bet · H401FöU7 · 2017-04-12 00:00:00 — Samverkan i alla dessa delar är central. Av det anförda finner utskottet att motionärernas intentioner i huvudsak är tillgodosedda och att det inte finns anledning för att föreslå några ytterligare åtgärder på området . Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om fonder för naturkatastrofer. Utskottet hänvisar framför allt till att redan har möjlighet att anvisa finansiella medel till statsbudgeten vid behov. Jämför reservation 10 (SD). m.fl. (SD) föreslår i motion 2016/17:2899 att fonder bör byggas upp på nationell grund för att kunna användas vid naturkatastrofer. Fonderna ska uppmanas att söka landstings- och primärkommunala medel. Bidrag för detta ändamål bör inte ges till EU (yrkande 62). I betänkande 2015/16:FöU7, liksom i betänkande 2013/14:FöU4 och 2014/15:FöU6, delade utskottet regeringens bedömning att det krävs ett ökat fokus på klimatanpassning och det förebyggande arbetet. I fråga om ersättning för skador vid naturkatastrofer ansåg utskottet att det var viktigt att inte undergräva incitamenten för sådana insatser. Utskottet konstaterade att frågor om utformningen av ersättningar vid naturkatastrofer höll på att ses över inom EU, och utskottet välkomnade kommissionens initiativ att se över möjligheter till mer robusta försäkringslösningar på området. har dessutom efter förslag från regeringen möjlighet att tillföra medel till det avsedda anslaget vid behov, vilket bl.a. skogsbranden i visade på. kan också anvisa ytterligare medel till statsbudgeten. Utskottet ville understryka att det inte fanns några hinder mot privata försäkringslösningar på dessa områden och att det därmed inte finns några starka skäl för att införa ytterligare statliga lösningar. behandlade försvarsutskottet i utlåtande /13:FöU12 Europeiska kommissionens grönbok om försäkring mot naturkatastrofer och katastrofer som orsakats av människor. syftade till att öka kunskapen om ämnet och bedöma om åtgärder på EU-nivå vore lämpliga för att förbättra marknaden för försäkringar mot katastrofer i EU. Genom grönboken ville kommissionen uppmuntra försäkringsgivare att förbättra det sätt på vilket de bidrar till att hantera klimatriskerna. Målet är att öka marknadspenetrationen av naturkatastrofförsäkringar och att frigöra försäkringsprissättningens och andra finansiella produkters fulla kraft för att förebygga och begränsa risker och säkerställa att de olika investeringarna och affärsbesluten är klimathållbara på lång sikt. Väl utformade försäkringspolicyer, framhöll kommissionen, kan förutom att minska den ekonomiska inverkan av katastrofer även fungera som ett marknadsbaserat instrument som avskräcker från riskfyllt beteende och främjar riskmedvetenhet och allmänna skyddsåtgärder mot olyckor i alla ekonomiska och finansiella beslut. Utskottet välkomnade att kommissionen utreder förutsättningarna för hur en mer robust försäkringslösning kan åstadkommas och om detta är angeläget på EU-nivå. Även finansutskottet har behandlat och avstyrkt frågor om ersättningar vid naturkatastrofer. I betänkande 2005/06:FiU1 anförde utskottet att man var tveksam till lösningar som innebär att fonder för speciella ändamål byggs upp vid sidan av statsbudgeten eftersom det i förlängningen skulle riskera att skapa betydande problem både i fråga om budgetdisciplinen och finansmakt. I betänkande 2008/09:FiU33 hänvisade utskottet till att Klimat- och sårbarhetsberedningen (SOU 2007:60) gjort bedömningen att det finns områden där befintliga försäkringslösningar inte är tillräckliga för att skydda den enskilde mot ekonomiska skador men att det inte finns några hinder mot privata försäkringslösningar på dessa områden och att det därmed inte finns några starka skäl för att införa statliga lösningar. Statlig ersättning till kommunerna för kostnader i samband med räddningstjänst regleras i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor (LSO). Om utflöde i visst vatten av olja eller andra skadliga ämnen har lett till eller sanering har en kommun rätt till ersättning av staten för den del av kostnaderna som överstiger ett av regeringen fastställt belopp (7 kap. 2 §). En kommun har också rätt till ersättning om en räddningsinsats i medfört betydande kostnader. Rätten till ersättning avser den del av kostnaderna som överstiger en självrisk som beräknas enligt grunder som regeringen fastställer (7 kap. 3 §). Ersättningsärendena prövas och administreras av MSB. Ersättningen finansieras genom anslaget 2:3 Ersättning för räddningstjänst m.m. inom utgiftsområde 6, som uppgår till . I samband med den stora skogsbranden i möjliggjorde regeringen att den ersättning för räddningsinsatser som kommunerna är berättigade till kunde betalas ut snabbare än normalt för att inte negativt påverka kommunernas likviditet. Regeringen tillgängliggjorde därför till MSB för att genom anslaget 2:3 Ersättning för räddningstjänst m.m. täcka ersättningarna till kommunerna. Anslaget 2:4 Krisberedskap tillfördes också medel till stöd för i och de drabbade kommunerna för att följande skulle kunna betalas ut: • till i att disponera för att skapa en möjlighet för att bistå i efterarbetet, t.ex. att samordna olika intressen och/eller att stödja andra aktörer. • till i för att täcka de kostnader som dittills hade uppstått vid i samband med branden. • i fick ansvaret att vid behov fördela de som avsattes för att täcka kostnader med nära koppling till räddningsinsatsen i de berörda kommunerna. I budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 6) uttrycker regeringen att det är generellt sett mer samhällsekonomiskt lönsamt i ett längre tidsperspektiv att vidta förebyggande åtgärder än att finansiera konsekvenserna av en inträffad naturolycka. Regeringen anser att MSB:s stöd inom naturolycksområdet har bidragit positivt till det förebyggande arbetet och att de ekonomiska bidrag som myndigheten fördelat till kommuner för förebyggande åtgärder har bidragit till att minska konsekvenserna vid inträffade händelser. Regeringen bedriver en aktiv och långsiktig klimat- och miljöpolitik som stärker krisberedskapen, enligt propositionen. För att möjliggöra att fler åtgärder vidtas genomför regeringen en omfattande satsning på anslaget för förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor –2020. Genom satsningen kommer fler kommuner att kunna få bidrag för att genomföra förebyggande åtgärder. Regeringen anser i sammanhanget att det i arbetet med att bygga ett klimatsäkert och hållbart samhälle behövs ett helhetsperspektiv på arbete med olycks- och krisberedskap, hantering av olyckor och allvarliga störningar samt fysisk planering och byggande. Utskottet delar regeringens bedömning att det krävs ett ökat fokus på klimatanpassning och det förebyggande arbetet. I fråga om ersättning för skador vid naturkatastrofer anser utskottet att det är viktigt att inte undergräva incitamenten för sådana insatser. har dessutom, efter förslag från regeringen, möjlighet att tillföra medel till det avsedda anslaget vid behov, vilket bl.a. skogsbranden i visade exempel på. kan också anvisa ytterligare medel till statsbudgeten. Utskottet vill understryka att det inte finns några hinder mot privata försäkringslösningar på detta område och att det därmed inte finns några starka skäl för att införa ytterligare statliga lösningar. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om livsmedelsförsörjning. Utskottet hänvisar bl.a. till regeringens livsmedelsstrategi och beredningen av slutbetänkandet från . Jämför reservation 11 (M, C, L, KD), 12 (SD) och 13 (C). I motion 2016/17:634 av och (båda S) föreslås att det bör tydliggöras hur självförsörjningsgrad ska kunna öka. Motionärerna anför att kommer hälften av den mat som äts i från ett annat land. Det har stor betydelse för företagandet och möjligheten att leva på landsbygden i . Dessutom är världen allt annat än stabil och trygg. Skulle importvägarna stängas av finns det ingen annan försörjningsberedskap än den egna livsmedelsproduktionen, och då är risken att maten inte räcker till. förlitar sig helt till att frihandeln inom EU ger en tillräcklig livsmedelsförsörjning, även i händelse av ofred. När det gäller försörjningsberedskap är naturligtvis tillgången till odlingsbar mark av stor betydelse. Andra viktiga beståndsdelar är tillgången till maskiner, kompetens, bränsle och växtskyddsmedel. De regionala livsmedelsstrategier som håller på att växa fram runt om i visar på att det finns goda potentialer att öka livsmedelsproduktionen. Det finns många områden som branscherna själva behöver ta ansvar för men det finns också uppdrag till den nationella nivån. Det är ytterst angeläget att regeringen noggrant följer utvecklingen och samordnar instruktioner och regleringsbrev till berörda myndigheter. m.fl. (L, M, C, KD) anför i motion 2016/17:2092 att har en låg försörjningsgrad av livsmedel. () lades ned 2002, tillsammans med de sista lagerlokalerna med livsmedel för kristider. är i hög grad beroende av import. Säkerhet byggs tillsammans med andra, inte genom protektionistiska åtgärder. innebär en låg försörjningsgrad av livsmedel en högre sårbarhet. I händelse av hög beredskap, kris eller krig riskerar i värsta fall stora delar av landet att stå utan mat. Därför är det viktigt att livsmedelsstrategin skapar goda förutsättningar för livsmedelsproduktionen. Motionärerna föreslår att regeringen bör tillse att det sker en översyn av försörjningstryggheten för livsmedel i händelse av höjd beredskap och krig (yrkande 10). I motion 2016/17:1075 av (M) föreslås det att behovet av en ökad försörjningsberedskap bör ses över mot bakgrund av minskade produktionsvolymer inom vissa delar av den inhemska livsmedelsproduktionen (yrkande 1). Ofta på grund av minskad lönsamhet och en ökad import ökar den svenska sårbarheten gentemot omvärlden. Det behövs en analys som omfattar hela kedjan i den inhemska livsmedelsproduktionen. Analysen behövs också för att säkra vattentillgång samt bränsletillgång för produktion och distribution av livsmedel. Det behöver tas fram verktyg och förmågor att hantera en krissituation för att garantera säker tillgång till mat och inte minst till rent vatten. Allt fler bor i städer och tätorter. En decentraliserad livsmedelsproduktion minskar sårbarheten, ökar försörjningstryggheten och reducerar behovet av transporter av livsmedel. I motionen föreslås att en risk- och sårbarhetsanalys bör göras som ska omfatta hela livsmedelskedjan från produktion, import och livsmedelsindustri till distribution (yrkande 2). (M) föreslår i motion 2016/17:2120 att möjligheterna för att i händelse av kris ska ha beredskap för att försörja befolkningen med livsmedel än bör ses över (yrkande 1), och att primärproduktionen av livsmedel måste öka samt att myndigheter och jordbruksnäring måste öka samverkan för att nå detta mål (yrkande 2). Motionären anför att av tradition har varit ett land som i princip varit självförsörjande på jordbruksprodukter. Trenden är dock tydligt nedåtgående . Detta kopplat till den dåliga lönsamheten för jordbruksföretagare innebär troligtvis att utvecklingen kommer att fortsätta vara negativ. Klimathot, en växande befolkning samt den pågående inflyttningen till storstäder försvårar också situationen. Men i händelse av nöd måste kunna försörja sin egen befolkning med livsmedel. Att det finns beredskap för detta är fundamentalt. Vidare menar vissa experter att om hänsyn tas även till tillgången på olika insatsvaror är den svenska självförsörjningsgraden i princip obefintlig. En annan oroande faktor är att det generellt sett är dåligt med de enskilda hushållens kunskap och beredskap vid en eventuell kris. I en rapport från med rubriken för livsmedelsförsörjning i ett internationellt perspektiv – en förstudie konstateras bl.a. att möjligheterna till stöd från EU är mycket begränsade om skulle drabbas av någon form av kris som omöjliggör att landet på egen hand kan klara sin livsmedelsförsörjning. Med hänvisning till ovanstående scenarier är det uppenbart att produktionen av mat i landet måste öka. Det är därför viktigt att det upparbetas en bättre samsyn och samverkan mellan myndigheter och näring för att bidra till detta. I motion 2016/17:2871 (yrkande 15) föreslår m.fl. (SD), vilket m.fl. (SD) tillika gör i motion 2016/17:2899 (yrkande 63), att självförsörjningsgrad av livsmedel bör öka för att garantera större uthållighet vid internationella kriser. Motionärerna anför att beredskapslager av olika förnödenheter bör upprättas. Det är inte tillräckligt att det civila försvaret endast förutsätts kunna sköta sin uppgift under 5–. Det civila försvaret bör i stället ges till uppgift att kunna lösa sin uppgift uthålligt, dvs. kontinuerligt så länge som ett krig eller krigshot pågår. Det militära försvaret kan inte fungera utan det civila försvaret. Medborgarna bör utbildas för att klara sig själva när det gäller skydd, värme och vatten. m.fl. (KD) anför i motion 2016/17:2550 att den svenska självförsörjningsgraden av livsmedel har minskat kraftigt och anges till . Om hänsyn tas till att maten ska kunna produceras även när importen av sådant som drivmedel, gödningsmedel, foder och andra insatsvaror skärs av, bedömer expertis på , enligt motionären, att försörjningsgrad är lika med noll. I saknas det med andra ord möjligheter att försörja befolkningen med livsmedel för den händelse att handeln med omvärlden skulle skäras av. I krig eller kris kan man räkna med att importen väsentligt försvåras. Även i fredstid kan landets integritet hotas av att någon kan kontrollera tillförselvägarna till . Detta kan begränsa möjligheterna att föra en självständig politik. Gränsöverskridande utbrott av smittsamma sjukdomar kan också begränsa rörligheten för människor och varor. Uteblivna oljeleveranser kan slå undan möjligheten att producera drivmedel. En förutsättning för att ska kunna bevara den svenska livsmedelsproduktionen är att den jordbruksareal som finns i landet bevaras. Kompetensen som finns inom jordbruksbranschen och forskningskompetens som svarar mot morgondagens behov behöver också bevaras. En inhemsk produktion av jordbrukets insatsvaror såsom bränsle, gödningsmedel och reservdelar behövs vidare. Den nuvarande bekymmersamma situationen har uppkommit genom en lång tids nedprioritering av försörjningstryggheten. För att produktionskapaciteten ska upprätthållas krävs att verksamheten är lönsam även när omvärlden är stabil, understryks i motionen. Då krävs det ett mycket nära samarbete mellan staten och producentorganisationerna i samband med politikens utformning. Motionären föreslår sammanfattningsvis att bör ställa sig bakom det som anförs i motionen om vikten av en svensk försörjningstrygghet och tillkännage detta för regeringen (yrkande 1). m.fl. (C) anför i motion 2016/17:3121 att i mycket hög grad är ett importberoende land. Den låga självförsörjningsgraden riskerar att bli till en säkerhetsrisk vid många olika slags kriser, både militära och icke-militära. Även klimatförändringarna har effekt på livsmedelsproduktionen internationellt och nationellt. Det är angeläget att har en beredskap för att hantera krisers påverkan på inhemsk produktion av livsmedel och tillgång till dricksvatten. har resurser för både det civila försvaret och Försvarsmakten tagits ur drift. De s.k. livsmedelslagren har avvecklats. Under höjd beredskap är det angeläget att livsmedelsförsörjningen samt även transporter är tryggade för både samhället i stort och Försvarsmakten. Motionärerna föreslår att frågan om livsmedelsförsörjning bör bli till en viktig parameter i civilförsvarsplaneringen (yrkande 2). I motionen uttrycks också att det är viktigt att det finns en långsiktig och trygg livsmedelsförsörjning som även sträcker sig bortom och att det bör vara ett samordnat myndighetsansvar som säkerställer detta (yrkande 6). I motion 2016/17:2010 av m.fl. (C) föreslås att beredskapen för livsmedelsförsörjning vid krig eller naturkatastrofer bör ses över. Ur ett beredskapsperspektiv finns det skäl att ha en stor inhemsk livsmedelsproduktion i och med att är ett importberoende land i mycket hög grad. Försörjningsgraden av livsmedel minskar och riskerar att bli till en stor säkerhetsrisk vid många olika slags kriser, både militära och icke-militära. Mer än hälften av den mat som äts i är importerad, och det är angeläget att landet har en beredskap för att hantera krisers påverkan på inhemsk produktion av livsmedel och tillgång till dricksvatten (yrkande 3). m.fl. (C) föreslår i motion 2016/17:820 att beredskapen för svensk livsmedelsförsörjning vid naturkatastrofer eller stängda gränser bör utredas. Motionärerna anför att det i takt med ett varmare klimat och mer spänt politiskt läge är viktigt att se över den svenska livsmedelsförsörjningen vid olika katastroflägen. har drabbats av bl.a. översvämningar, vattenbrist, kraftig nederbörd och skogsbränder. Dessa naturolyckor drabbar inte bara utan också andra länder som våra livsmedel importeras ifrån. ökar befolkning, och fler munnar måste mättas. Därför behövs det en genomgripande översyn av beredskapen för livsmedelsförsörjning som bl.a. tar hänsyn till andelen värdefull odlingsbar (yrkande 21). I motion 2016/17:824 föreslår m.fl. (C) vidare att ett regionalt synsätt för att trygga dricksvattenförsörjningen bör utvecklas eftersom en tryggad dricksvattenförsörjning är en uppgift som blir alltmer krävande. Framtida ökade risker som förorening av vatten, torka, översvämning och dylikt ställer krav på att kommuner verkar långsiktigt för att skydda och strategiskt förvalta dricksvattentäkterna. I och med att vatten inte känner några kommungränser behövs ett synsätt som är regionalt anpassat för planering och skydd och som är långsiktigt hållbart. Regional samverkan behövs i hela kedjan, från skydd av dricksvattentäkterna till produktion och distribution av det färdiga dricksvattnet. Samverkan kan också inkludera krisberedskap, den tekniska infrastrukturen och kunskapsutbyte (yrkande 39). (M) anför i motion 2016/17:1290 att som nation alltid har varit bortskämd med god tillgång till dricksvatten, en stabil grundvattennivå och stora dricksvattentäkter men att detta har förändrats drastiskt. påverkas av ett förändrat klimat med mindre nederbörd och varmare perioder som torkar upp markerna. Runt om i landet kan man se brister i kommunala avloppssystem där kontaminerat vatten läcker ut i vattendrag och dricksvattentäkter. Bara har flera kommuninvånare tvingats koka eller hämta sitt dricksvatten på annat håll än i hemmets kran eftersom kommunen inte kunnat lösa dricksvattenförsörjningen, understryks i motionen där vikten av VAKA, den nationella vattenkatastrofgruppen, lyfts fram. VAKA är en stödfunktion för kommuner och regioner som drabbats av eller riskerar att drabbas av problem med dricksvattenförsörjning. VAKA startades av 2004 efter att en rad katastrofer ägt rum som översvämningar och långvariga elavbrott, och bedömningen var att kommuner och regioner behövde ett nationellt stöd för rådgivning och krisutrustning. Motionären anför att VAKA riskerar att gå i graven eftersom regeringen inte avsätter mer pengar för verksamheten och att VAKA:s avveckling kommer att bli ett allvarligt problem eftersom ingen annan myndighet har fått det samlade ansvaret att hjälpa och stödja kommuner och regioner med dricksvatten. En lämplig myndighet för detta skulle kunna vara MSB, som kopplats in vid nationella katastrofer. Sammanfattningsvis föreslår motionären att det bör ses över hur frågan om beredskapsresurser för ansvarig myndighet gällande dricksvattenförsörjningen kan tillgodoses (yrkande 1) och att ställer sig bakom det som anförs i motionen om en nationell säkerhet för dricksvattenförsörjningen i och tillkännager detta för regeringen (yrkande 2). I betänkande 2015/16:FöU7 underströk utskottet vikten av att säkerställer flöden av viktiga varor och då främst sin försörjning av livsmedel, inklusive dricksvatten, i en krissituation. Den aviserade livsmedelsstrategin och slutbetänkandet från ansågs därför bli viktiga ingångsvärden för det fortsatta arbetet. På grund av livsmedels- och dricksvattenområdets komplexitet uttrycktes det att utvecklingen av leveranssäkerheten och krisberedskapen på området kräver en mycket god samverkan mellan ansvariga aktörer i form av företag, kommuner, länsstyrelser, centrala myndigheter, inklusive Försvarsmakten, och branschorganisationer. Den globala handeln med livsmedel ställer även krav på internationell samverkan vid händelser som berör flera länder, konstaterade utskottet. Livsmedelsområdet är också i stor utsträckning uppbyggt av privata aktörer, såväl nationella som internationella, vilket uttrycktes kräva en utvecklad privat-offentlig samverkan. Utskottet ville särskilt framhålla vikten av arbete med att verka för att minska sårbarheterna inom sitt ansvarsområde, t.ex. genom VAKA, den nationella vattenkatastrofgruppen. De aktuella motionsyrkandena avstyrktes eftersom utskottet konstaterade att en rad arbeten pågick på området och det vid tillfället inte fanns skäl för att vidta ytterligare åtgärder. I betänkande 2014/15:FöU6 välkomnade utskottet de många aktiviteter som genomfört när det gäller försörjning av livsmedel och dricksvatten. Utskottet var även positivt till en kommande utredning om dricksvatten till den fortsatta behandlingen inom av betänkandet En ny ransonerings- och prisregleringslag (SOU 2009:69) och till uppföljningen av Försvarsberedningens försvarspolitiska rapport. Utvecklingen av resultatmål och samverkan mellan berörda aktörer ansågs vara av stor vikt för att kunna upprätthålla viktiga samhällsfunktioner, t.ex. dricksvatten- och livsmedelsförsörjning. Det aktuella motionsyrkandet avstyrktes. Utskottet välkomnade i betänkande 2013/14:FöU11 de goda exempel på arbeten av relevans för området som bedrevs, inte minst den samverkan som finns mellan relevanta aktörer. Utskottet ansåg också att de resultatmål som MSB tagit fram med hjälp av och för att upprätthålla viktiga samhällsfunktioner för bl.a. dricksvatten- och livsmedelsförsörjning var av stor vikt för att kunna förebygga och hantera framtida kriser. Samtliga motionsyrkanden avstyrktes, eftersom utskottet konstaterade att en lång rad arbeten pågick på området. presenterade regeringen propositionen En livsmedelsstrategi för – fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet (prop. 2016/17:104). Strategin ska ses som en plattform utifrån vilken livsmedelspolitiken ska utformas , och den anger förutsättningarna för det fortsatta långsiktiga arbetet för en konkurrenskraftig livsmedelskedja. Regeringens åtgärder för att nå målen i livsmedelsstrategin samlas i en handlingsplan som uppdateras löpande. När det gäller livsmedelsförsörjning och beredskap anger propositionen att en ökad livsmedelsproduktion i leder till bättre förutsättningar för en god nationell försörjningsberedskap. självförsörjningsgrad har betydelse för försörjningsförmågan i såväl kris som under höjd beredskap och krig, men många andra faktorer är av väl så stor betydelse. Bland annat krävs det en fungerande marknad för insatsvaror, transporter, datasystem och lagerhållning i detalj- och grossisthandelsleden. Hela livsmedelskedjan bör vara så robust att även allvarliga påfrestningar och störningar kan med rimliga konsekvenser för samhället. Detta kräver i sin tur en fungerande infrastruktur i form av t.ex. vägar, el, datakommunikation och vattenförsörjning. I propositionen 2014/15:109 Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016–2020 angav regeringen att planeringen för det civila försvaret ska återupptas och genomföras utifrån de planeringsanvisningar som regeringen beslutat om. I propositionen angavs vidare att planeringen för det civila försvarets stöd till Försvarsmakten vid höjd beredskap bör ta sin utgångspunkt i Försvarsmaktens behov. Exempelvis kommer försörjning av livsmedel att utgöra särskilda behov för det militära försvaret. Det civila försvaret, där livsmedelsförsörjningen ingår, bör enligt regeringen inledningsvis planera för att kunna lösa uppgifter under krig i 5–.