bet · H401CU12 · 2017-03-31 00:00:00 — Detta tillvägagångssätt kan orsaka missförstånd och skapar utrymme för att utnyttja utsatta människor. Av denna anledning anser jag att ett avtal per telefon ska vara giltigt endast om köparen tydligt godkänt avtalet och identifierat sig själv. Regeringen bör återkomma till med lagförslag om detta. Vad jag nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motion 2015/16:3049 yrkandena 1 och 6. Övriga motioner bör avslås. Telefonförsäljning, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:198 av m.fl. (V) yrkandena 1–3 och 2015/16:400 av (M), 2015/16:1983 av och (båda C), 2015/16:2041 av (SD), 2015/16:2050 av m.fl. (SD) yrkande 3, 2015/16:2704 av m.fl. (M) yrkande 5, 2015/16:2758 av (SD) yrkandena 4 och 5, 2015/16:3049 av m.fl. (C) yrkandena 1 och 6, 2016/17:1483 av (M), 2016/17:1933 av och (båda C), 2016/17:2371 av och (båda SD) yrkande 3, 2016/17:2404 av (SD), 2016/17:2919 av (SD) yrkandena 2 och 3 samt 2016/17:3147 av m.fl. (M) yrkande 8. Problem som uppstår vid telefonförsäljning har ökat , vilket bekräftas av , kommunala konsumentvägledare och konsumenter. Dagens telefonförsäljning skapar ofta oklarheter för konsumenter. Många konsumenter har svårt att förstå villkoren för avtal som sluts per telefon. Det kan bero på brister i informationen från försäljaren och att avtalet ofta ingås snabbt. Utredningen om konsumentskydd vid telefonförsäljning konstaterar i betänkandet Ett stärkt konsumentskydd vid telefonförsäljning (SOU 2015:61) att en central del av dagens konsumentproblem gäller oklarheter i fråga om avtal som ingås per telefon. I betänkandet föreslår utredningen att ett skriftlighetskrav ska införas vid telefonförsäljning riktad till konsumenter. Jag delar utredningens slutsats när det gäller behovet av en skriftlig bekräftelse för att ett avtal som ingås vid telefonförsäljning ska vara bindande. Enligt min mening bör dock ett skriftlighetskrav gälla vid telefonförsäljning riktad till både konsumenter och mindre företag. Det är glädjande att finansmarknads- och konsumentministern förklarat att han vill se ett skriftlighetskrav vid telefonförsäljning. Med anledning av de stora problem som finns när det gäller telefonförsäljning anser jag att regeringen bör återkomma till med ett förslag som innebär att ett avtal ska bekräftas skriftligen av köparen vid all telefonförsäljning för att vara bindande. Jag anser vidare att har så stora brister att det inte ger konsumenterna ett tillräckligt skydd. Det är vanligt förekommande att konsumenter genom gratiserbjudanden eller i samband med tävlingar lockas att lämna ifrån sig personuppgifter, vilket i praktiken innebär att uppgifterna kan spridas vidare till exempelvis andra företag i en koncern eller en evenemangspartner. Detta får till följd att konsumenten kan få säljsamtal trots att konsumenten registrerat sitt telefonnummer i . Andra problem med är att det tar innan en registrering i gäller fullt ut, och att rätten att ringa efter det att ett etablerat kundförhållande upphört gäller . Enligt min mening bör ett omvänt Nixregister införas, dvs. ett register dit konsumenter kan anmäla att de vill bli kontaktade per telefon i försäljnings- och marknadsföringssyfte. Regeringen bör återkomma till med ett förslag om införande av ett sådant register. Det är enligt marknadsföringslagen inte tillåtet att i marknadsföringssyfte skicka sms eller mms till en konsument utan att konsumenten samtyckt till det på förhand. Trots förbudet ökar antalet anmälningar till om reklam via sms som skickats till konsumenter som inte lämnat sitt godkännande i förhand. Jag anser därför att regeringen bör återkomma till med ett förslag som syftar till att hindra oseriösa försäljningsmetoder via mobiltelefoner och sms. Vad jag nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motion 2016/17:198 yrkandena 1–3. Övriga motioner bör avslås. Bluffakturor, punkt 2 (M, C, KD) av Skånberg (KD), (M), (M), (C), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3147 av m.fl. (M) yrkande 7, 2015/16:1834 av (M) och 2015/16:320 av (S) och 2016/17:1773 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2. Förekomsten av bedrägerier med bluffakturor har blivit ett samhällsproblem som drabbar många, både privatpersoner och företag. Vi ser mycket allvarligt på att antalet anmälda fakturabedrägerier är högt. Många branschorganisationer lämnar på sina webbplatser information om hur man ska gå till väga om man får en bluffaktura. Aktörer i näringslivet har också upprättat s.k. varningslistor över företag som bedriver verksamhet med bluffakturor eller liknande. Vi välkomnar detta informationsarbete från branschens sida men anser att mer behöver göras i kampen mot bluffakturor. Regeringen har överlämnat en proposition med förslag på skärpta straffrättsliga regler när det gäller systematiska bedrägerier med bluffakturor. I likhet med majoriteten anser vi dock att det är angeläget att även överväga åtgärder vid sidan av de straffrättsliga och polisiära områdena. Alliansregeringen gav en särskild utredare i uppdrag att kartlägga omfattningen och karaktären av problemen med fakturabedrägerier. I uppdraget ingick att med beaktande av kartläggningen överväga behovet av förändringar i framför allt civilrättslig, näringsrättslig och civilprocessrättslig lagstiftning. Utredningen överlämnade betänkandet Fakturabedrägerier (SOU 2015:77). Utredningsbetänkandet bereds fortfarande inom . Enligt vår mening bör regeringen skynda på beredningen av betänkandet och återkomma med förslag på åtgärder mot bluffakturor som omfattar de civilrättsliga, näringsrättsliga och civilprocessrättsliga områdena. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motion 2016/17:3147 yrkande 7 och delvis bifall till motion 2015/16:1834. Övriga motionsyrkanden bör avslås. Bluffakturor, punkt 2 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1773 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2 samt 2015/16:320 av (S), 2015/16:1834 av (M) och 2016/17:3147 av m.fl. (M) yrkande 7. Bedrägerier med bluffakturor har blivit ett samhällsproblem som drabbar såväl privatpersoner, företag och kommuner som myndigheter. Särskilt mikro- och småföretag har ofta inte de ekonomiska resurser som krävs för att bemöta bluffakturor. Vidare kan bluffakturor skickas ut vid t.ex. löneutbetalningar, bokslut och semestertider då belastningarna på företagen är större än normalt eller den ordinarie personalen kan vara ersatt av vikarier. Utredningen om åtgärder mot fakturabedrägerier har haft i uppdrag att kartlägga omfattningen av och karaktären på problemen med faktura-bedrägerier och överväga behovet av ändringar i framför allt civilrättslig, näringsrättslig och civilprocessrättslig lagstiftning. Utredningen överlämnade betänkandet Fakturabedrägerier (SOU 2015:77). I betänkandet föreslår utredningen bl.a. ytterligare informationsinsatser om fakturabedrägerier från samhällets sida riktade till både konsumenter och näringsidkare. Däremot föreslår inte utredningen att någon myndighetsadministrerad varningslista ska införas. Utredningsbetänkandet bereds inom . upprättar aktörer i näringslivet s.k. varningslistor över företag som på olika sätt bedöms vara oseriösa och bedriva verksamhet med bluffakturor eller liknande. Ett exempel är den varningslista som har lagt ut på sin webbplats. Vi tycker att det är positivt med dessa initiativ men vi anser att det är alltför rättsosäkert att överlåta ansvaret helt till privata aktörer där det kan vara oklart hur listan tillkommer och vilka syften och drivkrafter som egentligen finns bakom. Därför bör även en statlig myndighet få i uppdrag att skapa en varningslista där det klart ska framgå vilka skäl som ligger bakom att företag tas upp på listan och vilka övriga regler som gäller Ett företag som förts upp på varningslistan skulle t.ex. inte kunna vända sig till för att driva in en fordran. Enligt vår mening bör även företag få ökat stöd och kunskap i att bestrida felaktiga fakturor och begära rättelse från . Våra synpunkter bör övervägas vid den fortsatta beredningen av Utredningen om åtgärder mot fakturabedrägeriers betänkande. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motion 2016/17:1773 yrkandena 1 och 2. Övriga motioner bör avslås. Reklam riktad till barn m.m., punkt 3 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2075 av m.fl. (SD) yrkande 7 och 2016/17:2447 av m.fl. (SD) yrkande 8, 2015/16:121 av (SD) och 2015/16:278 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2, 2015/16:319 av (S) och 2016/17:2665 av (M). Föräldrars strävan att ge sina barn sunda matvanor motverkas av reklam som förhärligar ohälsosam mat och dryck till barn, vilket bidrar till en ohälsosam livsstil. En minderårig är mer påverkbar i fråga om reklambudskap och det är därför enklare att rikta marknadsföringen av sådana produkter till barn. Som förälder har man en fostrande roll och rätten att bestämma över vad familjen ska ha för inköpsvanor. En förälder ska inte behöva utsättas för köptryck med risk för konflikt med barnen. Förälderns bestämmanderätt ska därför inte få ifrågasättas genom reklam om ohälsosam mat som riktar sig till barn. Enligt vår mening bör därför regeringen se över möjligheterna att skärpa nuvarande regler och även inom EU verka för att förbjuda reklam om ohälsosam mat som riktar sig till barn. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motionerna 2015/16:2075 yrkande 7 och 2016/17:2447 yrkande 8. Övriga motioner bör avslås. Lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam m.m., punkt 4 – motiveringen (M, C, L) av (M), (M), (C), (M), (L) och (M). När det gäller motionerna om könsdiskriminerande reklam delar vi uppfattningen att reklam som förmedlar en könsstereotyp bild inte är önskvärd i ett samhälle som strävar efter ökad jämställdhet och alla människors lika värde. Enligt vår mening är dock inte lagstiftning den rätta vägen att motverka könsdiskriminerande reklam. En sådan lagstiftning torde inte heller kunna införas utan en grundlagsändring. Vi anser att det bästa sättet att motverka könsdiskriminerande reklam är genom egenåtgärder. inrättades 2009 för att stärka det svenska egenåtgärdssystemet. och har sedan starten prövat drygt 800 ärenden om könsdiskriminering. bidrar genom sin verksamhet på ett bra sätt till utvecklingen av praxis. Förutom att granska reklam har Reklamombuds-mannen också en viktig uppgift i att informera och utbilda branschen i marknadsföringsetiska frågor. Systemet med egenåtgärder innebär enligt vår mening fördelar jämfört med lagstiftning på området då det är snabbare och flexiblare och kan anpassas till en marknad i ständig förändring. Regler som tagits fram av branschen själv bidrar också till större förståelse, kunskap och efterlevnad hos branschen. Vi anser således att det inte bör införas någon lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam. Motionerna i frågan bör avslås. Inte heller när det gäller övriga motionsyrkanden finns det skäl att föreslå någon åtgärd från . Motionerna bör därför avslås. Köp av levande djur, punkt 6 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (MP), (S), Shadiye Heydari (S), (V) och Faradj Koliev (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: 2015/16:2462 av (C) yrkande 2, 2016/17:823 av m.fl. (C) yrkande 3, 2016/17:2483 av och (båda M) yrkandena 1–4, 2016/17:3147 av m.fl. (M) yrkande 12 och 2016/17:3173 av m.fl. (M) yrkande 10. Konsumentköplagen är tillämplig vid köp av lösa saker. Till lösa saker räknas även djur. När en näringsidkare säljer ett djur till en konsument ska således konsumentköplagens regler om t.ex. fel på varan tillämpas. Enligt utskottets majoritet är konsumentköplagens felregler inte anpassade för köp av levande djur. De har särskilt nämnt presumtionsregeln i 20 a § konsumentköplagen. Bestämmelsen i 20 a § infördes i konsumentköplagen för att genomföra artikel 5.3 i konsumentköpsdirektivet. Konsumentköpsdirektivet är ett s.k. minimidirektiv. Det innebär att medlemsstaterna får bestämma ett starkare skydd för konsumenterna än det som direktivet ger. Däremot får de nationella reglerna inte ge konsumenterna ett sämre skydd. Enligt vår mening finns det därför inte utrymme för att nationellt göra någon sådan förändring i konsumentköplagen. Vi anser inte heller att det finns anledning för regeringen att ta några initiativ i frågan inom EU. Ett strängare beviskrav för köparen kan t.ex. innebära att näringsidkare blir mindre noggranna med veterinärintyg och dylikt vid försäljning till konsumenter. Mot denna bakgrund anser vi att det inte finns skäl till något tillkännagivande till regeringen. Motionerna bör därför avslås. Förmedling av tjänster, punkt 8 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2781 av m.fl. (FP) yrkande 3. Konsumenter använder mer än tidigare förmedlingstjänster för inköp av varor och tjänster, utan att vara medvetna om vilka näringsidkare de slutligen ingår ett avtal med. Förekomsten av förmedlingstjänster har blivit särskilt vanlig när det gäller köp av resor och hantverkstjänster via sökmotorer på internet. Ett exempel är de olika söktjänster för resor som länkar konsumenter till en resebyrå som i sin tur förmedlar flygresor hos flygbolag – utan att ha kontrollerat om de flygbolag som de förmedlar tjänster hos är seriösa näringsidkare. Jag anser att utvecklingen av förmedlingstjänster ger välkomna möjligheter för konsumenterna. Genom förmedlingstjänster stärks valfriheten att ge fler alternativ för konsumenter att välja mellan. Men när branscher blir alltmer populära medför det även att oseriösa aktörer ger sig in på marknaden och utnyttjar konsumenter. Konsumentens utsatthet vid användandet av förmedlingstjänster på internet måste därför tas på större allvar. Enligt min mening är det viktigt att frågan uppmärksammas särskilt. Jag anser därför att regeringen bör tillsätta en utredning som ska se över hur man kan motverka oseriösa aktörer inom förmedlingsbranschen och hur man kan stärka konsumenters ställning när dessa blir utnyttjade av oseriösa aktörer. Vad jag nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motionen. Ersättning vid avbrott eller störningar i telefoni och bredbandstjänster, punkt 10 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2369 av m.fl. (C) yrkande 7 och 2016/17:820 av m.fl. (C) yrkande 8. Jag anser att det är viktigt att marknadsaktörerna inom bredband och telefoni på samma sätt som elleverantörer tar sitt fulla ansvar vid avbrott och störningar. För att få bukt med avbrottsproblem avseende telefoni och bredbandstjänster är det nödvändigt att arbeta med problemet från flera håll. För att säkerställa en hög leveranskvalitet och lägga ett större ansvar på operatörerna bör det införas en rätt till avbrottsersättning vid störningar i telefoni- och bredbandstjänster. Jag anser att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag med detta innehåll. Vad jag nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motionerna 2015/16:2369 yrkande 7 och 2016/17:820 yrkande 8. Finansiella rådgivare, punkt 17 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3147 av m.fl. (M) yrkande 10. EU:s Mifid-direktiv stärker skyddet för investerare och syftar till att öka konkurrensen i handeln med finansiella instrument på värdepappers-marknaderna. Resultatet har varit fler seriösa aktörer, men också en del oseriösa. Det nya direktivet, Mifid II, ger ett skyddande regelverk för att använda sig av titeln oberoende rådgivare och skärpta regler vid intressekonflikter mellan distributörer och fondemittenter m.m. Vi motsätter oss förslag som innebär ett regelrätt provisionsförbud. Vi menar att regelverket bör vara hårt och strikt mot oseriösa aktörer, och tillsynen behöver vara betydande. Dock får inte konkurrens och mångfald offras. Ett provisionsförbud riskerar i praktiken att omöjliggöra nyetablering. Dessutom skulle det innebära att många mindre aktörer riskerade att slås ut. Det finns en uppenbar en risk att ett sådant förslag gynnar storbanker på mindre bankers bekostnad. Vår utgångspunkt är att de nya reglerna bör stärka konsumenternas ställning i kontakter med banker, värdepappersbolag, försäkringsbolag och olika förmedlare av sparprodukter med fokus på en hög transparens för att minska riskerna för missbruk. I länder som redan genomfört liknande regelverk, med provisionsförbud, har det inte resulterat i att avgifterna gått ned. Däremot har det i stället blivit färre aktörer och människor med mindre kapital går miste om rådgivning. Rådgivning hjälper människor att spara, det behöver inte mindre av. I stället för förbud bör ett stort ansvar vila på att agera mot aktörer som inte lever upp till kraven. pågår ett arbete med att genomföra Mifid II, och en lagrådsremiss har överlämnats till Lagrådet. En proposition är aviserad till . Vi anser att regeringen i det fortsatta lagstiftningsarbetet ska beakta våra synpunkter när det gäller provisionsförbudsfrågan. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motion 2016/17:3147 yrkande 10. Konsumentlagstiftningen i EU m.m., punkt 20 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 20 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2781 av m.fl. (FP) yrkande 5 och 2016/17:582 av (S). Liberalerna slår vakt om att konsumenter ska ha en stark ställning lokalt, nationellt och i EU. På EU:s inre marknad gynnar det konsumenterna om handel med varor och tjänster sker utan hinder över gränserna. Liberalerna vill ha en stark och gemensam konsumentlagstiftning så att konsumenterna kan känna sig trygga i hela EU. Men detta ställer också krav på ett gemensamt arbete med produktsäkerhet och fortsatt harmonisering av konsumentskyddet på en hög nivå. Jag anser att regeringen bör driva på arbetet för detta i EU-samarbetet. Vad jag nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motion 2015/16:2781 yrkande 5. Motion 2016/17:582 bör avslås. Konsumentvägledning, punkt 21 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 21 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2704 av m.fl. (M) yrkandena 2 och 3 samt 2016/17:3147 av m.fl. (M) yrkandena 2 och 3 samt 2015/16:2758 av (SD) yrkandena 7 och 8, 2015/16:2781 av m.fl. (FP) yrkande 1, 2016/17:167 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2 samt 2016/17:2919 av (SD) yrkandena 5 och 6. Den kanske enskilt viktigaste faktorn för att en individ ska kunna planera sin ekonomi är kunskap. Därför är ett välfungerande konsumentupplysningsarbete betydelsefullt för såväl samhället och samhällsekonomin som för enskilda individer. Förändringar i samhället och den alltmer komplexa ekonomiska omvärlden innebär dessutom att nya krav ställs på konsumenternas kunskap när det gäller deras rättigheter och om privatekonomi i stort. De flesta kommuner i har kommunala konsumentvägledare. har det på många håll skett en stor strukturell förändring av deras arbete som har varit positiv. Vi anser att de kommunala konsumentvägledarna fyller en mycket viktig funktion i det förebyggande arbetet och för konsumentkunskapen i stort. Inte minst ser vi ett stort behov bland nyanlända. I likhet med majoriteten anser vi dock inte att kommunerna ska vara skyldiga att tillhandahålla konsumentvägledning. Vidare vill vi att upplysningstjänsten Hallå konsument ska fortsätta att utvecklas. Det är också viktigt att verksamheten följer uppkomsten av helt nya branscher och att konsumentupplysningen följer med i de förändringar som sker. Arbetet för att öka kunskapen bland konsumenterna bör stärkas brett. Enligt vår mening bör regeringen ta nödvändiga initiativ för att arbetet med konsumentvägledning fortsätter och utvecklas. Det är också viktigt att regeringen tar initiativ för att ytterligare utveckla upplysningstjänsten Hallå konsument. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Ställningstagandet innebär ett bifall till motionerna 2015/16:2704 yrkandena 2 och 3 samt 2016/17:3147 yrkandena 2 och 3. Övriga motioner bör avslås. Konsumentvägledning, punkt 21 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 21 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:167 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2 samt 2015/16:2704 av m.fl. (M) yrkandena 2 och 3, 2015/16:2758 av (SD) yrkandena 7 och 8, 2015/16:2781 av m.fl. (FP) yrkande 1, 2016/17:2919 av (SD) yrkandena 5 och 6 samt 2016/17:3147 av m.fl. (M) yrkandena 2 och 3. Det blir allt svårare att vara konsument. Mer tekniskt avancerade produkter, fler komplicerade finansiella tjänster och en global marknad innebär många möjligheter, men ställer också konsumenten inför större utmaningar. Tyvärr finns det indikationer som visar att flera kommuner tagit inrättandet av Hallå konsument som förevändning för att lägga ned den kommunala konsumentvägledningen, vilket självklart inte var tanken. Den rikstäckande konsumentupplysningstjänsten kan aldrig ersätta det stöd som den kommunala verksamheten erbjuder genom sitt direkta stöd till konsumenter. Mot denna bakgrund anser jag att det är helt nödvändigt att lagstifta om att införa en skyldighet för landets kommuner att tillhandahålla en god konsumentvägledning. På så sätt kan konsumenterna i garanteras ett likvärdigt konsumentstöd över hela landet. Det finns en skyldighet för kommunerna att tillhandahålla skuld- och budgetrådgivning. Det borde därför vara rimligt att även lagstifta om obligatorisk konsument-vägledning. Enligt min mening bör regeringen återkomma till med ett förslag som innebär att kommunerna ska vara skyldiga att tillhandahålla konsumentvägledning. För att konsumentvägledningen ska ha ett bra innehåll och hålla en god kvalitet är det viktigt att konsumentvägledare har rätt utbildning och god kompetens på området. I många kommuner har konsumentvägledningen lagts på tjänstemän som har andra tunga ansvarsområden eller på generalister på medborgarkontor. Konsumentfrågorna omfattar ett stort område som kräver hög kompetens, ständig uppdatering och fördjupade kunskaper. Det innebär att konsumentvägledaransvaret behöver ligga på särskilda konsument-vägledare med adekvat utbildning. ska stödja kommunernas verksamhet med utbildning och information. Detta stöd har dock urholkats . Jag anser därför att regeringen bör vidta åtgärder för att se till att arbete med att utbilda och fortbilda konsumentvägledare ökar.