bet · H401CU10 · 2017-03-17 00:00:00 — Om en förälder vid utövandet av vårdnaden om ett barn gör sig skyldig till missbruk eller försummelse eller i övrigt brister i omsorgen om barnet på ett sätt som medför bestående fara för barnets hälsa eller utveckling, ska domstolen besluta om ändrad i vårdnaden. Frågan kan enligt 6 kap. 7 § prövas på talan av socialnämnden. Enligt 5 kap. 2 § socialtjänstförordningen (2001:937) ska socialnämnden göra framställning eller ansökan till domstolen, om nämnden får veta att någon åtgärd behöver vidtas i fråga om bl.a. vårdnaden om ett barn, som t.ex. att vårdnaden flyttas över från en olämplig förälder till den andra föräldern eller till en särskilt förordnad vårdnadshavare. När socialnämnden har väckt talan agerar den som part i tvistemål. Barnets vårdnadshavare har enligt 6 kap. 15 § tredje stycket ett ansvar för att barnets behov av umgänge med någon annan som står barnet särskilt nära tillgodoses så långt möjligt. Det kan vara fråga om t.ex. mor- och farföräldrar, andra släktingar, familjehemsföräldrar eller en styvförälder. I den utsträckning ett bristande umgänge beror på att vårdnadshavaren inte tar sitt ansvar är det en viktig uppgift för att försöka få vårdnadshavaren att se till barnets behov. På talan av socialnämnden får rätten enligt 6 kap. 15 a § besluta om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder. Vid bedömningen av om en sådan talan ska föras ska socialnämnden särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina mor- och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära. presenterade vårdnadsutredning betänkandet Se barnet! (SOU 2017:6). Utredningen har haft i uppdrag att utvärdera vårdnadsreform och undersöka om syftet med reformen – att stärka barnrättsperspektivet – har uppnåtts. En annan huvuduppgift har varit att kartlägga och analysera orsakerna till ökningen av antalet vårdnadsmål på . Utredningen har kommit fram till att vårdnadsreform i många avseenden har fallit väl ut. Barnrättsperspektivet har stärkts. Det finns förbättringsområden. Det behövs en satsning på arbetet med att förebygga föräldrars konflikter. Fokus i processen behöver flyttas från föräldrarnas konflikt till barnet och barnets rättigheter och behov. För att komma till rätta med de problem som finns föreslår utredningen bl.a. följande nyheter och förändringar: • Föräldrar som överväger att inleda en tvist om barn ska först vända sig till obligatoriskt informationssamtal. Vid samtalet ska föräldrarna kunna få information om vad en domstolsprocess innebär och alternativa sätt att lösa konflikten samt erbjudas stöd och hjälp i annan form. • Barnets bästa och barnets rätt till relevant information och rätt att fritt uttrycka sina åsikter och få dem beaktade tydliggörs i . Ett förslag lämnas också om att socialnämnden ska få höra barn utan föräldrarnas samtycke. • Vid bedömningen av vårdnadsfrågan ska särskilt avseende fästas vid föräldrarnas förmåga att ta ett gemensamt ansvar i frågor som rör barnet, i stället för som vid föräldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet. • Domstolen ska kunna besluta om gemensam vårdnad även om båda föräldrarna motsätter sig det. Utredningens betänkande är föremål för remissbehandling. Motsvarande eller i allt väsentligt motsvarande motionsyrkanden har behandlats av utskottet , i betänkande 2014/15:CU6. Liksom motionärerna ansåg utskottet att det var angeläget att vårdnadsreform utvärderades. Utskottet kunde konstatera att en särskild utredare fått i uppdrag att utvärdera vårdnadsreformen i sin helhet. Resultatet av det pågående utredningsarbetet borde enligt utskottet inte föregripas genom någon åtgärd från , varför motionsyrkandena avstyrktes. Utskottet välkomnar den utvärdering som gjorts av vårdnadsreform. Enligt utredningen har reformen i många avseenden fallit väl ut, men det finns förbättringsområden. Som utredningen konstaterar är den nuvarande regleringen i vissa fall konfliktdrivande, och det finns skäl att tro att den bidragit till en ökning av antalet vårdnadstvister. Detta har gått ut över barnen. Utredningen har lagt fram ett antal förslag i syfte att lösa problemen med den nuvarande regleringen. Förslagen ligger i linje med de förslag som läggs fram i motionerna. Utredningens förslag är nu föremål för remissbehandling. I sammanhanget vill utskottet understryka betydelsen av att reglerna om vårdnad, boende och umgänge är utformade för att säkerställa barnets bästa och för att minska risken för långvariga konflikter till skada för barnet. Utskottet är medvetet om att frågan om barnets bästa i familjesituationer innefattar komplexa frågeställningar som kräver omsorgsfulla överväganden. Enligt utskottet bör regleringen justeras på ett sätt som innebär att barn- och barnrättsperspektivet stärks. Fokus måste flyttas från föräldrarna och deras konflikter till barnet och barnets behov. De konfliktdrivande inslagen i regleringen måste tas bort. Vidare måste den nya regleringen på området motverka s.k. umgängessabotage. Detta bör regeringen särskilt beakta i det kommande lagstiftningsarbetet med anledning av betänkandet års vårdnadsutredning. Det som utskottet nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett delvis bifall till motionerna 2015/16:2780 yrkande 3 och 2015/16:2482 yrkande 26. Övriga motionsyrkanden bör avslås. Automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 12 (SD). I kommittémotion 2016/17:2372 av och (båda SD) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som ger automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar (yrkande 3). I kommittémotionerna 2015/16:3095 av m.fl. (SD) (yrkande 38) och 2016/17:2506 av m.fl. (SD) (yrkande 37) förs samma yrkanden fram. I kommittémotion 2015/16:2899 av m.fl. (SD) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör se över lagstiftningen i syfte att ge föräldrarna till ett barn gemensam vårdnad om barnet oavsett om de är gifta eller inte (yrkande 12 i denna del). Liknande yrkanden förs fram i motionerna 2015/16:2638 av m.fl. (M) (yrkandet i denna del), 2015/16:931 av (C) och 2016/17:354 av (C). Ett barn står från födseln under vårdnad av båda föräldrarna, om dessa är gifta med varandra, och i annat fall av modern ensam. Ingår föräldrarna senare äk-tenskap med varandra, står barnet från den tidpunkten under vårdnad av dem båda, om inte rätten har anförtrott vårdnaden åt en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. Om det döms till äktenskapsskillnad mellan föräldrarna står barnet även därefter under båda föräldrarnas vårdnad, om inte den gemensamma vårdnaden upplöses. Om barnet även efter domen på äktenskapsskillnad ska stå under båda föräldrarnas vårdnad, ska rätten i domen påminna om att vårdnaden är gemensam. Om en av föräldrarna är ensam vårdnadshavare och föräldrarna vill utöva vårdnaden gemensamt, kan de enligt 6 kap. 4 § tillsammans lämna in en ansökan till domstolen, som då ska besluta om gemensam vårdnad om det inte är uppenbart att en sådan vårdnad är oförenlig med barnets bästa. Föräldrarna kan också få gemensam vårdnad genom registrering hos efter anmälan av dem båda. En sådan anmälan kan göras antingen till socialnämnden i samband med att nämnden ska godkänna en faderskapsbekräftelse eller en bekräftelse av föräldraskap, eller direkt till under förutsättning att beslut om vårdnaden inte har meddelats tidigare och att föräldrarna och barnet är svenska medborgare. I övrigt kan vårdnaden ändras genom avtal som godkänns av socialnämnden eller genom beslut av domstol. presenterades departementspromemorian Gemensam vårdnad för ogifta föräldrar samt en språklig och redaktionell översyn av 6 kap. (Ds 1999:57). I promemorian föreslås bl.a. att föräldrar som inte är gifta med varandra när barnet föds ska få gemensam vårdnad när har gått från det att faderskapet har fastställts genom en bekräftelse som har godkänts av socialnämnden, om ingen av föräldrarna anmäler till socialnämnden att han eller hon motsätter sig gemensam vårdnad. Regeringen behandlade promemorians förslag i proposition 2009/10:192 Umgängesstöd och förutsättningar att tala med barn. I propositionen konstaterar regeringen bl.a. att det för ogifta föräldrar som är ense om att ha gemensam vårdnad finns ett antal möjligheter att på ett enkelt sätt få det. Enligt regeringen innebär promemorians förslag här ingen förbättring eftersom det inte skulle finnas någon anledning att vänta på att få gemensam vårdnad. För ogifta föräldrar som inte är ense i vårdnadsfrågan kan det säkert i vissa fall ifrågasättas om det verkligen finns förutsättningar för gemensam vårdnad. Detta gäller särskilt mot bakgrund av den utveckling som skett sedan promemorian presenterades 1999. Den presumtion för gemensam vårdnad som i praktiken infördes upphävdes genom vårdnadsreform. Det måste numera i stället i varje enskilt fall göras en bedömning med utgångspunkt i vad som är bäst för barnet. Det är därför inte en lämplig lösning att ha en reglering som innebär att gemensam vårdnad kan uppkomma om inte anmälan görs inom , dvs. på grund av passivitet. Regeringen gjorde bedömningen att promemorians förslag inte borde genomföras. Vid riksdagsbehandlingen av propositionen konstaterade utskottet, i likhet med regeringen, att situationen är annorlunda mot den som gällde när promemorians förslag lämnades . Någon presumtion för gemensam vårdnad finns , utan det måste i stället i varje enskilt fall göras en bedömning med utgångspunkt i vad som är bäst för barnet. Mot denna bakgrund instämde utskottet i regeringens bedömning att förslaget om automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar inte borde genomföras (prop. 2009/10:192, bet. 2009/10:CU20, rskr. 2009/10:358). Motsvarande motionsyrkanden om automatisk gemensam vårdnad för ogifta föräldrar har behandlats av utskottet , i betänkande 2014/15:CU6. Utskottet ansåg att det inte fanns skäl att frångå ställningstagande i samband med behandlingen av proposi-tion 2009/10:192 (bet. 2009/10:CU20) och avstyrkte motionsyrkandena. Utskottet har inte någon annan uppfattning än den tidigare gett uttryck för, varför motionsyrkandena bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att införa en barnbalk. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. och i (båda C) föreslår i motion 2015/16:2359 ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att införa en barnbalk som är likställd med . Motsvarande motionsyrkanden om att införa en barnbalk har behandlats av utskottet , i betänkande 2014/15:CU6. Utskottet stod fast vid sina tidigare ställningstaganden. Utskottet har ansett att det inte skulle vara något annat än en tom gest att döpa om till barnbalken och att balkens nuvarande benämning går utmärkt att förena med det barnperspektiv som redan präglar den. Motionsyrkandena har därför avstyrkts. har följt utskottet. Utskottet har inte någon annan uppfattning än den tidigare gett uttryck för, varför motionsyrkandet bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om könsneutrala författningar. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 13 (V). I partimotion 2015/16:49 föreslår m.fl. (V) ett tillkännagivande om att regeringen bör lägga fram ett lagförslag som syftar till att göra den familjerättsliga lagstiftningen materiellt och språkligt könsneutral (yrkande 9). Motsvarande motionsyrkanden om könsneutrala författningar har behandlats av utskottet , i betänkande 2006/07:CU8. Utskottet stod fast vid sina tidigare ställningstaganden. Utskottet har tidigare konstaterat att om det blir aktuellt att göra ändringar i aktuella bestämmelser bör utgångspunkten vara att regeringen i dessa sammanhang på nytt överväger frågan. redovisade även att regeringen i proposition 2004/05:137 Assisterad befruktning och föräldraskap gjort en sådan genomgång (bet. 2003/04:LU11). Utskottet avstyrkte motionsyrkandena. Liknande motionsyrkanden behandlades även av i betänkande 2007/08:KU17. Utskottet stod fast vid sina tidigare ställningstaganden. Utskottet har tidigare understrukit betydelsen av att det språk som används i officiella texter i så stor utsträckning som möjligt är könsneutralt. Utskottet ansåg sig kunna utgå från att de nämnda riktlinjerna för språket i lagar och andra författningar samt inom den offentliga förvaltningen följdes. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena. Gröna boken (Ds 2014:1) innehåller riktlinjer för författningsskrivningar. Av riktlinjerna framgår att det numera är en självklarhet att författningar ska skrivas så att de är könsneutrala. Utskottet har inte någon annan uppfattning än den tidigare gett uttryck för, varför motionsyrkandet bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om myndighetsåldern m.m. I motion 2015/16:2910 föreslår (SD) ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda effekterna av att ersätta dagens åldersgränssystem som baseras på födelsedag med ett system som grundas på födelseår. I motion 2016/17:1352 av (SD) framställs liknande yrkanden (yrkandena 1 och 2). I motion 2015/16:1661 av (M) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör se över barns möjligheter att upprätta ett testamente. Motsvarande motionsyrkanden har avstyrkts av utskottet , i betänkande 2006/07:CU8. har följt utskottet. Utskottet anser att det saknas skäl att föreslå någon åtgärd från med anledning av vad som anförs i motionerna, varför motionsyrkandena bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om underårigas egendom. I motion 2016/17:1038 anför m.fl. (S) att det är ett problem att barn i samband med ett omhändertagande inte har någon laglig rätt att behålla personliga tillhörigheter som kläder, skor, nallar och liknande. Motionärerna föreslår därför ett tillkännagivande om att regeringen bör se över 9 kap. 1 § i syfte att barn ska ges rätt att behålla viss egendom i samband med ett omhändertagande. Alla, oavsett ålder, kan äga tillgångar. Men barn är omyndiga och har begränsad rättshandlingsförmåga. Att inte ha rättshandlingsförmåga betyder att man inte får ta hand om eller bestämma över sin egendom och inte heller kan åta sig olika förpliktelser. Rätten att förvalta ett barns egendom och att företräda barnet i angelägenheter som rör denna tillkommer i allmänhet barnets förmyndare. Som redovisats ovan kan ett barn redan enligt gällande rätt äga tillgångar. Utskottet anser därför att det saknas skäl att föreslå någon åtgärd från med anledning av vad som anförs i motionen, varför motionsyrkandet bör avslås. Överförmyndare, gode män och förvaltare Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör ta initiativ till en uppföljning av hur lagstiftningen på området fungerar, och i det sammanhanget bör regeringen även överväga andra förbättringar av systemet med gode män och förvaltare, och detta tillkännager för regeringen. I kommittémotion 2016/17:2971 av m.fl. (C) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör göra en allmän översyn av överförmyndarverksamheten (yrkande 31). I kommittémotionerna 2015/16:2400 m.fl. (C) (yrkande 19) och 2016/17:3472 av m.fl. (yrkande 1) samt i motionerna 2015/16:2562 av Finn och (båda M), 2016/17:334 av (L) och 2016/17:2034 av (C) framställs liknande yrkanden I kommittémotion 2016/17:3347 av m.fl. (KD) föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör se över lagstiftningen om gode män (yrkande 48). I motionerna 2015/16:1173 av och (båda M), 2015/16:2160 av Lawen Redar (S), 2015/16:2538 av (S), 2016/17:1660 av m.fl. (S), 2016/17:2704 av och (båda S), 2016/17:2757 av (S) och 2016/17:3182 av (KD) förs liknande yrkanden fram. I kommittémotion 2016/17:3143 av m.fl. (M) föreslås flera tillkännagivanden som innebär att regeringen bör lägga fram förslag till ändringar i lagstiftningen om gode män och förvaltare. Det föreslås att utbildningen för gode män ska förbättras (yrkande 1). Det föreslås också att tillsynen av gode män ska skärpas (yrkande 2). Vidare föreslås att det ska inrättas ett offentligt ställföreträdarregister av vilket det ska framgå om någon har rätt att företräda en viss person som god man eller förvaltare (yrkande 3). Därutöver föreslås att det ska införas ett nationellt blankettsystem för gode män (yrkande 4). Slutligen föreslås att det ska finnas ett it-system för enhetlig redovisning av gode män (yrkande 5). I kommittémotion 2015/16:54 föreslår m.fl. (V) flera tillkännagivanden som innebär att regeringen bör lägga fram förslag till ändringar i lagstiftningen om gode män och förvaltare. Det föreslås att det bör utredas hur det skulle kunna göras en uppdelning av den gode mannens förordnande i personliga och ekonomiska angelägenheter (yrkande 1). Vidare föreslås att regeringen bör återkomma till med ett förslag som innebär att alla ställföreträdare ska genomgå obligatorisk basutbildning och att överförmyndaren ska ansvara för att gode män och förvaltare i övrigt erbjuds den utbildning som behövs för att kunna utföra sina uppdrag (yrkande 2). Det föreslås också att det bör utredas om det bör införas ett rent kommunalt ansvar för gode män och förvaltare inom den egna organisationen (yrkande 3). Därutöver föreslås att det bör införas ett kommunalt solidariskt skadeståndsansvar för förmögenhetsbrott som en ställföreträdare inom ramen för sitt uppdrag vållat en huvudman (yrkande 4). Det föreslås också att regeringen bör åter-komma till med ett förslag på hur utbildning för överförmyndare och överförmyndarnämnder ska kunna organiseras för att säkerställa en högre kompetensnivå (yrkande 5). Det föreslås slutligen att regeringen omgående bör ta initiativ till att samordna och följa upp länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndare och återkomma till med förslag på vilken myndighet som ska ansvara för detta (yrkande 6). (KD) föreslår i motion 2015/16:863 ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att införa en kostnadsfri och jämlik utbildning för gode män. I kommittémotion 2016/17:2371 av och (båda SD) begärs flera tillkännagivanden som innebär att regeringen bör lägga fram förslag till ändringar i lagstiftningen om gode män och förvaltare. Det föreslås att kontrollen vid tillsättningen av gode män och förvaltare ska skärpas (yrkande 6). Det föreslås också att utbildningen för gode män och förvaltare ska vara obligatorisk (yrkande 7). Samma yrkanden förs fram i kommittémotion 2015/16:2050 av m.fl. (SD) (yrkandena 6 och 7). I motion 2015/16:723 begär (MP) ett tillkännagivande om att regeringen måste utreda hur skyddet kan förbättras för enskilda som har fått en god man utsedd för sig. Enligt motionären måste det säkerställas att eventuell misskötsamhet från den gode mannens sida inte drabbar den som fått en god man utsedd för sig. I motion 2015/16:2378 anför (C) att den statliga styrningen av överförmyndarverksamheten bör bli tydligare i syfte att skydda de svagaste i samhället. Ett tillkännagivande begärs i enlighet med detta. m.fl. (M) föreslår i kommittémotion 2015/16:2484 ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med ett förslag om hur gode män kan kvalitetssäkras och hur kontroller av gode män kan genomföras (yrkande 10). I kommittémotion 2015/16:2567 föreslår m.fl. (KD) att regeringen bör ta initiativ till en nationell rekryteringskampanj för gode män (yrkande 12). I motion 2016/17:1643 föreslår och (båda S) flera tillkännagivanden om en översyn av regleringen om gode män och förvaltare. Enligt motionärerna bör överförmyndarnas möjligheter till kontroll och lämplighetsgranskning av gode män och förvaltare ses över (yrkande 1). Motionärerna anser också att det behövs en bättre samordning och kontroll mellan kommunerna samt ett centralt register där kommunerna kan hämta information (yrkande 2). och (båda S) föreslår i motion 2016/17:1668 ett tillkännagivande om att regeringen bör se över lagstiftningen i syfte att begränsa antalet uppdrag som en god man kan ha. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att bl.a. utvärdera lagstiftningen om förmyndares, gode mäns och förvaltares förvaltning av egendom och tillsynen av sådan förvaltning (dir. 2002:55, 2003:23 och 2004:56). Utredningen, som antog namnet Utredningen om förmyndare, gode män och förvaltare, redovisade sitt arbete i slutbetänkandet Frågor om förmyndare och ställföreträdare för vuxna (SOU 2004:112). beslutade om vissa ändringar i som byggde på några av utredningens förslag. Ändringarna innebär bl.a. att det genom uttryckliga regler i har klargjorts att kommuner har möjlighet att samverka genom att tillsätta en gemensam fullgöra överförmyndaruppgifter (prop. 2005/06:117, bet. 2005/06:LU34, rskr. 2005/06:328). publicerade 2006 en granskning av länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndarna (RiR 2006:5). Enligt granskningsrapporten fanns flera problem med såväl länsstyrelsernas tillsyn som överförmyndarnas egen verksamhet. Problemen med länsstyrelsernas tillsyn avsåg länsstyrelsernas planering och genomförandet av inspektionerna för överförmyndarna. Granskningen visade även på bristande nationell samordning och omfattande problem i överförmyndarnas verksamhet. Granskningen visade att regeringen hade ägnat mycket liten uppmärksamhet åt denna tillsyn i sin årliga styrning. Något initiativ till samordning hade inte tagits, och tillsynen hade inte heller använts för att följa upp överförmyndarnas verksamhet. rekommenderade olika åtgärder för att stärka länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndarna. Vidare rekommenderades regeringen att uppmärksamma åtagandet i sin styrning och uppföljning. föreslog i en framställning till (framst. 2005/06:RRS26) att skulle begära att regeringen dels vidtar åtgärder för att stärka länsstyrelsernas tillsyn av de kommunala överförmyndarna, dels tar initiativ till en förutsättningslös utredning av överförmyndarnas organisation och verksamhet. behandling av ärendet ledde till ett tillkännagivande till regeringen om att stärka länsstyrelsernas tillsyn (bet. 2006/07:CU4, rskr. 2006/07:136 och 137). I betänkandet anförde civilutskottet att bristerna i länsstyrelsernas tillsyn borde åtgärdas möjligt. Utskottet ansåg att regeringen omgående borde överväga att införa krav på att länsstyrelserna inspekterar överförmyndarna samt ta initiativ till att följa upp länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndarna och ordna med en nationell samordning av tillsynen. Enligt utskottets mening borde frågorna lämpligen kunna bli föremål för regeringens närmare överväganden i samband med beredningen av de förslag som Utredningen om förmyndare, gode män och förvaltare lagt fram. Efter tillkännagivande gjordes vissa ändringar i förmynderskapsförordningen (2007:743) och . I syfte att stärka länsstyrelsernas tillsyn beslutade regeringen om vissa ändringar i förmynderskapsförordningen. De trädde i kraft . För att åstadkomma en regelbunden tillsyn av samtliga överförmyndare har en ny bestämmelse införts som innebär att det som huvudregel ska genomföras årliga inspektioner. För att länsstyrelserna inte ska behöva ödsla resurser på inspektioner som redan på förhand framstår som onödiga får en länsstyrelse dock avstå från en inspektion. Som ett absolut krav gäller att varje överförmyndare ska inspekteras minst . I förordningen har det också förtydligats att syftet med inspektionen är att säkerställa att ärenden handläggs på ett rättssäkert och i övrigt lämpligt sätt i enlighet med lag. Inspektionen ska alltid omfatta, men är inte begränsad till, granskning av det register som överförmyndaren ska föra samt stickprovsvis utvalda akter. För att det klart ska framgå att särskilda inspektioner kan ingå som en del i handläggningen av anmälningsärenden har en bestämmelse om sådana inspektioner införts i förordningen.