skyddats av den uppsagda försäkringen rätt till försäkring på grund av det nya gruppavtalet enligt samma villkor som gäller för gruppen i övrigt. Vidare gäller att om det finns ett sparmoment i den försäkring som upphör ska försäkringsbolaget ställa försäkringens värde till försäkringstagarens förfogande, enligt vad som anges i försäkringsvillkoren. I förarbetena till bestämmelsen uttalade regeringen att det enligt uppgift ganska ofta förekommer att en grupp, för att få billigare försäkring av samma slag, säger upp gruppavtalet och sedan sluter ett nytt gruppavtal – ofta med ett annat försäkringsbolag – där vissa sjukliga gruppmedlemmar inte får delta. När dåliga risker utesluts på detta vis kan premierna sänkas i den nya grupp-försäkringen. Förfarandet borde, ansåg regeringen, motverkas genom att varje gruppmedlem i den angivna situationen får rätt att vara med i den nya gruppförsäkringen på samma villkor som nya medlemmar. Det konstaterades vidare vara omotiverat med en rätt till fortsättningsförsäkring vid grupp-skadeförsäkring, något som i praktiken ansågs sakna aktualitet på skade-försäkringens område. 2003/04:150 s. 331 f.) Utskottet behandlade ett motionsyrkande om flytträtt för skadeförsäkringar (bet. 2013/14:CU14). Utskottet ansåg då att det inte fanns skäl att föreslå någon åtgärd med anledning av motionen. Därmed avstyrkte utskottet motionen. För en gruppföreträdare som vill byta försäkringsbolag erbjuder gällande lagstiftning en möjlighet att vid frivillig gruppförsäkring föreskriva i gruppavtalet med det nya försäkringsbolaget att alla i gruppen som inte avböjer försäkringen anses anslutna (dvs. Vid obligatorisk gruppförsäkring blir i stället varje medlem i gruppen direkt ansluten till försäkringen på grund av gruppavtalet. Mot den bakgrunden anser utskottet att det inte finns skäl att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av det som anförs i motionen. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om omhändertagande av fordon. (SD) anför i motion 2015/16:1343 att ett stort problem med stulna bilar är att de sedan de påträffats av polisen blir stående för länge på det ställe där de blev lämnade av förövaren och att de riskerar att bli plundrade och senare sättas i brand. Motionären föreslår därför ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda möjligheten att låta det försäkringsbolag där bilen är försäkrad frakta bort illa placerade bilar, alternativt, om försäkring saknas, låta svara för kostnaden. Den som äger en bil som är registrerad i vägtrafikregistret och inte är avställd måste enligt 2 § trafikskadelagen (1975:1410) ha en trafikförsäkring. Trafikförsäkringen ersätter dels personskador, dels skador som fordonet vållar på annans egendom. För att skydda sin egen egendom kan bilägaren teckna en frivillig försäkring i form av en halv- eller helförsäkring. Båda alternativen omfattar bl.a. stöldskydd och räddning. Härigenom ersätts bl.a. kostnader för bärgning av fordonet till närmaste lämpliga verkstad. är en ideell förening, där samtliga försäkringsgivare som fått tillstånd att meddela trafikförsäkring är medlemmar. Föreningen har enligt 16, 33 och 34 §§ trafikskadelagen till uppgift att ersätta trafikskador som orsakats av oförsäkrade, okända eller utländska fordon samt att ta ut trafikförsäkringsavgift när föreskriven trafikförsäkring för ett fordon saknas.