bet · H401FöU7 · 2017-04-12 00:00:00 — Enligt byggregler – föreskrifter och allmänna råd, BBR, ska utrymmen i de större samlingslokaler som har krav på larm, där personer med hörselnedsättning kan vistas ensamma, förses med kompletterande larm som även hörselskadade och döva kan uppfatta. Byggreglernas tillämpningsområde har också utvidgats till att även gälla ändring av byggnader (BFS 2011:6 med ändringar till och med BFS () 2016:13, § 5:2512). När det gäller befintliga lokaler och platser bör bristfällig larmutrustning i hygienrum kompletteras så att även hörselskadade och döva kan nås av varningssignaler i händelse av brand eller annan fara, enligt föreskrifter och allmänna råd om avhjälpande av enkelt avhjälpta hinder till och i lokaler dit allmänheten har tillträde och på allmänna platser (BFS 2013:9). När en byggnad står färdig ska man som ägare och nyttjanderättshavare tillämpa bestämmelserna i 2 kap. 2 § lagen om skydd mot olyckor (LSO). Innebörden i denna bestämmelse är att man ska upprätthålla ett skäligt brandskydd, dvs. att det brandskydd som byggnaden utrustades med ska vidmakthållas och underhållas på lämpligt sätt. Det finns inga detaljbestämmelser om hur detta ska gå till. I föreskrifter om arbetsplatsens utformning (AFS 2009:2) finns en paraplyparagraf om tillgänglighet som anger att arbetsplatser, arbetslokaler och personalutrymmen ska, om det behövs, vara tillgängliga för och kunna användas även av arbetstagare med funktionsnedsättning (6 §). Tillgänglighetskravet gäller allt som står i föreskrifterna, och av detta följer att arbetsplatserna även ska vara frångängliga när det behövs. Myndigheten för delaktighet (MFD) har fortsatt numera nedlagda Handisams arbete och utkommit med en ny version av för tillgänglighet – Riv hindren (MFD 2015:5). Där beskrivs larm av olika slag liksom olika situationer. Riktlinjerna anger att larm ska aktivera minst två mänskliga sinnen: hörseln och synen. Detta ska även vara möjligt att uppfatta från tillgängliga toaletter genom överföring till detta slutna rum. Förutsättningar för utrymningsplats, som är en brandsäker avgränsning där en person med nedsättning kan invänta räddningstjänst vid fara, beskrivs också. () betonar i sin tillgänglighetspolicy att myndigheten som förvaltare och byggherre ska verka för utrymningssäkerhet för personer med funktionsnedsättning. I myndighetens arbete med att anpassa statliga byggnader till dagens behov har man gjort praktiska utrymningsstudier för personer med funktionsnedsättning. I samarbete med hotellbranschen har tagit fram en norm för certifiering av brandskyddade hotell. I arbetet ingår metoder för hur man ska hantera personer med funktionsnedsättning vid larmning och utrymning, bl.a. med hjälp av olika tekniska hjälpmedel. har också tagit fram en rekommendationsskrift 2013, Frångänglighet – En bok om utrymning för personer med funktionsnedsättning. I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 6) anger regeringen att ökade antalet omkomna i bränder med 32 personer jämfört med föregående år. Män löper ungefär dubbelt så hög risk att omkomma i en brand jämfört med kvinnor, och för äldre personer är risken större än för yngre. Samverkansgruppen för brandskyddsfrågor som samordnas av MSB, har bedrivit flera aktiviteter inom ramen för den av MSB antagna nationella strategin för stärkt brandskydd. Resultatet av samverkan är ett stärkt brandskydd som ytterst syftar till att minska antalet omkomna och allvarligt skadade i bränder, enligt regeringen i propositionen. Av MSB:s årsredovisning (MSB1087, ) framgår att har MSB kartlagt hur kommuner arbetar med att stötta äldre och personer med funktionsnedsättning när det handlar om brandskydd. Kartläggningen visar att cirka hälften av kommunerna har börjat arbeta med att identifiera särskilt riskutsatta personer och minska riskerna för dem. Arbetet är ännu inte systematiskt i flertalet av kommunerna. Kartläggningen visar på vikten av att fler förvaltningar än räddningstjänsten är engagerade i arbetet samt att metodstöden till kommunerna behöver vara lättare att använda. MSB kommer att använda resultatet i den fortsatta utvecklingen av det stöd som myndigheten lämnar. Av årsredovisningen framgår också att kommunernas tillsyn över brandskyddet har utvecklats positivt. MSB:s vägledning tillsyn enligt lagen om skydd mot olyckor (MSB474, 2012) har bidragit till att stärka kommunernas förmåga att bedöma vad som är skäligt brandskydd. Vägledningen har också bidragit till att sanktionsmedel används i ökad omfattning. En ökad och mer spridd användning av sanktionsmedel i kommunerna ökar rättssäkerheten för enskilda. Vidare bör det bidra till att skillnader i bedömningar mellan olika kommuner minskar, enligt MSB. Risken att omkomma vid brand i vård- och omsorgsboende är högre än i andra boenden, anger MSB vidare. Att svagheter i brandskyddet i dessa boenden inte fångas upp vid tillsyn är inte tillfredsställande. Ett syfte med vägledningen är att komma tillrätta med dessa brister. MSB menar i enlighet med rapporten i olika boendemiljöer (Fö2010/2264/SSK) att föreskrifter om brandskydd i vård- och omsorgsboenden och andra behovsprövade boenden skulle ge ökad tydlighet om kravnivån för brandskyddet både för ägare och nyttjanderättshavare och för tillsynsmyndigheten. MSB bedömer att detta skulle kunna bidra till att antalet bränder och konsekvenserna av bränder minskar i denna typ av boenden. Regeringen anger i propositionen om lag om sprängämnesprekursorer och redovisning av krisberedskapens utveckling (prop. 2013/14:144) att brandskyddet bör stärkas i vård- och omsorgsboenden. Brandskyddet i boendemiljöer och andra liknande miljöer bör utgå från den enskildes förutsättningar och behov. Ett bättre och mer anpassat brandskydd i boendemiljöer och andra liknande miljöer bör dock kunna åstadkommas utan ökad detaljreglering i LSO. Utskottet är fortfarande positivt till den nationella strategi och vision för att stärka brandskyddet som MSB har tagit fram på regeringens uppdrag. Att ingen i ska behöva omkomma eller skadas allvarligt till följd av brand är något som utskottet instämmer i. En ökad samverkan mellan MSB, länsstyrelserna och kommunerna inom det övergripande området skydd mot olyckor är fortsatt viktig, även med andra aktörer. Statistik från MSB visar dock att är antalet omkomna i brand högre än , vilket behöver analyseras vidare för det fortsatta arbetet. Information till den enskilda medborgaren måste komplettera den befintliga lagstiftningen, bedömer utskottet fortsatt, liksom att den långsiktiga nationella på ett bra sätt kan bidra till att just öka kunskapsnivån hos enskilda och få dem att ta ett ökat ansvar för det egna skyddet mot bränder. Utskottet ser inte något behov för att föreslå ytterligare åtgärder när det gäller brandlarm för funktionshindrade eftersom ett omfattande arbete på myndighetsnivå redan pågår. I de gällande byggreglerna och arbetsmiljöföreskrifterna ställs dessutom krav på att larmanordningar på arbetsplatser och i allmänna lokaler ska avge signaler som kan uppfattas av personer med hörselnedsättning samt att initiativ för att stärka utrymningssäkerheten för personer med funktionsnedsättning har tagits i olika sammanhang. Utskottet avstyrker således motion 2016/17:1212 (M). När det gäller tillsynsfrågan noterar utskottet de brister som MSB lyfter fram i sin årsredovisning men finner att myndigheten genomfört ett stort antal seminarier för kommunala tillsynsförrättare om hur bedömningar av skäligt brandskydd och vissa övriga delar av tillsynsarbetet ska ske, vilket också utvecklas i skriften tillsyn enligt lagen om skydd mot olyckor (LSO). Förutom detta har MSB också sammanställt ett antal vägledande beslut och domar från olika instanser som myndigheten generellt sett anser ger vägledning kring hur bestämmelsen i 2 kap. 2 § LSO bör tillämpas. Utskottet instämmer med regeringen i att ett bättre och mer anpassat brandskydd i boendemiljöer och andra liknande miljöer bör kunna åstadkommas utan ökad detaljreglering i LSO och ser med anledning av det anförda inte skäl för att föreslå några ytterligare åtgärder för tillfället. Utskottet avser dock fortsatt att följa frågan. Motion 2016/17:2498 (KD) avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om räddningstjänstpersonal i beredskap. Utskottet hänvisar framförallt till den utredning om en effektivare som regeringen har tillsatt. Jämför reservation 4 (M, C). I motion 2016/17:3205 av m.fl. (M) understryks hur räddningstjänstpersonal i beredskap, s.k. deltidsbrandmän, gör en viktig insats för att upprätthålla säkerhet och rädda liv, särskilt på landsbygden. Problemen med rekrytering är bl.a. knutna till att många människor i glesbygden pendlar från sin hemort till ett arbete på annan ort och därmed har svårt att ha jour på hemorten. Vidare finns det endast finns två utbildningsorter för deltidsbrandmän, vilket gör att det långa avståndet till utbildningsorten kan försvåra rekryteringen och minska intresset för vidareutbildning bland dem som arbetar som deltidsbrandmän . Det har också funnits problem när deltidsbrandmän förlorat sin huvudanställning och fått ersättning från a-kassan. Eftersom de enligt lagens mening innehar en deltidsanställning som deltidsbrandmän anses de inte stå fullt ut till arbetsmarknadens förfogande. Därmed riskerar de en nedsättning av ersättningen från a-kassan, som i många fall inte överensstämmer med den inkomst de eventuellt får från sitt deltidsuppdrag som brandman. Av dessa anledningar bör det göras en översyn av hur hela systemet med deltidsbrandmän fungerar, anför motionärerna som föreslår att frågan om en förbättrad rekrytering av deltidsbrandmän utreds (yrkande 9). m.fl. (C) föreslår i motion 2016/17:3121 att räddningstjänsten och särskilt deltidskårerna bör ges bättre förutsättningar att rädda liv och ge trygghet. För detta krävs det en välutbildad personal som är tillgänglig i hela landet. Därför är det av stor vikt att det finns tillräckliga möjligheter att rekrytera personal. Frågor om utbildning, arbetsvillkor, personalförsörjning och resursallokering utgör väsentliga delar. Till exempel är det ofta så i små orter att en eller ett par huvudarbetsgivare utgör merdelen av rekryteringsunderlaget för deltidsanställd personal, anför motionärerna. De arbetsgivare som utgör huvudparten tar ett stort ansvar för en fungerande räddningstjänst i som de riskerar företagets konkurrenskraft då brandmän vid larm tvingas lämna arbetet. Även här måste ett incitamentssystem för arbetsgivare och egenföretagare skapas. Deltidsbrandmän bör dessutom inte lida ekonomisk skada i händelse av utryckning vid arbetslöshet. anförs i motionen att det måste ske undersökningar av rutiner och framtagning av nya säkerhetsföreskrifter för att förhindra allvarliga olyckor med dödlig utgång för brandmän vid trafikolyckor (yrkande 3). Utskottet har vid en rad tillfällen under tidigare riksmöten behandlat frågan om rekrytering av räddningstjänstpersonal i beredskap, s.k. deltidsanställda brandmän. Utskottet konstaterade t.ex. i betänkande 2010/11:FöU2 att regeringen i budgetpropositionen påtalat att det på landsbygden hade blivit svårare att rekrytera deltidsanställd personal till räddningstjänsten och att alternativa lösningar behövde prövas. Utskottet välkomnade de åtgärder som vidtagits i syfte att uppnå en för medborgarna god tillgänglighet av hjälp vid nödlägen och en rimlig trygghets- och säkerhetsnivå i fråga om allmän ordning, säkerhet och hälsa. Utskottet ansåg dock att även andra faktorer spelade in när det gäller att lösa problemen med bemanningen av deltidsbrandkårerna. Det gällde t.ex. försämrad ersättning, bristande försäkringsskydd, förändringarna i a-kassan när det gäller deltidsarbete och de generella förändringarna på arbetsmarknaden. Utskottet ansåg att det var angeläget att en översyn av rekryteringsfrågan gjordes för att ta fram förslag på åtgärder som kunde falla på statsmakterna att vidta. Översynen borde bl.a. belysa om ytterligare ekonomiska incitament eller regeländringar var nödvändiga för att trygga bemanningen framöver. kom sedermera att tillkännage detta som sin mening för regeringen (bet. 2010/11:FöU2, rskr. 2010/11:213). I yttrandet till /16:FöU3y gällande Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen noterade utskottet särskilt vad som angavs i skrivelse 2015/16:75 om behandlingen av tillkännagivandet om en översyn av rekryteringen till deltidsbrandmän (rskr. 2010/11:213). Utskottet underströk i sina yttranden till såväl 2014 som 2015 vikten av att regeringen vidtar de beredningsåtgärder som svarar mot tillkännagivande. När det gäller deltidsbrandmännen hade regeringen ändrat sin bedömning av att momentet skulle vara slutbehandlat. Utskottet välkomnade att regeringen avsåg att vidta ytterligare åtgärder och att regeringen vid beredningen av frågor om arbetslöshetsersättning vid deltidsarbetslöshet kunde beakta vad utskottet anfört om rekrytering av deltidsbrandmän. Regeringen avsåg att återkomma till i denna fråga enligt skrivelsen. I betänkande 2015/16:FöU7 uttryckte utskottet än en gång att den kommunala räddningstjänsten med räddningstjänstpersonal i beredskap har stor betydelse för räddningstjänstverksamheten. Det stöd som MSB och länsstyrelserna ger kommunerna på olika sätt i arbetet med att organisera räddningstjänsten med deltidsanställda brandmän borde fortsätta att utvecklas, särskilt när det gäller möjligheten att ge deltidsbrandmän utbildning på regional och lokal nivå i enlighet med de väckta motionerna. Utskottet vidhöll sin syn att frågan behövde få en långsiktig lösning. Ytterligare satsningar på information och samverkan och översyn av möjligheterna att använda frivilliga som normalt inte har en anknytning till räddningstjänsten i verksamheten, vilket MSB tidigare föreslagit, borde fortsätta liksom de möjligheter remissbehandlingen skulle ge av utredningen genom Kommittén om hållbara försäkringar vid sjukdom och arbetslöshet om allmänna villkor för ersättning i arbetslöshetsförsäkringen och arbetslöshetsersättning för deltidsarbetslösa. Utskottet instämde vidare med MSB:s tidigare konstateranden att andelen kvinnor inom den kommunala räddningstjänsten måste öka, att kontakterna mellan kommunen som arbetsgivare för den deltidsanställde brandmannen och dennes ordinarie arbetsgivare borde förbättras och att kommunerna borde vidta åtgärder för att kombinera kommunala tjänster med uppdrag som deltidsanställd brandman. Dessutom borde en större kulturell mångfald inom den kommunala räddningstjänsten eftersträvas. Dessa förslag har tidigare lagts fram, men frågorna behövde ägnas fortsatt uppmärksamhet, enligt utskottet. Att kommunerna blev mer aktiva var viktigt eftersom det är där arbetsgivaransvaret ligger, och det är där man borde ägna mer tid åt rekryteringsåtgärder. Kommuner och Landstings engagemang välkomnades. På utskottets förslag kom att ställa sig bakom det som utskottet anförde om att regeringen bör se över förutsättningarna för att ge utbildning på regional eller lokal nivå för räddningstjänstens deltidsbrandkår och tillkännagav detta för regeringen (bet. 2015/16:FöU7, rskr. 2015/16:173). I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 6) aviserade regeringen en utredning av den kommunala räddningstjänsten. Regeringen angav att vid omfattande räddningsinsatser behöver kommunerna och övriga hjälporgan samverka med varandra i större utsträckning än för att möjliggöra effektiva och samordnande insatser. Dessutom finns det skäl att överväga hur räddningsledningen kan förbättras vid omfattande räddningsinsatser. Mot denna bakgrund och med anledning av tillkännagivande om räddningstjänstens deltidsbrandkår (bet. 2015/16:FöU7, rskr. 2015/16:173) har regeringen sedermera beslutat om ett kommittédirektiv för en utredning om en effektivare (dir. 2017:15). Utredningen planeras ha ett särskilt fokus på deltidsanställda brandmän. Uppdraget ska redovisas . MSB har en viktig uppgift i att utveckla räddningstjänstens förmåga inom området skydd mot olyckor. Myndigheten ska tillhandahålla grund- och vidareutbildning av räddningstjänstpersonal. En central del i myndighetens arbete är att kontinuerligt utveckla utbildningsverksamheten utifrån samhällets förändrade behov. MSB beslutade om en översyn av myndighetens utbildningsverksamhet. Målsättningen var att föreslå ett framtida hållbart system som tillgodoser målgruppernas behov, efterfrågan och önskemål om utbildning som det också uppfyller kravet på att hushålla med statens resurser. Utredningen Den framtida utbildningsverksamheten (dnr 2014-5263) publicerades . När det gäller hur Utbildning för räddningsinsats (RiB-utbildning) kan tillhandahållas presenteras fyra alternativ i utredningen. Dels (1) att all Utbildning för räddningsinsats sker vid MSB:s verksamhetsställen, (2) att MSB ansvarar för Utbildning för räddningsinsats men genomför den i högre utsträckning lokalt eller regionalt, (3) att MSB ansvarar för Utbildning i räddningsinsats men att utbildningen upphandlas, samt (4) att kommunerna ansvarar för grundutbildningen av räddningstjänstpersonal i beredskap och får statlig ersättning för detta. När det gäller säkerhetsföreskrifter för räddningstjänstpersonal publicerade MSB Säkerhet i trafikmiljö – Vägledning (publikation MSB1078): I publikationen har MSB tillsammans med och tagit initiativ till en vägledning med flera rekommendationer för att öka säkerheten i vägtrafiken för dem som arbetar med att ta hand om trafikolyckor och som kör till olyckor. Utskottet anser fortsatt att tillgången på räddningstjänstpersonal i beredskap, s.k. deltidsbrandmän, är av vital betydelse för räddningstjänstverksamheten totalt sett. Det stöd som ges till kommunerna på olika sätt i arbetet med att organisera räddningstjänsten med deltidsanställda brandmän bör fortsätta att utvecklas. Att regeringen tillsatt en utredning om en effektivare , bl.a. med anledning av tidigare tillkännagivanden om räddningstjänstens deltidsbrandkår välkomnas därför. Utskottet ser positivt på att detta arbete, liksom MSB:s utvecklingsarbete, bl.a. ska kunna öka möjligheten att ge deltidsbrandmän utbildning på regional och lokal nivå och att detta i sin tur ska kunna bidra till att man når en långsiktig lösning på rekryteringsproblemet. Det är vidare positivt med det initiativ som MSB tagit, tillsammans med och , till en vägledning för att öka säkerheten i vägtrafiken för de i räddningstjänsten som arbetar med att ta hand om trafikolyckor. Utskottet finner inte skäl för att föreslå ytterligare åtgärder för tillfället, och därför avstyrks samtliga aktuella motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår motionerna om räddningstjänstutbildning. Utskottet hänvisar till den utredning om en effektivare som regeringen har tillsatt och till MSB:s utvecklingsarbete. I motion 2016/17:1636 av m.fl. (S) anförs att rekryteringsbehovet är stort inom räddningstjänsten för heltids- och RIB- personal (räddningstjänstpersonal i beredskap). I takt med att samhället har förändrats har förändringar krävts även för räddningstjänsten. För att möta framtiden kommer ytterligare utveckling att vara nödvändig. behöver ta ett helhetsgrepp över säkerhetsarbetet i kommunerna för att så mycket det går förebygga olyckor, bränder och andra skador. För att hantera dessa i många fall farliga händelser krävs välutbildade, kvalitetssäkrade och väl samövade brandmän. För att bli heltidsbrandman krävs en tvåårig eftergymnasial utbildning i Skydd mot olyckor (SMO) och för att få tjänst som räddningspersonal i beredskap (RIB) måste du ha genomgått en lång utbildning vid någon av MSB:s räddningsskolor. Det är räddningstjänsterna själva som drivit fram SMO-utbildningen. Det tidigare sättet att rekrytera folk från olika yrkesgrupper och från gatan bedömdes inte hålla måttet för att möta framtidens räddningstjänst. vill några räddningstjänster i landet återgå till det tidigare sättet att rekrytera och utbilda internt inom respektive räddningstjänst. Motionärerna anser att SMO-utbildningen bör ses som ett yrkesbevis och föreslår att de brandmän som rekryteras ska ha genomgått SMO eller motsvarande validerad utbildning som är godkänd av MSB (yrkande 1). Vidare föreslås att SMO- och RIB-utbildningen ska kvalitetssäkras (yrkande 2). (M) föreslår i motion 2016/17:3259 att man bör se över möjligheten att införa ett krav på genomgången SMO-utbildning för att kunna bli heltidsbrandman. Anledningen är att genomgången SMO-utbildning inte är ett absolut krav för att bli heltidsbrandman eftersom det är upp till kommunerna själva att avgöra utbildningsnivån för sina respektive brandmän. Flertalet kommuner har denna utbildning som krav när de anställer nya heltidsbrandmän, dock inte alla. Att införa ett krav på att heltidsbrandmän ska ha genomgått SMO-utbildning skulle innebära såväl en kvalitets- som en statushöjning av brandmannayrket. Självfallet ställer detta också krav på att innehållet i SMO-utbildningen är relevant och ändamålsenligt, anför motionären. De brandmän som har en utbildning enligt det gamla systemet ska inte behöva läsa den tvååriga utbildningen för att kunna arbeta vidare som brandman. Dessutom borde arbete under viss specificerad tid som deltidsbrandman kunna likställas med att man genomgått SMO-utbildning, avslutar motionären. I betänkande 2015/16:FöU7 uttryckte utskottet att man inhämtat information om att de flesta kommuner bara anställer personer till som genomgått SMO-utbildning. I dessa frågor bedömde således utskottet att det inte fanns några behov av ytterligare åtgärder från sida, också på grund av pågående arbeten, t.ex. översynen av MSB:s utbildningsverksamhet. Översynens målsättning – att föreslå ett framtida hållbart system som tillgodoser målgruppernas behov, efterfrågan och önskemål om utbildning som det också uppfyller kravet på att hushålla med statens resurser – var i linje med många av motionärernas intentioner och deras motioner avstyrktes således. Med anledning av tillkännagivande om räddningstjänstens deltidsbrandkår (bet. 2015/16:FöU7, rskr. 2015/16:173) har regeringen beslutat om ett kommittédirektiv för en utredning om en effektivare (dir. 2017:15). Utredaren ska bl.a. analysera hur utbildningarna inom området skydd mot olyckor på ett bättre sätt kan anpassas till lokala förhållanden samt om det är ändamålsenligt att utbildningen för deltidsanställda brandmän i större utsträckning kan anordnas på lokal nivå och i så fall föreslå de åtgärder som kan behövas. Uppdraget ska redovisas . MSB har en viktig uppgift i att utveckla räddningstjänstens förmåga inom området skydd mot olyckor. Myndigheten ska tillhandahålla grund- och vidareutbildning av räddningstjänstpersonal. En central del i myndighetens arbete är att kontinuerligt utveckla utbildningsverksamheten utifrån samhällets förändrade behov. MSB beslutade om en översyn av myndighetens utbildningsverksamhet. Målsättningen var att föreslå ett framtida hållbart system som tillgodoser målgruppernas behov, efterfrågan och önskemål om utbildning som det också uppfyller kravet på att hushålla med statens resurser. MSB:s utredning Den framtida utbildningsverksamheten (dnr 2014-5263) publicerades . När det gäller förändring och anpassning av befintlig utbildning föreslås det i utredningen om grundutbildning att Utbildning för räddningsinsats (RIB-utbildning) ses över, att den eftergymnasiala utbildningen Skydd mot olyckor (SMO) anpassas samt att en akademisering av Påbyggnadsutbildning i räddningstjänst för brandingenjörer () utreds. När det gäller vidareutbildning och fortbildning föreslås att systemet för utbildning i räddningsledning ses över, att kravet på sammanhållna vidareutbildningsprogram tas bort samt att MSB bör tillhandahålla instruktörsutbildning för kommunernas egen fortbildning. Utskottet har inhämtat information från MSB om att Utbildning för räddningsinsats (RiB-utbildning) är den volymmässigt största utbildning MSB genomför.