bet · H401KrU4 · 2017-03-17 00:00:00 — 2009/10:55) att bl.a. följande strukturella villkor bör gälla som grundläggande förutsättningar för statliga organisationsbidrag till organisationer inom det civila samhället och andra statliga bidrag av motsvarande karaktär, nämligen att bidrag kan lämnas till en organisation som bl.a. – har ett syfte som överensstämmer med syftet för bidraget och som är förenligt med de värderingar som präglar ett demokratiskt samhälle – är demokratiskt uppbyggd – i sin verksamhet respekterar demokratins idéer, inklusive principerna om jämställdhet och förbud mot diskriminering på grund av kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning samt ålder, om det inte finns ett legitimt ändamål för särbehandling. Vidare angavs i propositionen att dessa villkor successivt skulle införas för statsbidrag till organisationer inom det civila samhället i samband med att bidragssystem ses över och förändras. hade ingen annan uppfattning än regeringen (bet. 2009/10:KrU7, rskr. 2009/10:195). Enligt uppgift från har regeringen tagit fram bidragsformer och särskilda villkor till statsbidrag i enlighet med vad som angavs i propositionen. Kultur- och demokratiminister skrev i en debattartikel i följande: Krav på demokratiska värderingar skärps. Vi inleder nu ett arbete för att säkerställa att det sker en förstärkt och förtydligad kontroll av organisationers grundläggande värderingar innan skattepengar betalas ut. Stöd till civilsamhälle och trossamfund ska fördjupa demokratin, inte undergräva den. Vi påbörjar nu ett arbete inom med syftet att utreda hur statliga bidrag till stöd för det civila samhällets organisationer kan bli mer långsiktigt, förutsebart och enhetligt. De medel som ges för organisering ska fördjupa demokratin, inte undergräva den. inleds även ett arbete för att säkerställa att det sker en förstärkt och förtydligad kontroll av organisationers grundläggande värderingar för att skattepengar ska kunna betalas ut. I detta arbete ingår en granskning av organisationernas värdegrund samt att det finns tydligare riktlinjer för att hantera de fall där detta kan ifrågasättas. har vi sett ett flertal exempel på behovet av ett tydligt regelverk för de organisationer som väljer att vända sig till det offentliga för stöd. Ett antal organisationer och dess företrädare har med rätta kritiserats för att ha bidragit till ökade motsättningar, ibland med rent hatiska uttryck. Vi kan aldrig acceptera att medborgarnas skattepengar används till att organisera hatretorik och ökad polarisering. Diskussionen har pågått . Den tidigare regeringen lät saken bero, men tar vi itu med frågan på allvar. Regeringen kommer att vidta en rad åtgärder för att öka tydligheten i den offentliga bidragsgivningen när det gäller stöd till civilsamhället: • Stöd till etniska organisationer. Regeringen har låtit ta fram förslag till skärpta demokratikriterier för flera bidrag till organisationer, däribland etniska organisationer. Här föreslås en skärpning som bland annat medför att bidrag enbart ska kunna gå till organisationer som har ett huvudsakligt syfte som är förenligt med de värderingar som präglar ett demokratiskt samhälle. Det ska enbart vara organisationer som i sin verksamhet respekterar demokratins idéer, inklusive principerna om jämställdhet och förbud mot diskriminering, som ska kunna få stöd. Regeringen kommer att gå vidare med beredningen av utredningens förslag . • Översyn av stödet till trossamfund. kommer en utredning om statens stöd till trossamfund att tillsättas. Detta stöd har inte setts över sedan kyrkan skildes från staten . Regeringen bereder nu ett uppdrag till utredningen med inriktningen att den ska föreslå att kraven på demokratiska värderingar bland samfunden skärps. Det finns redan ett krav på demokrati , men mycket har hänt sedan detta krav formulerades och det är svagare än de krav som ställs på andra organisationer. • Enhetlighet i bidragens demokratikriterium. Sedan propositionen om politiken för det civila samhället beslutades av 2010 har många förordningar uppdaterats för att det ska finnas ett tydligt demokratikriterium. Regeringen vill nu se över vilka förordningar som inte har ett tydligt demokratikriterium samt vilka effekterna av de uppdaterade kriterierna har blivit, och om det finns ytterligare behov av förtydliganden. • Förbättra myndigheters rutiner för bidrag… Inget system kommer att kunna garantera att det inte finns organisationer som missbrukar det förtroende som samhället har gett dem i form av ekonomiskt stöd. Däremot vill och kan vi göra allt som står i vår makt för att skapa ett regelverk som är tydligt med att de som tar del av samhällets stöd också ska leva upp till den tillit och de demokratiska värderingar som utgör grunden för det gemensamma samhällsbygget. Enligt uppgift från pågår ett arbete inom departementet med att se över ”demokratikriteriet” med anledning av kultur- och demokratiministerns uttalande om att inleda ”ett arbete för att säkerställa att det sker en förstärkt och förtydligad kontroll av organisationers grundläggande värderingar för att skattepengar ska kunna betalas ut”. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF) fick i sitt regleringsbrev i uppdrag att, under rubriken , lämna en redovisning av vilka omständigheter myndigheten fäster vikt vid och vilken prövning som görs för att bedöma om organisationer uppfyller i förordning ställda villkor om demokratisk uppbyggnad och respekt för demokratins idéer inför myndighetens beslut i fråga om bidrag. Av redovisningen ska enligt regleringsbrevet även framgå vilken kontroll och uppföljning av organisationernas verksamhet myndigheten genomför efter beslut om utbetalning av bidrag för att bedöma om grund för återkrav kan föreligga. Myndigheten ska också enligt regleringsbrevet göra en bedömning av behovet av utveckling av verksamheten när det gäller prövning och kontroll av demokrativillkor i samband med bidragsgivning samt redovisa eventuella åtgärder som myndigheten avser att vidta med anledning av sin bedömning. Uppdraget ska redovisas till . Som framgår ovan pågår ett arbete inom för att säkerställa att det sker en förstärkt och förtydligad kontroll av organisationers grundläggande värderingar för att skattepengar ska kunna betalas ut. Mot denna bakgrund anser utskottet att motionerna 2016/17:247 (M), 2016/17:647 (L), 2016/17:865 (C) yrkande 47, 2016/17:1078 (L) yrkande 8, 2016/17:2199 (SD), 2016/17:2458 (SD) yrkandena 1 och 2 samt 2016/17:2810 (S) inte bör leda till någon åtgärd från sida, och utskottet avstyrker därför motionsyrkandena. Samarbete mellan den offentliga sektorn och civilsamhället Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om samarbete mellan den offentliga sektorn och civilsamhället, med hänvisning till att beredningen av betänkande inte bör föregripas. Jämför reservation 8 (M, C, L, KD). m.fl. (M, C, L, KD) framhåller i motion 2016/17:2887 vikten av att ta till vara de slutsatser som framkommer i Utredningen för ett stärkt civilsamhälle, i syfte att samarbetet mellan välfärdens kärnverksamheter och den ideella sektorn långsiktigt ska kunna stärkas (yrkande 1). Per Lodenius m.fl. (C) påtalar i motion 2016/17:2951 behovet av modeller för partnerskap mellan ideella organisationer, offentliga organ och näringsliv för att skapa möjligheter till fler samarbeten. Motionärerna framför att det ibland kan uppstå svårigheter när idéburna organisationer vill samarbeta med det offentliga för att göra samhällsinsatser. Detta för att det inte finns några tydliga modeller att använda, likt modeller vid upphandling (yrkande 1). Partsgemensamt forum utgör en plattform för dialog på nationell nivå mellan regeringen och det civila samhällets organisationer. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor administrerar forumet. Det är dialogen i sig som är syftet med forumet. Avsikten är att samtalen ska kunna bidra till att förbättra villkoren för civilsamhällets organisationer så att de bl.a. kan vara organisatörer av verksamheter och på så sätt bidra till samhällsutvecklingen och välfärden. genomfördes vartdera år fem möten. Även beräknas fem möten. Sakråd är en metod för kunskapsinhämtning som togs fram av i samarbete med drygt hundra organisationer på nationell nivå. Metoden fyller enligt ett behov av strukturerad kunskapsinhämtning i sak när regeringen behöver det civila samhällets expertis på olika områden. Sakråd bygger på de sex principerna för politiken för det civila samhället (självständighet och oberoende, dialog, kvalitet, långsiktighet, öppenhet och insyn samt mångfald) samt på den europeiska koden för idéburna organisationers medverkan i beslutsprocessen. Sakråd har prövats i ett antal pilotförsök, och resultatet har återkopplats till de drygt hundra organisationer som var med och tog fram metoden. Regeringen har enligt för avsikt att fatta beslut om att fortsätta använda och utveckla sakråd som arbetsmetod inom ramen för arbete. Överenskommelsen mellan regeringen, de idéburna organisationerna inom det sociala området och Kommuner och Landsting bygger på samverkan på det lokala och regionala planet. Samverkan utvecklas utifrån parternas egna och gemensamma åtaganden och åtgärder, vilket sker inom en gemensam arbetsgrupp och med stöd av ett kansli. Samtal pågår enligt parterna emellan om att eventuellt bredda kansliets uppdrag till att gälla samverkan på alla områden (i praktiken ser det redan ut så på ett regionalt och lokalt plan). Detta skulle enligt departementet för den skull inte i detta skede betyda en avveckling av överenskommelsen i sig, snarare formellt en större öppenhet för att också arbeta med andra samverkansmetoder där så är lämpligt. lämnade sitt betänkande Ordning och reda i välfärden (SOU 2016:78) . Av det framgår bl.a. följande: Idéburna offentliga partnerskap (IOP) är en form för samverkan mellan det offentliga och idéburen sektor, som inte omfattas av upphandlingsrätten. IOP kan exempelvis innebära att det offentliga svarar för viss typ av stöd, t.ex. tillhandahållande av lokaler och vissa verksamhetsbidrag, medan de idéburna organisationerna ansvarar för driften av själva verksamheten. IOP kan betraktas som ett komplement både till generella bidrag till den idéburna verksamheten och till upphandlingskontrakt där ändamålet är ett specifikt uppdrag. Det finns dock en rad juridiska frågeställningar kopplade till möjligheten att ingå ett IOP, såsom bestämmelser i kommunalrätten, upphandlingsrätten och , som måste beaktas. Med hänsyn till att förutsättningarna varierar såväl avseende samarbetsformer som verksamheter är det enligt utredningens bedömning inte möjligt att föreslå en lagstiftning på området. Utredningen anser dock att det finns unika kvaliteter som samverkan genom IOP bidrar med och som bättre bör tas tillvara och föreslår därför att och Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor får i uppdrag att gemensamt utarbeta en vägledning för hur samverkan mellan det offentliga och idéburna organisationerna kan utvecklas genom ingående av idéburna offentliga partnerskap. Uppdraget ska utföras i samråd med relevanta aktörer, såsom Kommuner och Landsting och civilsamhällets organisationer. Samordnad information för samverkan med idéburen sektor Utredningen har lämnat ett flertal förslag som kan bidra till att underlätta för idéburen sektor vid utförandet av välfärdstjänster. Enligt utredningen är det viktigt att kommuner och landsting kan erbjudas samlad information och möjlighet till ökad kunskap i frågor som rör möjligheterna att främja idéburen sektor på dessa områden. föreslås därför få i uppdrag att arbeta med informationsinsatser gentemot kommuner och landsting i frågor som rör möjligheterna till samverkan med idéburen sektor, samt möjligheterna att underlätta för dessa aktörer som utförare av välfärdstjänster. Uppdraget ska genomföras i samråd med Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor och med relevanta aktörer, så som Kommuner och Landsting. Enligt uppgift från har betänkandet varit ute på remiss och bereds . Som framgår ovan har föreslagit en rad åtgärder för utveckling av samverkan mellan idéburna organisationer och den offentliga sektorn. Förslagen bereds inom . Utskottet anser inte att beredningen bör föregripas, och avstyrker därför motionerna 2016/17:2887 (M, C, L, KD) yrkande 1 och 2016/17:2951 (C) yrkande 1. Förstärka föreningslivet för äldre Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en översyn av föreningslivet för äldre. m.fl. (S) anser i motion 2016/17:964 att förutsättningarna för föreningslivet att möta äldres ensamhet behöver stärkas, och att en översyn behövs för att se över möjligheterna att ytterligare stärka föreningslivet för att motverka äldres isolering (yrkande 2). Det finns en rad föreningar och organisationer för äldre. (), SPF Seniorerna, Förbundet () och Äldrekraft är några. var 3 185 000 människor i åldern 6–medlemmar i en idrottsförening. Nästan 300 000 av dessa var . Utskottet anser i likhet med motionärerna att det är viktigt att det finns tillgång till ett föreningsliv med sociala aktiviteter för äldre. Som framgår ovan finns det en rad föreningar och organisationer för pensionärer. Dessa erbjuder såväl utbildningar som sociala och fysiska aktiviteter. Utskottet anser inte att motion 2016/17:964 (S) yrkande 2 bör leda till någon åtgärd från sida och avstyrker därför motionen. Dialog och samverkan mellan trossamfund samt mellan trossamfund, staten och kommuner Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om dialog och samverkan mellan trossamfund, staten och kommuner med hänvisning till det arbete som sker och att den rapportering som är på gång inte bör föregripas. Jämför reservation 9 (M, C, L, KD). m.fl. (M, C, L, KD) anser i motion 2016/17:2887 att regeringen behöver ta ett större samlat grepp och se över hur dialog och samverkan mellan trossamfund och det sekulära samhället kan stärkas för att förebygga och motverka att antidemokratiska idéer vinner stöd. Arbetet mot religiös extremism måste enligt motionärerna intensifieras utan att inkräkta på alla människors rätt att tro eller inte tro (yrkande 4). m.fl. (M, C, L, KD) anser i motion 2016/17:3287 att trossamfund, som står bakom demokratins principer och principerna om mänskliga fri- och rättigheter, bör ingå i det förebyggande arbetet mot radikalisering genom en förbättrad dialog mellan staten, kommuner och samfund (yrkande 8). Regeringen beslutade om kommittédirektiv till en nationell samordnare för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (dir. 2014:103). Samordnaren har fått ett antal tilläggsdirektiv (dir. 2015:27, dir. 2015:86, dir. 2016:43). Uppdraget ska slutredovisas . I tilläggsdirektivet (dir. 2016:43) anges bl.a.: Organisationer och trossamfund är viktiga aktörer i arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. har tillkännagivit för regeringen att det bör utvecklas metoder och redskap för att identifiera organisationer och samfund som vill motverka radikalisering och att dessa organisationer och samfund bör stärkas och stödjas (Stärka och stödja samfund och organisationer som vill motverka radikalisering, bet. 2015/16:KU4, rskr. 2015/16:137, mom. 6). har organisationer kunnat söka stöd från Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor för verksamheter som motverkar antidemokratiskt beteende och radikalisering samt anslutning till våldsbejakande extremism, och även till verksamheter som stöder individer som vill lämna våldsbejakande extremistiska rörelser. kan även kommuner söka detta statsbidrag om de samverkar med minst en organisation. stöd till trossamfund har ett pågående uppdrag att i dialog med de samfund som vill utveckla sitt arbete för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism stimulera dessa samfunds stöd till ungdomar, föräldrar och anhöriga. – utreda och föreslå hur det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism bör samordnas och organiseras nationellt inom ramen för befintlig myndighetsstruktur – analysera vilket ansvar kommunerna har för, och vilket arbete de bedriver med att förebygga radikalisering och rekrytering till våldsbejakande grupper och utifrån analysen utreda olika alternativ till hur kommunernas ansvar bör utformas samt redogöra för fördelar och nackdelar med respektive alternativ – föreslå vilka åtgärder som skulle kunna vidtas mot kommuner som inte lever upp till sitt ansvar och redogöra för olika alternativ och fördelar och nackdelar med dessa och – föreslå författningsändringar om utredaren bedömer att sådana behövs. hölls en konferens med bl.a. den nationella samordnaren och 250 representanter för kommuner, myndigheter och civilsamhälle för att byta erfarenheter om hur våldsbejakande extremism kan motarbetas. På konferensen tog man bl.a. upp civilsamhällets organisationer och trossamfundens viktiga arbete i det förebyggande arbetet för att samverka och öka kunskapen i arbetet med att värna demokratin mot extremism. Kultur- och demokratiminister angav bl.a. följande i en interpellationsdebatt : har frågat mig vilket ansvar jag anser att regeringen har i arbetet mot radikalisering. Han har också frågat vilka konkreta förslag som regeringen kommer att lägga fram för att underlätta för muslimska församlingar att intensifiera arbetet mot våldsbejakande islamistisk extremism och rekrytering av radikaliserade unga till terrororganisationer. Jag vill tydliggöra att regeringen har ansvar för att vidta de nödvändiga åtgärder som värnar demokratin och som stärker det förebyggande arbetet. Därigenom har regeringen också ansvar för att kommunerna har tillgång till kunskap och åtgärder som kan förebygga radikalisering och rekrytering till våldsbejakande extremism. Regeringen har kraftfullt förstärkt det förebyggande arbetet, bland annat för att utveckla myndigheternas förebyggande insatser och metoder. Detta finns redovisat i skrivelsen Åtgärder för att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism (skr. 2014/15:144). När det gäller förebyggande insatser är det av central vikt att det finns en samverkan både på nationell och på lokal nivå mellan insatser som värnar demokratin mot våldsbejakande extremism och det brottsförebyggande arbetet. I arbete mot terrorism, som vägleds av den strategi som lades fram - Förebygga, Förhindra, Försvåra - finns därför ett tydligt fokus på förebyggande åtgärder, för att förebygga radikalisering och rekrytering till extremist- och terroristgrupper. De 21 åtgärder som pågår för att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism är grupperade inom fem områden: nationell samordning för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism, åtgärder för att värna demokratin och alla människors lika värde och rättigheter, åtgärder mot identifierade risker, åtgärder för att individer ska lämna våldsbejakande extremistiska rörelser samt stärkt nordiskt och internationellt kunskaps- och erfarenhetsutbyte. Genom att förstärka resurserna till den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism, , har regeringen underlättat för myndigheter, kommuner och organisationer att utveckla sitt arbete. Samordnaren genomför kommunbesök och utbildningar som anpassas till lokala behov. På samordnarens webbplats finns även rekommendationer om hur det lokala förebyggande arbetet kan byggas upp. En av dessa rekommendationer är att kommunerna ska involvera det civila samhällets organisationer i arbetet. Det civila samhällets organisationer inklusive trossamfunden är mycket viktiga aktörer i arbetet med att förebygga våldsbejakande extremism. Det är dock viktigt att insatser från trossamfund och organisationer kommer till stånd genom deras eget initiativ. Regeringen varken kan eller bör styra det civila samhällets arbete. Organisationer och trossamfund har kunnat söka statsbidrag från Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, MUCF, för verksamhet som värnar demokratin. Regeringen har avsatt för statsbidrag inom detta område . Även Allmänna arvsfonden ger stöd till insatser som förebygger våldsbejakande extremism och har gett stöd till ett antal sådana projekt som olika organisationer nu driver. Regeringen har också skapat förutsättningar för trossamfunden att få stöd för att utveckla sitt arbete… Regeringen har med dessa uppdrag till MUCF och SST underlättat för de organisationer och trossamfund som vill utveckla sitt arbete med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism och i förlängningen mot radikalisering och rekrytering till extremist- och terroristgrupper. Men det handlar också om att tydliggöra kommunernas ansvar. Man betonar vikten av att kommunerna arbetar med det förebyggande och har handlingsplaner. Den nationella samordnaren har åkt land och rike runt med just det budskapet. Och vi arbetar genom den nationella samordnaren fram verktyg. Jag betonade detta inledningsvis. Det var ett gott grundarbete. Regeringen har förstärkt den nationella samordnarens möjligheter, resurser och kansli och hela utredningsarbetet för att vi ska få effekt. Vi måste nämligen få med alla kommuner och städer på tåget. Kommunerna och det civila samhällets organisationer, inklusive trossamfunden, är centrala i det här arbetet. Det handlar om att fånga upp unga människor som är i en radikaliseringsprocess eller att till och med fånga upp dem innan de kommer in i en radikaliseringsprocess och innan de rekryteras och blir resande och eventuellt begår brott mot mänskligheten. Då behöver man kunna identifiera dessa unga människor . Det görs bäst i kommunen, lokalt och väldigt nära. Vi kommer att fortsätta att arbeta på det sättet med att uppvakta kommunerna. Jag hoppas att alla kommuner förstår allvaret och inleder ett tydligt arbete för att värna demokratin men också för att arbeta mot radikalisering och att man i det arbetet samarbetar. Jag vill använda ordet samarbete. Jag har nämligen rest runt i vårt land. Jag har besökt många moskéer och träffat många muslimska företrädare och imamer som verkligen betonar vikten av att arbeta just med den här frågan. Det är en av de frågor som engagerar allra mest. Jag har också mött förtvivlan i många företrädares ögon och hjärtan när de lägger fram texten kring sorgen i att förlora en ung människa och arbetet med denna unga människas familj. Det här är ett samarbete, och vi kan bli lyckosamma om vi lyckas göra det här tillsammans. Det är avgörande för framtiden. Det gäller det lokala samarbetet mellan kommunens olika förvaltningar, skolan och men också samarbetet mellan våra institutioner, Kriminalvården och Sis och samarbetet här i riksdag. Det handlar om att det här ska bli ett långsiktigt arbete som håller . Regeringen har i regleringsbrev gett stöd till trossamfund (SST)[1] följande två uppdrag: – Regeringen förlänger uppdraget till stöd till trossamfund (SST) att utvidga och fördjupa dialogen med trossamfunden i syfte att stimulera arbetet med demokrati och demokratisk medvetenhet inklusive jämställdhet. Nämnden ska fortsatt utveckla dialogen till att inkludera ett brett spektrum av samfund och grupperingar inom samfunden, särskilt med fokus på kvinnor och ungdomar. SST ska vidare i dialog med de trossamfund som vill utveckla sitt arbete för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism stimulera dessa samfunds stöd till ungdomar, föräldrar och anhöriga. För genomförandet av uppdraget får SST disponera från utgiftsområde 1 , anslaget 6:1 Allmänna val och demokrati, anslagspost 28 demokratin-SST. – Regeringen förlänger också SSTs uppdrag att stärka det interreligiösa arbetet samt genomföra en kompetensinsats för trossamfundsledare (/00712/D) till att gälla även för . För genomförandet av uppdraget får SST disponera från utgiftsområde 1 , anslaget 6:1 Allmänna val och demokrati, anslagspost 28 demokratin-SST. I likhet med motionärerna vill utskottet lyfta fram vikten av dialog i arbetet med att värna demokratin och motverka våldsbejakande extremism och radikalisering.