bet · H401KU20 · 2017-06-13 00:00:00 — STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Gransknings-betänkandeHandläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Det är flera punkter i hanteringen som granskas. Man kan notera att även om KU visserligen inte finner några formella grunder för att uttala renodlad kritik noterar ändå utskottet att oklarheter hade förebyggts om försvarsministern hade lämnat viss information i ett tidigare skede än vad som gjordes. Det är ett uttalande som tydligt visar att det är en bedömningsfråga om, när och vilken information som ska lämnas från regering till ett berört utskott. I detta fall, i en så stor och viktig fråga för , hade det varit bättre om statsrådet hade gjort en annan bedömning än den som han nu gjorde. KU påtalar alltså ingen brist i detta, men det är min förhoppning att anmälan och den process som har lett fram till att vi står här ändå kommer att fungera som en påminnelse om vikten av att det ibland är bättre att tänka efter innan man fattar sitt beslut. Vi är på väg mot slutet av kapitel 2, "Handläggning av vissa regeringsärenden m.m.". Vi talar bland annat om det som vi kallar för G7, granskningsärende 7 som handlar om ubåtar. Det mesta av värde kan inte sägas eftersom det är hemligstämplat. Jag väljer då att läsa ur vårt betänkande för att därmed understryka det som vi är överens om. Angående ubåtsbeställning säger vi att det är viktigt att information är tydlig, fullständig och aktuell: "Utskottet noterar dock att oklarheter hade förebyggts om försvarsministern lämnat viss information i ett tidigare skede än vad som gjordes." Jag kommenterar inte detta vidare. Jag noterar bara att om detta hade uppfyllts hade vi inte haft det här ärendet. När det handlar om materielanskaffning av typ en ubåt skriver vi att det är en lämplig ordning att materielanskaffning av större och mer strategisk betydelse underställs riskdagens prövning. Vi skriver: "Utskottet vill ändå framhålla vikten av att regeringen tydligt anger vilket anskaffningsbemyndigande som ligger till grund när den redovisar olika åtgärder inom ett större materielanskaffningsprojekt på försvarsområdet för samt att regeringen löpande informerar om hur ett sådant projekt utvecklas och vilken inriktning projektet får inom bemyndigandets ram." Vi räknar med att försvarsministern kommer att följa detta. G6, granskningsärende 6, handlar om säkerhetsrådskampajen. Vi kan konstatera att utrikesminister brast i diarieföringen. Speciellt problematiskt var det under en utfrågning som utskottet hade. Där kunde utrikesministern inte svara på vem som hade finansierat en viss middag, om det var biståndsmedel, Dag Hammarskjöldfonden eller om det var UD. Det blev inte klarlagt där. Vi hade fått skriftligt material där detta klart framgick. Men vi skriver att "vissa klarlägganden från regeringens sida gjorts". Vi nöjer oss med det. Det är KU-språk som betyder att det behövdes vissa klarlägganden. I den här delen av granskningsbetänkandet tänkte jag säga någonting kort om ärendet som handlar om hantering av begäran att få ta del av en analys inom . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Gransknings-betänkandeHandläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) I det här ärendet hade finansministern i samband med en öppen utfrågning med anledning av nya internationella skatteregler hänvisat till att regeringen hade gjort en egen analys av vad ett nytt direktiv om skatteflykt kunde få för konsekvenser för . Anmälaren i detta ärende begärde vid två olika tillfällen att få ut analysen från . Beskedet var att handlingen utgjorde internt arbetsmaterial och att den därför inte kunde lämnas ut. Då har vi i KU tittat närmare på detta för att se om det är fråga om en allmän handling eller inte och om departementet agerade korrekt eller inte. KU har gjort en djupdykning i den här delen. Kansliet har också gjort betydande insatser för att få fram relevant lagstiftning och annat som kan vara vägledande inför vår bedömning. KU har redogjort för att bestämmelserna avseende utlämnande av allmänna handlingar och vad som ska ses som en allmän handling stipuleras i tryckfrihetsförordningen där även offentlighetsprincipen till viss del kommer till uttryck. Där sägs att varje svensk och utländsk medborgare har med stöd i grundlagen rätt att ta del av allmänna handlingar. En handling är allmän om den förvaras hos en myndighet och om den är inkommen till eller upprättad hos myndigheten. I detta sammanhang är bestämmelsen i 2 kap. 7 § tryckfrihetsförordningen av intresse. Där sägs att en handling anses som upprättad hos en myndighet när den har expedierats. En handling som inte har expedierats anses upprättad först när ett ärende till vilken den hänför sig har slutbehandlats hos myndigheten eller om handlingen inte hänför sig till ett visst ärende när den har justerats av myndigheten eller på något annat sätt färdigställts. Vi skriver här att tanken bakom utformningen av dessa regler är att en myndighet bör ha ett rimligt utrymme att själv bilda sig en uppfattning och fatta en ståndpunkt innan den måste ställa handlingarna till förfogande för allmänheten. Fram till dess att en handling är färdig eller upprättad är den således att anses som en myndighets arbetsmaterial. Detta har vi att ställa emot omständigheterna i detta ärende. Vidare har KU skrivit något om minnesanteckningar. Man har sagt att minnesanteckning som har tillkommit hos en myndighet och inte har expedierats ska inte heller efter den tidpunkt då den är att anses som upprättad anses som allmän handling hos myndigheter om den inte tas om hand för arkivering. Det finns en hel del annat som har anförts i denna del av betänkandet, herr talman. Jag vill göra ärendet rättvisa. Det var därför jag tog upp det här, efter det hårda arbete som har gjorts. Därmed är jag framme vid själva slutsatsen: I den nu aktuella granskningen har handläggaren vid gjort bedömningen att handlingen var ett internt arbetsmaterial och att det inte fanns någon allmän handling att lämna ut. Mot bakgrund av den rättsliga utredning som vi har gjort i ärendet kan vi inte finna några skäl att ifrågasätta den bedömningen. Detta var vad jag tänkte säga i just det här ärendet, men jag vill såklart passa på att tacka ledamöterna och kansliet för ett väl utfört arbete med granskningen. Arbetet bland både ledamöter och kanslipersonal har varit hårt, men när vi har kommit fram till debatten för granskningsbetänkandet har det visat på den rättvisa vi ger KU:s anseende. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Gransknings-betänkandeHandläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Eftersom detta är min sista debatt före sommaruppehållet vill jag även önska herr talmannen och alla andra en riktigt trevlig sommar. Även jag tänker kort uppehålla mig vid strandskyddsärendet, eftersom jag tycker att ärendet i mycket avspeglar hur den enskilda människan kan komma i kläm när det inte finns tillräckligt med personal. Det kan vara svårt att rekrytera personal. På miljöprövningsenheten har det varit lite rörigt. Enheten lades ned av Alliansen 2011. Sedan öppnades den igen 2013. Det är klart att det då blir svårt med personalkompetensen. Eftersom ärendena är så komplexa är det viktigt att man anställer rätt personal. Där finns en svårighet. Jag ska läsa ett litet stycke ur det material vi har jobbat med. "Det är dock den enskilde som blir hårdast drabbad av att ärendehandläggningen drar ut . Att i ovisshet behöva gå och vänta på ett myndighetsbeslut som kanske gäller frågor som har avgörande betydelse för en persons ekonomiska eller personliga förhållanden kan förorsaka otrygghet och personligt lidande, kanske också ekonomiska förluster. Det gäller här inte en ren servicefråga utan handlar i hög grad också om den enskilda människans rättssäkerhet." Vi i KU har haft en hel del ärenden under lupp. Rätt kan man applicera just detta att den enskilda människan kommer i kläm. Så får det inte vara. Också jag vill tacka vårt fantastiska kansli. Ni är värda alla applåder som finns i hela världen. Här i ska medborgare kunna räkna med en både rättssäker och effektiv handläggning av de ärenden de har i kontakten med det offentliga , såsom domstolar och myndigheter. Enligt förvaltningslagen ska varje ärende där någon enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Enligt är just snabb handläggning en central fråga både för enskilda, berörda individer, och för myndigheter. Det är dock viktigt att komma ihåg, precis som har sagts här, att det är den enskilde som drabbas hårdast om ärendehandläggningen drar ut . Att i ovisshet behöva gå och vänta på ett myndighetsbeslut, som kanske är avgörande för den ekonomiska och personliga situationen, kan leda till otrygghet och stort lidande. Det handlar i grund och botten om den enskilda människans situation. Det är därför av största vikt att förebygga, förekomma och stoppa långa handläggningstider. Jag vill med anledning av detta tala om den granskning som KU har gjort vad gäller strandskyddsärendena. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Gransknings-betänkandeHandläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2) Nya strandskyddsregler infördes . I samband med att lagändringarna trädde i kraft fick länsstyrelserna av den dåvarande regeringen i uppdrag att se över och fatta beslut om utvidgade strandskyddsområden i det egna länet. Det skulle genomföras fram till . Enligt KU:s granskning har det framgått att det i departementet var väntat att översynen skulle leda till en ökad och mycket omfattande ärendehantering. Detta visade sig också bli fallet. Bara 2015, det vill säga i slutet av och strax efter översynens deadline, inkom 108 överklaganden med anledning av denna fråga. Detta kan jämföras med ett normalår som i vanliga fall brukar rendera i ungefär totalt 100 ärenden till enheten. Enligt vår granskning framgår att regeringen inte vidtog tillräckliga åtgärder för att förekomma dessa förväntade problem med långa handläggningstider från att de nya reglerna trädde i kraft till slutdatumet för översynerna . Åtgärderna som vidtogs var inte tillräckliga under vare sig regeringen tid vid makten - 2009-2014 - eller under regeringen tid av 2014, . Den tidigare regeringens beslut om en översyn av utvidgade strandskyddsområden bidrog till en mycket stor ökning av antalet ärenden som kom in. Som någon nämnde följdes beslutet dessutom av en större organisationsförändring på . Den innebar att den särskilda enhet som hanterade handläggningen av förvaltningsärenden avvecklades. Den ska , ha återinrättats. Avvecklingen av ansvarig enhet och en omorganisation i ett kritiskt skede på ansvarigt departement innebar att viktiga uppgifter flyttades omkring. Detta är något som inte tycks ha befrämjat handläggning. KU har vid upprepade tillfällen granskat överklagandeärenden vid , bland annat . Också då konstaterades att handläggningstiderna i ett antal ärenden var långa. Det rörde sig i ungefär hälften av ärendena om handläggningstider på och . I den senaste granskningen som KU har gjort har det framkommit att enheten som arbetar med detta successivt har förstärkts. Det har också framkommit att komplexiteten i ärendena har varit svår att förutsäga. På grund av lagändringen 2009 och det därpå följande översynsuppdraget ökade ärendena kraftigt /15. Därtill har det förekommit ett stort antal yrkanden om inhibition samt interimistiska yrkanden, vilka måste ges prioritet. Det är viktigt att understryka betydelsen av att gedigna analyser av resursbehovet görs när lagändringar sker och när det beslutas om översyner som bedöms ge ökad ärendetillströmning, som i detta fall. Detta måste ske för att så långt som möjligt förbereda för att man ska kunna ta hand om alla ärenden och hålla handläggningstiderna nere. Visar det sig sedan att resursbehovet blir större än väntat måste åtgärder för att möta detta vidtas skyndsamt. Det är bra att regeringen tar detta på stort allvar, och det är bra att man har genomfört förstärkningar på Miljö- och för att komma till rätta med problemet. Därtill är det glädjande att handläggningstiderna har minskat som ett resultat av detta, även om mycket arbete kvarstår för att få ned väntetiden ytterligare. Gransknings-betänkandeHandläggning av vissa regeringsärenden m.m. (kapitel 2 Det tål att upprepas: Varje ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Vissa frågor om regeringens ansvar för förvaltningen och statliga bolag (kapitel 3) När jag förberedde mitt anförande hade jag skrivit en mycket lång text som innehöll en noggrann redogörelse med mycket "och", "men", "utan" och "förty". Jag är säker på att det anförandet hade föranlett att herr talmannen efter anförandets avslutande vänligt men bestämt påpekat att jag hade överskridit talartiden med 40, . Jag funderade då på konklusionen av vad jag skulle säga. kanske det är bra att göra det, och det gäller kanhända inte bara mig i den här församlingen. Det jag kom fram till var att jag i det här ärendet, som handlar om försäljning av brunkolsverksamheten i och två statsråds uttalanden om huruvida regeringen hade varit förhindrad att stoppa den försäljningen eller inte, skulle säga följande: Regeringen var inte förhindrad att förhindra försäljningen av brunkolsverksamheten. Statsråden har därför gjort fel. Men jag tror att alla förstår att deras uttalanden gjordes i en politisk kontext där debattens tema var "låt kolet ligga". Svaret på detta var inte lika klart. Jag tror att människor då måste inse att ett formellt fel är begånget, men att den politiska kontexten kanhända förklarar uttalandena. Jag hoppas att jag inte får skäll , herr talman. Mina anteckningar har jag med mig, så ni kommer att få lyssna på mig en lite längre stund än på . Jag hoppas att det är okej. Under förra årets debatt tackade jag utskottet och kansliet för hårt arbete och gott samarbete och önskade en trevlig sommar. Det vill jag inleda med att säga även , eftersom det här sannolikt är min sista debatt . I kapitlet behandlas fyra granskningar - vissa mer intressanta, vissa lite mindre. Granskningarna gäller direktiv till inför den nationella transportinfrastrukturplanen 2018-2029, kultur- och demokratiministerns hantering av frågor rörande en nationell samordnare, försäljningen av brunkolsverksamhet, som vi har varit inne på ganska mycket i inledningen, samt utövande av ägande i Nordea avseende etik i kundverksamheten. Granskningen av direktiv till inför den nationella transportinfrastrukturplanen 2018-2029 ger inte anledning till något uttalande av utskottet, och jag tar därför heller inte upp det mer i mitt anförande. då var nationell samordnare mot våldsbejakande extremism anställdes hennes före detta livvakt som medarbetare i samordnarens sekretariat. Utskottet noterar de särskilda omständigheter som förekommit under granskningen, men gör inte en prövning av tillsättningens lämplighet i det enskilda fallet. I granskningen av kultur- och demokratiminister hantering av frågor rörande en nationell samordnare konstaterar utskottet att statsrådet fattade beslutet om anställning av den aktuella tjänstemannen hos samordnaren och att det i beslutet även ingick anställningsvillkor. Beslutet bereddes i enlighet med rutiner och grundades bland annat på samordnarens bedömning. Utskottet framhåller att statsrådet är ytterst ansvarigt för att den aktuella tjänsten tillsatts på sakliga och objektiva grunder samt för att det inte tagits hänsyn till ovidkommande omständigheter. betänkandeVissa frågor om regeringens ansvar och statliga bolag (kapitel 3) Statsrådets uttalanden i kunde tolkas som att anställningsbeslutet hade fattats av samordnaren, vilket alltså inte varit fallet. Uttalandet, som gjordes i en intervju i vilken kultur- och demokratiministern skulle lämna sakupplysningar och kommentera handläggningen av det aktuella anställningsärendet, var alltså felaktigt. Utskottet framhåller vikten av att statsråds uttalanden är korrekta. Granskningen har dessutom visat att samordnaren inte har avgett någon årlig arbetsredogörelse till , vilket ska göras enligt kommittéförordningen. Något undantag från kravet att lämna en sådan arbetsredogörelse finns inte i förordningen. Statsrådet har framhållit att har fått information om utredningens arbete på annat sätt. Utskottet finner ändå, särskilt mot bakgrund av det som har framkommit om bristerna i diarieföringen och i verksamheten hos den nationella samordnaren, anledning att betona vikten av att departementet håller sig tillräckligt underrättade om förhållandena i kommittéerna för att kunna vidta åtgärder om så behövs. Rörande försäljningen av brunkolsverksamhet kommer redogörelsen att ta en lite längre stund från min sida. Detta har redan varit uppe och blivit kallat för kioskvältare. Jag tänkte uppehålla mig särskilt vid det här. föreslog att bolaget skulle sälja sin tyska brunkolsverksamhet. Den här frågan är intressant på många olika sätt, men enligt 13 kap. 1 § första stycket regeringsformen ska granska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Utskottet granskar alltså inte försäljning av brunkolsverksamheten i sig och inte heller affärsmässigheten i försäljningen. har beslutat att statens uppdrag för är att generera en marknadsmässig avkastning genom att affärsmässigt bedriva energiverksamhet, så att bolaget - detta led har inte betonats lika mycket - tillhör de bolag som leder utvecklingen mot miljömässigt hållbar energiproduktion. Liksom alla andra aktiebolag regleras statligt ägda aktiebolag av aktiebolagslagen. I egenskap av företrädare för det statliga ägandet lyder regeringen under samma regler som andra bolagsägare. Vad gäller ska enligt bolagets arbetsordning styrelsen genom styrelseordföranden samordna sin syn med företrädare för ägaren i frågor där bolaget står inför särskilt viktiga avgöranden. Regeringen tog ställning till förslaget i en sådan ägarsamordning. Av utredningen framgår att regeringen vid ägarsamordningen enbart skulle ta ställning till förslaget från om att bolaget skulle avyttra brunkolsverksamheten, ingenting annat. Statsråden , och hävdade att regeringen inte hade möjlighet att säga nej till förslag att sälja den tyska brunkolsverksamheten utan att först ändra uppdrag, alltså verksamhetsföremålet i bolagsordningen. Gransknings-betänkandeVissa frågor om regeringens ansvar och statliga bolag (kapitel 3) När statsrådet sedan kom till utskottet under granskningen anförde han i uttalanden att frågan gällde att säga ja eller nej till den transaktion som hade beslutat om. För att i nästa led avgöra om svaret skulle bli ja eller nej gjordes en analys för att se om avyttringen av brunkolsverksamheten var förenlig med uppdrag för bolaget, det vill säga verksamhetsföremålet i bolagsordningen, samt budgetlagens krav på affärsmässighet och statens ägarpolicy. Av granskningen har det framgått att det var möjligt att säga nej till avyttringen utan att ändra detta uppdrag för . Utskottet framhåller vikten av att statsråds uttalanden grundas på uppgifter som är korrekta. Vid den aktuella tidpunkten pågick även en miljödiskussion, vilket till exempel var inne på, där frågan var om man skulle säga nej till en försäljning och i stället låta brunkolet vara kvar i marken. Men den aspekten var inte aktuell när regeringen diskuterade frågan med . Utskottet har även granskat den förra regeringens utövande av ägandet i Nordea avseende etik i kundverksamheten. I statens ägarpolicy angavs att alla företag hade ett stort ansvar i frågor som rörde hållbar utveckling och socialt ansvar, såsom etik, miljö, mänskliga rättigheter, jämställdhet och mångfald, men att de statligt ägda företagen skulle vara föredömen och förväntades ligga i framkant i arbetet med dessa frågor. I granskningen har det framkommit att regeringen granskningen gäller avsåg att verka för att statens ägarpolicy skulle gälla även delägda statliga företag, såsom Nordea. Det är dock inte klarlagt i vilken utsträckning regeringen verkade för att Nordea skulle tillämpa statens ägarpolicy och om regeringen i förlängningen därmed levde upp till sina åtaganden gentemot , detta eftersom dokumentation som kan påvisa det inte har påträffats på . Utskottet anser att regeringen borde ha dokumenterat på vilket sätt den samrådde med övriga ägare och verkade för att ägarpolicyn skulle tillämpas av Nordea. Jag får redan nu flagga och varna för att det finns risk för att det kommer att bli vissa upprepningar under debatten eftersom vi alla verkar vara sugna på att prata om ungefär samma saker. Så kan det lätt bli i KU:s granskning när det gäller de ärenden som är särskilt intressanta. KU har som bekant en väldigt lång historia. Vad inte lika många känner till är att 1909, det vill säga efter KU:s tillkomst, bildades ur Kungliga Trollhätte kanal- och vattenverk något som fick namnet Kungliga . känner vi det som . Det är ett av största energibolag. Från att ha bedrivit jungfrulig verksamhet i och Lule älv har företaget , på gott och ont ska sägas, en bred verksamhetsportfölj i flera länder, och man utvinner energi ur såväl kol som kärnbränsle och såklart även vattenkraft. Vad gäller kolkraften är det något som alla inte är odelat positiva till av flera skäl. Det var en fråga som redan i valrörelsen tillmättes en stor dignitet. Få tycker sannolikt att det är särskilt lämpligt att det statliga företaget var involverat i en av mest kontroversiella kraftproduktioner, i synnerhet den tyska brunkolen. Gransknings-betänkandeVissa frågor om regeringens ansvar och statliga bolag (kapitel 3) Det finns olika sätt att hantera detta faktum på och många frågor att debattera. Men debatten om KU:s granskningsbetänkande är inte rätt forum för det. Det är inte rätt forum för den rent politiska debatten. Det vi ska tala om nu är vad som sagts i frågan när den har varit aktuell, nämligen statsråden och felaktiga uppgifter. Jag talar om deras felaktiga uppgifter till såväl som svenska folket. För det var ju så att den som höll högst tonläge kring brunkolen var ena språkrör , som åkte land och rike runt med en kolbit i ena handen och lovade att avveckla brunkolsverksamhet i . Men så blev det som bekant inte. I stället såldes verksamheten helt sonika vidare till ett tjeckiskt bolag. Detta blev såklart besvärligt, och särskilt för ett parti som försöker profilera sig som grönaste parti, som tänker mest på miljön och som har lovat att ingen försäljning ska ske. För den stora allmänheten finns nu en överhängande risk att hela brunkolsaffären framstår som att S och MP tillsammans kokat ihop en listig plan som gick ut på att gömma sig bakom och , som inte varit lika högprofilerad i frågan och som då skulle ta smällen om någon anade ugglor i mossen. I en intervju med TV4 sa statsrådet : har bestämt att detta ska vara ett affärsdrivande bolag. Det betyder att styrelsen inte kan fatta beslut som inte är affärsmässiga och inte heller regeringen kan agera i strid med beslut. passade även hon på att försvara beslutet. Till säger hon : "Jag har förstått att för att stoppa den affären så måste man ändra ägardirektiven till . Ska vi kunna ändra det direktivet krävs det en majoritet i riksdag." Vid den så kallade ägarsamordningen skulle regeringen ta ställning till förslagen från om att bolaget skulle avyttra brunkolsverksamheten. Frågan var då om regeringen utan att bryta mot ägardirektiven, som den fått från , kunde säga: Ja - vi kan sälja, eller Nej - vi kan inte sälja. granskning visar att det var möjligt att säga nej till försäljningen utan att ändra uppdraget för , vilket flera av ledamöterna redan konstaterat. Bägge statsråden har således lämnat felaktiga uppgifter. Det har även framkommit att det inför beslutet om brunkolsförsäljningen även pågick en miljödiskussion där frågan var om man skulle säga nej till en försäljning och i stället låta brunkolen vara kvar i marken. Men den aspekten var inte aktuell när regeringen diskuterade frågan med .