bet · H401KU20d3 · 2017-01-01 00:00:00 — Är det på det viset att det uppfattades som att KU varit otydligt i sitt sätt att framföra på vilket sätt utskottet avsett att statsrådens åtaganden skulle vara utförda, det vill säga egenhändigt undertecknade? Jag undrar också om statsministern, med facit i hand, skulle ha handlat på ett annat vis. : Herr ordförande! Jag uppfattade tydligt att det skulle vara skriftligt. För mig är skriftlig form den som vi hade skickat in. Undertecknad form är en annan sak. Då ska det undertecknas. Det kan till och med finnas en form där namnteckningen ska bevittnas. Men att det skulle vara i skriftlig form uppfattade jag tydligt. Det var därför som detta kom i skriftlig form. Om det hade sagts att detta skulle undertecknas hade det kommit i undertecknad form. (S): Jag ställde ytterligare en fråga: Hade statsministern med facit i hand, när han vet vad som avsågs från KU:s sida, handlat på ett annat sätt? : Ja, hade krav kommit på undertecknad handling hade det kommit en sådan undertecknad handling. När det framgick , ungefär, att det var det som avsåg, tog vi också fram undertecknade handlingar. Dessa handlingar har fått sig tillsända. (SD): Jag är faktiskt väldigt glad över att just detta ärende har kommit upp till KU:s prövning detta år. Jag satt själv med i utredningens parlamentariska referensgrupp som såg över just hur man kunde säkerställa att tidigare statsråd skulle infinna sig när KU kallade. Som några kanske känner till är det enda parti som har gett uttryck för någon form av skiljaktig mening i denna hantering. Vi tyckte nog, och tycker nog fortfarande, att en lapp som sitter i en pärm kanske inte är ett tillräckligt starkt och adekvat instrument att använda för denna typ av viktiga frågor som det handlar om. måste jag ändå säga att jag ser det som positivt att nuvarande statsminister är den första statsministern som åtminstone har försökt sig på en ansats till att adressera denna frågeställning. Ska jag förstå det som att de tillträdande statsråden ska ha sett det som en förutsättning för att få tillträda som statsråd att de gör detta åtagande till statsministern? Är det korrekt uppfattat? : Det är korrekt uppfattat. (SD): Då blir nästa fråga: Om det nu är så att ett nytillträtt statsråd gör detta åtagande till statsministern, hur avser statsministern då att följa upp och faktiskt säkerställa att de som gör detta åtagande till honom också efterkommer det den dag som de eventuellt avgår eller avsätts som statsråd? : Det är ett löfte som avges till statsministern innan man får uppdraget som statsråd. Då utgår jag från att dessa personer också håller sitt löfte. Det finns varken för statsministern, för eller för några sanktionsmöjligheter. Men det är ett allvarligt samtal som jag har innan en person får uppdraget som statsråd, där jag förutom att ställa krav på att man som statsråd ska delta vid alla utfrågningar också ställer krav på redovisning av finansiella instrument och om det finns uppdrag bredvid som skulle kunna vara ett hinder. I så fall ska dessa uppdrag lämnas. Detta är alltså en del av samtalet som är mycket viktigt innan jag tillsätter statsråd. (SD): Det är helt rätt, som statsministern säger, att en av de saker som vi kanske har invänt lite grann mot från sida är just avsaknaden av sanktionsmöjligheter, förelägganden vid vite och så vidare. Det riskerar att göra verktyget lite tandlöst. Statsministern säger att detta är ett löfte som de nytillträdda statsråden ger till statsministern och att han utgår från att de kommer att leva upp till dem. I andra sammanhang har statsministern gett uttryck för att det kan ha funnits ett visst mått av naivitet inblandat i olika sammanhang. Frågan är om så inte är fallet här också. Jag ska fråga följande: Ponera att hade varit statsråd i regering, på vilket sätt hade en lapp som den här, eller ett löfte som detta, hjälpt att avstyra hennes skandalösa beteende? : Herr ordförande! Med all respekt, det är omöjligt för mig att sitta och spekulera om det ena eller det andra. Vi har den lagstiftning vi har . Det finns en lagstiftning, och den ger ingen sanktionsmöjlighet vare sig för riksdag eller regering. Men inom ramen för den lagstiftning som finns, och som det finns en bred politisk majoritet för så här långt i alla fall att den ska se ut på detta sätt och att man inte ska ändra på denna punkt, är jag den förste statsminister som har tagit fram ett sådant åtagande och ställer detta krav innan jag utnämner statsråd. Det finns också i skriftlig form, och det har dessutom fått formen av ett undertecknat dokument. Men varken statsministern eller någon annan har några sanktioner, om inte någon kan komma på några. Detta utgår från att det måste finnas ett förtroende i botten mellan och statsminister, och naturligtvis mellan statsråd och statsminister, när det gäller att detta nu har skett och att detta dessutom är undertecknat. När jag talar med statsråden går vi igenom dessa frågor, där det framgår att det är detta som gäller för att bli utnämnd till statsråd. Då utgår jag från, kanske till en del som skriver i sitt betänkande, att ett sådant åtagande som faktiskt har gjorts från ett statsråd och som är medialt och offentligt är en ganska stark kraft för att se till att man uppfyller sitt åtagande. (SD): Jag har två frågor till. Man utgår från att detta kommer att hanteras, och man utgår från att detta kommer att respekteras. Betyder det att vi ska utgå från att om statsministern inte hade presenterat denna lapp hade statsråden i statsministerns regering inte känt till dessa mest grundläggande förväntningar som finns på dem? Påskriven eller ej, vilket värde i det avseendet anser statsministern att lappen i pärmen och samtalen runt omkring tillför som inte redan finns just sett till redan befintlig lagstiftning och praxis? : Herr ordförande! Befintlig lagstiftning är ju som den är. Det är den som inte ger några sanktioner. Det finns inga sanktioner. Så man kan välja att inte komma. Så ser det ut, och det finns en bred politisk enighet om att så ska lagstiftningen vara. Men har sagt, precis som jag, att man bör ställa krav på detta från de tillträdande statsråden innan de tillträder. Det är precis det som jag har gjort. Det har dessutom framkommit att vill ha en undertecknad handling om detta. Då har jag levererat det också. Det är den ram som finns för dagens lagstiftning. Skulle det finnas en annan lagstiftning, som inbegriper sanktioner, då skulle vi ha en annan situation. Jag kan inte hålla på och spekulera i den situationen. har jag gjort detta utifrån nuvarande lagstiftning, och det har varit viktigt för mig. Jag tycker att det är fel om man inte infinner sig till utfrågning i om man har lämnat sin statsrådspost. De tillträdande statsråden har sagt att de är beredda att göra detta. De har också vetat om att det är en förutsättning för att bli utnämnd till statsråd. Ordföranden: som KU granskar är om statsministern har följt KU:s ställningstagande eller inte. Vi kanske inte ska att ha ett seminarium om vilka nya regler som skulle behövas. Jag vet inte om har frågor som mer direkt anknyter till själva granskningen. (SD): Utredningsläget är ganska gott i hela ärendet. Vi har fått redogjort för oss hur saker och ting har förlöpt. Därom finns det väl ingen egentlig tvist, utan det blir en bedömningsfråga för utskottet sedan om man anser att statsministerns tolkning och hur han har läst in KU:s rekommendation i frågan är till fyllest eller inte. Men det är lite synd att ordföranden lyfter fram detta. Det var ju precis min avslutande fråga till statsministern om statsministern hade velat se, eller känt att han hade varit hjälpt av, att detta verktyg hade varit utformat på något annat sätt. Ordföranden: statsministern kommentera detta får han gärna göra det. : Herr ordförande! Jag tror inte att jag har några fler kommentarer . (MP): Herr ordförande! Jag har nog egentligen fått svar på de flesta frågorna. Men jag ska se om jag klarar av att formulera en fråga om detta. Det är något av ett trauma för KU när en före detta minister vägrar komma till KU. När gjorde det skapade det en stor osäkerhet om denna del av den granskande makten skulle kunna fungera och om detta skulle riskera att skapa ett nytt prejudikat. Det blev senare en utredning som väldigt många av KU-ledamöterna här har deltagit i och som har lett. I denna utredning funderade man över, som flera har varit inne på, om man skulle göra en lagstiftning. landade utredningen i att det som hände med i princip var en engångsföreteelse. Det hade hänt tidigare, men då var det någon före detta minister som var sjuk. Det har inte varit någon annan som har vägrat att komma. Att då lägga detta ansvar på statsministern är ett sätt att förbereda en minister för vad som komma ska. Jag vet inte om statsministern har någon ytterligare reflektion kring detta. Någon bättre fråga än detta klarar jag inte av att ställa. Ordföranden: statsministern något ytterligare att tillägga? : Herr ordförande! Jag är inte så säker på det. Låt mig bara upprepa att jag tog detta initiativ av det skälet att jag delar uppfattningen att man ska komma till när utskottet kallar till utfrågning, oavsett om man sitter kvar som statsråd eller inte. Det var därför som jag tog detta initiativ. Jag kan konstatera att utredaren drog samma slutsats, att detta bör åligga statsråd och att statsministern bör ställa detta krav. Det har jag gjort. Efter att vi har klargjort formen för det hela har jag också inkommit med undertecknade skriftliga handlingar för respektive statsråd, att man åtar sig att komma till även om man har lämnat sitt uppdrag. (C): Jag har fått svar på mina frågor. (V): Jag har också fått svar på mina frågor. (L): Med risk för att låta som en papegoja: Jag får tacka för svaren. Skånberg (KD): Jag har kanske inte fått svar på mina frågor, herr statsminister. formulerade KU sitt önskemål till Statsrådsberedningen och statsministern: och åtagandena bör enligt utskottets uppfattning dessutom avfattas skriftligt, så att de kan följas upp på ett tillfredsställande sätt. Jag kan förstå att man skulle kunna tänka sig att kraven bara var en promemoria. Det är väl inte orimligt att det är en lapp i en pärm. Men hur i all världen kunde statsministern tro att åtaganden som avfattas skriftligt inte innebar undertecknande av statsråden? Vi hade haft en utredning som hade talat om detta. Det hade varit stort i medierna. Det var detta som KU jobbade med i gott och väl , därtill ganska så uppmuntrade av regeringen med anledning av affär. Vill statsministern något utveckla hur han, med det stöd som han har av , av och av utredningen, ändå såg det som att åtaganden som avfattas skriftligt inte innebär att man undertecknar dem? : Herr ordförande! Rubriken på det skriftliga är Åtagande av statsråden i den regering som tillträdde . Det är ett åtagande som görs. Det är skillnad på skriftlig form och undertecknad form. När det blev klart för mig att det var undertecknad variant som utskottet ville ha har jag också levererat en undertecknad sådan. Skånberg (KD): Man kanske inte kan förklara hur man inte förstod det. Man får bara konstatera att här var det en misskommunikation mellan vad med stöd av en utredning uppfattade som glasklart men som uppenbarligen inte Statsrådsberedningen och statsministern uppfattade förrän efter en påminnelse och . Vi kan väl konstatera att den misskommunikationen var olycklig eftersom den rörde en mycket viktig fråga som KU har valt att utreda. Avser statsministern att försäkra sig i fortsättningen om att det inte blir sådana missförstånd igen? Ordföranden: I vilken mån det är misskommunikationer eller vad det är som har hänt blir det KU:s senare bedömning av granskningsärendet. Vill statsministern tillägga någonting går det bra. : Jag vet bara inte om jag kan försäkra mig om att det aldrig kommer att uppstå några missförstånd igen. Det vill jag nog inte lova någon hundraprocentig garanti på. Jag har ingen annan ambition än att naturligtvis se till att det vill ha ska det naturligtvis också få. Ordföranden: ville ställa en fråga. Det är egentligen en frågeställare per parti som vi brukar försöka hålla oss till. Men finns det en viktig fråga ytterligare så varsågod. (SD): Herr ordförande! Jag ska inte bli så långrandig. Statsministern nämnde tidigare att det var en förutsättning att man skrev under detta för att kunna bli statsråd. uttryckte sig statsministern på följande sätt under utfrågningen : När jag talar med statsråden om dessa åtaganden. Då tänker man: Om den här frågan lyfts upp till diskussion när de redan är statsråd, hur kan det då vara en förutsättning? Den konkreta frågan blir: Sker undertecknandet före eller efter att man har skrivit på statsrådsförordnandet? : Herr ordförande! Jag avsåg naturligtvis: De är nu statsråd. Frågan tas upp innan man blir statsråd. De är icke tillträdda statsråd då. har de redan tillträtt när man har skrivit på den, av kända skäl, eftersom det var först i efterhand som jag sa: är det undertecknande som gäller också, och då har man gjort det. (SD): Okej, men kommer undertecknandet att ske innan man skriver på sitt statsrådsförordnande. Då har jag förstått statsministern rätt. : Herr ordförande! Ordföranden: Jag har en kompletterande fråga. Det gäller innan statsministern begärde in de skriftliga åtagandena från statsråden – den ursprungliga modellen som statsministern hade tänkt sig med muntliga åtaganden och så ett dokument som visade hur åtagandet såg ut, det som statsministern höll upp förut. När den modellen var det statsministern tänkte sig, fanns det då någon lista över vilka statsråd som hade gjort det muntliga åtagandet så att man i efterhand kunde gå tillbaka och se om verkligen alla statsråd hade gjort sitt åtagande? : Alla hade gjort sitt åtagande. Det fanns inget tvivel om att man hade gjort det åtagandet. Alla statsråd hade dessutom en individuell pärm i vilken det ingick både vad gäller det här åtagandet liksom vad gäller de finansiella instrumenten och andra uppdrag. De dokumenten fanns i respektive statsråds pärm. Ordföranden: det dokument som statsministern höll upp för oss här där åtagandet beskrevs? : Allra först: Det skriftliga dokumentet kom när vi överlämnade det. Det är det dokument som jag har hållit upp här. Ordföranden: för tydlighetens skull: Vad var det som satt i statsrådens pärm? : Ett åtagande att man här skulle se till att delta i utfrågning även efter att man har lämnat som statsråd. Ordföranden: Om då någon utomstående part skulle vilja gå in i och ta reda på vilka statsråd som hade gjort åtagandet, hur skulle man gå till väga då? : Åtagandet som sådant var muntligt. Man svarar ja på en fråga: Jag kräver att du deltar i utfrågning även efter om du lämnar statsrådsuppdraget. Man svarar ja på den frågan. De texter som fanns i pärmarna gällde för alla statsråd. Därefter när vi skulle se till att det fanns i skriftlig form, som vi då trodde var det avsåg med skriftlig, skickades de in till KU . Det är det dokumentet som jag har hållit upp här för . Ordföranden: , tack. (M): Jag hade egentligen inte tänkt ställa någon mer fråga. Statsministern markerar nu så tydligt att han trodde och tyckte det dög med att regeringen skriftligt har redogjort för åtagandenas innehåll. I varje fall tyckte statsministern att det är detsamma som att själva åtagandet har gjorts skriftligt. En skriftlig redogörelse av innehållet dög som redovisning av åtagandet. Jag måste än en gång på något sätt få klart för mig att statsministern menar att en redogörelse av ett åtagande i en promemoria från Statsrådsberedningen är detsamma som ett skriftligt åtagande från statsrådet självt. Är det så vi ska uppfatta det? : Herr ordförande! Jag tror inte riktigt det. Åtagandet som sådant hade fått en skriftlig form. Det ingick inte i ett pm, utan det fanns ett åtagande, det som jag precis höll upp. Där har vi det, precis. Det hade skriftlig form. (M): Men detta är en beskrivning av innehållet i åtagandet. Anser statsministern att en beskrivning av ett innehåll i ett åtagande är detsamma som ett skriftligt åtagande som statsråden har ingått? : Det var i grunden ett muntligt åtagande som sedan formulerades skriftligt, ja. Sedan finns det skriftligt som ska undertecknas. Det är en annan form. Ytterligare en form är att det dessutom ska bevittnas. Där är juridiken att skriftlig form är av den arten. Undertecknad är en annan form helt enkelt. När vi fick klart för oss att det är vad vill ha har jag uppfyllt det. Det finns ingen ambition från min sida att försöka lura utskottet eller på något annat sätt förbigå det. Jag har den uppfattningen att skriftlig form är det här. Det är vanligt förekommande i juridiken, enligt vad de som har läst mer juridik än jag påstår. Ordföranden: Då tror jag att vi har uttömt det ämnet. Vi ajournerar utfrågningen och börjar igen . Ordföranden: är , och vi återupptar öppna sammanträde och övergår nu till behandling av granskningsärende 23, Överklagande av strandskyddsärende. Jag lämnar först ordet till statsministern för en inledning. I det här granskningsärendet har ställt frågor om handläggning av strandskyddsärende vid Miljö- och . Det har då riktats särskilt fokus mot ett enskilt ärende som gäller överklagande av ett beslut om utvidgat strandskydd i . har i ett antal höstgranskningar uppmärksammat handläggningen av förvaltningsärenden i Miljö- och . Utskottets belysning av ärendehantering är av stort värde, och utskottets ställningstaganden har beaktats inom verksamheten. Som chef för har jag det övergripande ansvaret för att myndighetens arbete är organiserat på så sätt att vi klarar av att leva upp till förvaltningslagens krav på handläggning av förvaltningsärenden. Det innebär att jag har ansvaret för att säkerställa att det inom finns väl fungerande rutiner och arbetssätt samt en ändamålsenlig resursfördelning. Inom respektive departement är det departementschefen som beslutar om hur verksamheten närmare ska prioriteras och hur tilldelade resurser ska fördelas. När det gäller Miljö- och hantering av förvaltningsärenden har jag förtroende för att miljöministern har prioriterat och planerat verksamheten inom departementet på bästa sätt. Det aktuella ärendet har handlagts vid miljöprövningsenheten i Miljö- och . Miljöprövningsenhetens huvudsakliga uppgift är att handlägga förvaltningsärenden. Enheten ansvarar framför allt för regeringens handläggning av miljöbalksärenden. Det kan handla om prövning av stora infrastrukturanläggningar som Ostlänken, kärnenergianläggningar som det kommande slutförvaret för kärnbränsle eller flera typer av områdesskydd, bland annat strandskydd. trädde nya ändringar i kraft i gällande strandskydd, och till följd av ändringarna fick miljöprövningsenheten under slutet av 2014 och början av 2015 in ett mycket stort antal ärenden. Det aktuella ärendet kom in till enheten i samband med den ökade ärendetillströmningen. Ärendetillströmningen var förväntad, men handläggningen av ärendena visade sig vara mer resurskrävande än vad Miljö- och hade kunnat förutse. Ett stort antal ärenden har behövt skickas tillbaka till länsstyrelserna för ny handläggning, vilket har lett till att länsstyrelserna i flera fall fattat nya beslut som också har överklagats. Detta har medfört att den stora tillströmningen av överklagade strandskyddsbeslut även fortsatte . Flertalet av dessa ärenden är komplexa och kräver omfattande och noggrann utredning. I ärendena förekommer också ofta brådskande yrkanden som måste ges förtur. Allt detta påverkar ärendenas handläggningstider. När det sedan gäller detaljer kring handläggningstiden för det aktuella ärendet får jag hänvisa till det skriftliga svar som getts in till utskottet av Miljö- och och till ansvarigt statsråd. Miljö- och har successivt förstärkt handläggningen av strandskyddsärenden för att kunna handlägga den ökade ärendemängden snabbt, effektivt och utan att rättssäkerheten eftersätts. Miljöprövningsenheten har fått utökade resurser, och en omprioritering har skett så att fler handläggare arbetar med strandskyddsärenden. Därutöver är frågan om förändrade arbetssätt i syfte att effektivisera handläggningen ständigt aktuell inom Miljö- och och inom i övrigt. Miljö- och har under verksamhetsplaneringen fört fram behov av förstärkningar avseende ärendehandläggningen, och det har också beaktats vid fördelningen av resurser mellan departementen. Med detta, herr ordförande, är jag redo att svara på utskottets frågor. (M): Tack, statsministern! Det var ju en inledning som förklarar eller rättare sagt verkligen klargör vem som är chef över departementet. Med anledning av detta vill jag läsa upp något som vi har fått i svaren från departementet när det gäller detta: ”Det är inte godtagbart att handläggning av ärenden som avser myndighetsutövning mot enskilda fördröjs.” Sedan är det också ett konstaterande som har gjort – för vi i har ju granskat just frågor som rört de departementsfrågor som är uppe . Då har vi också konstaterat i ett uttalande: ”Att i ovisshet behöva gå och vänta på ett myndighetsbeslut som kanske gäller frågor som har avgörande betydelse för en persons ekonomi eller personliga förhållanden kan förorsaka otrygghet och personligt lidande, kanske också ekonomiska förluster. Det gäller här inte en ren servicefråga utan handlar i hög grad också om den enskilda människans rättssäkerhet.” Vad svarar statsministern på det? : Herr ordförande! Som sagt var, detta ärende kom in i samband med det stora inflödet av strandskyddsärenden /15. På knappt kom det då in ett hundratal ärenden, och tidigare kom det in endast några enstaka ärenden . Ärendet var komplext och omfattande; det avsåg ju ett beslut om det utökade strandskyddet i hela . Det var också ovanligt många som överklagade. Arbetssituationen krävde då att enheten prioriterade de mest angelägna frågorna, och till dem hör ju bland annat interimistiska yrkanden och så kallade inhibitionsbeslut, som alltid ges förtur. En stor andel av dessa ärenden har man också tvingats skicka tillbaka till länsstyrelserna, och det har lett till att länsstyrelserna, som jag sa, i flera fall har fattat nya beslut, som också har överklagats. Denna komplexitet har gjort att det har blivit dessa tider för handläggning. Det finns ingen annan ambition hos departementet naturligtvis, eller i dess helhet, än att vi ska hantera ärenden så snabbt och effektivt som möjligt, utan att ge efterkall på rättssäkerheten, naturligtvis. Den ambitionen finns , och därför har man med jämna mellanrum möten och genomgångar om besluten och handläggningen. Går det att effektivisera och göra annorlunda? Och departementet har, som sagt var, inkommit till Statsrådsberedningen vad gäller utökade resurser, och det har vi också tilldelat departementet. (M): Tack för det, statsministern! Vi har också fått svaret från departementet att ärenden avgörs i den turordning de kommer in. Men några rader längre ned i svaret står det också att arbetssituationen har krävt att enheten prioriterar de mest angelägna. Då blir det ju inte i turordning. Är det bra att ärendena tas upp i den ordning de kommer in? Bör man kanske titta över en prioritering redan när ärendet kommer in? Vad säger statsministern om detta? : Herr ordförande! Det har departementet också gjort efter en fråga från huruvida man skulle kunna ta dem i en annan ordning och ta de enkla först och bli av med eller, mer korrekt uttryckt, klara av dem snabbt. Det har dock visat sig att de ärenden som är så enkla är ganska få, så det gör tydligen inte så stor skillnad. Vad som har blivit föremål för snabb handläggning är av nödvändiga skäl inhibitionsbeslut och så kallade interimistiska yrkanden; de måste ges förtur. Därför kan det bli så här, dessvärre. (M): En liten sista fråga: När man tittar på när har granskat i just dessa frågor gällande strandskydd ser man att det ända faktiskt riktats påpekanden om att det är för långa handläggningstider, och, som sagt, de ökar nästan . Det står i ett svar som vi fick in att regeringen nu tittar på detta.