bet · H501FiU4 · 2017-12-08 00:00:00 — Utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. Utskottet tillstyrker regeringens förslag om anslag för utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. som totalt uppgår till ca . Utskottet avstyrker en motion med förslag om högre anslag. , , och har inte deltagit i anslagsbeslutet. Dessa partier redovisar i stället sina ställningstaganden i särskilda yttranden. Proposition 2017/18:1 inom utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. Ett yrkande i en motion från allmänna motionstiden /18. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Regeringens preliminära resultatredovisning för utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. Anslag inom utgiftsområde 26 1.Anslag inom utgiftsområde 26 (M) 2.Anslag inom utgiftsområde 26 (C) 3.Anslag inom utgiftsområde 26 (L) 4.Anslag inom utgiftsområde 26 (KD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motion från allmänna motionstiden /18 Bilaga 2 Regeringens och oppositionens anslagsförslag Bilaga 3 Utskottets anslagsförslag Tabell 1 Utgiftsmässiga räntor på statsskulden –2020 Tabell 2 Kostnadsmässiga räntor på statsskulden –2020 Tabell 3 Utveckling av provisionsutgifter –2016 Tabell 4 Utveckling av provisionsutgifter –2020 Utskottets förslag till riksdagsbeslut Anslag inom utgiftsområde 26 anvisar anslagen inom utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. enligt utskottets förslag i bilaga 3. Därmed bifaller proposition 2017/18:1 utgiftsområde 26 punkt 1 och avslår motion 2017/18:3793 av m.fl. (L). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M)*, (S), (M)*, (S), (SD), (S), (M)*, (S), (SD), (L)*, (KD)*, (S), (M)*, (C)*, (MP) och (V). * Avstår från ställningstagande, se särskilda yttranden. Ärendet och dess beredning I detta ärende behandlas regeringens budgetproposition 2017/18:1 i de delar som gäller utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. och en motion från allmänna motionstiden /18. Regeringens förslag till riksdagsbeslut liksom förslaget i motionen finns i bilaga 1. I bilaga 2 finns en sammanställning av regeringens och oppositionspartiernas förslag till anslag . I bilaga 3 finns utskottets förslag till anslagsfördelning. Regeringens budgetproposition bygger på en överenskommelse mellan regeringspartierna och . Budgetprocessen innebär bl.a. att i ett första steg fastställer en utgiftsram för varje utgiftsområde. Utgiftsramen anger det belopp som utgiftsområdets anslag högst får uppgå till (11 kap. 18 § riksdagsordningen). har, med bifall till regeringens förslag, bestämt utgiftsramen för utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. till (prop. 2017/18:1, bet. 2017/18:FiU1, rskr. 2017/18:54). I detta ärende föreslår finansutskottet hur anslagen för utgiftsområdet ska fördelas inom utgiftsområdesramen. ställningstagande till anslag för utgiftsområdet ska göras genom ett beslut (11 kap. 18 § riksdagsordningen). Uppföljning av regeringens resultatredovisning Enligt budgetlagen (2011:203) ska regeringen i budgetpropositionen lämna en redovisning av de resultat som har uppnåtts i verksamheten i förhållande till de mål som har beslutat. I utskottens beredning av ärenden ingår att följa upp och utvärdera riksdagsbeslut (4 kap. 8 § regeringsformen). Som en del i utskottens uppföljning ingår att behandla den resultatinformation som regeringen presenterar. har beslutat om riktlinjer för bl.a. den löpande uppföljningen av regeringens resultatredovisning (framst. 2005/06:RS3, bet. 2005/06:KU21). Av riktlinjerna framgår att beställer och tar emot information om resultatet av statens verksamhet. Regeringens resultatredovisning av utgiftsområde 26 sker genom utvärderingar av statsskuldspolitiken och redovisas i en skrivelse. Åren däremellan redovisar regeringen sin preliminära syn på den genomförda statsskuldspolitiken i budgetpropositionen. Betänkandet har disponerats så att målet för utgiftsområdet och regeringens preliminära resultatredovisning behandlas först. Därefter behandlas de förslag i budgetpropositionen och i motionen som gäller de tre anslagen inom utgiftsområde 26. Regeringens preliminära resultatredovisning för utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. Utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. omfattar räntor på statsskulden, oförutsedda utgifter och provisionsutgifter i samband med upplåning och skuldförvaltning. Utgiftsområdet ingår inte i utgifterna under utgiftstaket för staten. I budgetpropositionen redovisar regeringen sin preliminära utvärdering av statsskuldsförvaltningen för perioden –2017. Nästa utvärderingsskrivelse överlämnas till . Den senaste utvärderingen av statsskuldspolitiken behandlades av utskottet (skr. 2015/16:104, bet. 2015/16:FiU37, rskr. 2015/16:318). Målet för statsskuldsförvaltningen är att skulden ska förvaltas så att kostnaden för den långsiktigt minimeras som risken i förvaltningen beaktas. Förvaltningen ska ske inom ramen för de krav som penningpolitiken ställer (5 kap. 5 § budgetlagen [2011:203]). Utifrån målet för statsskuldsförvaltningen beslutar regeringen i årliga riktlinjebeslut om den övergripande styrningen. ansvarar för att upplåning och förvaltning görs i enlighet med målet och inom ramen för de riktlinjer som regeringen beslutat. Regeringens riktlinjebeslut ska fattas . Till grund för beslutet ligger bl.a. förslag till riktlinjer som också ska lämnas , . I samband med beredningen av förslag ges också möjlighet att yttra sig. Målet för statsskuldsförvaltningen innebär att regeringens riktlinjebeslut ska baseras på en avvägning mellan långsiktig kostnad och risk. Avvägningen görs främst genom statsskuldens sammansättning och löptid. Även statsskuldens storlek och förväntade utveckling påverkar regeringens styrning. Riksgälden ska fastställa interna riktlinjer baserade på regeringens riktlinjer. Besluten ska avse utnyttjandet av positionsmandatet, valuta-fördelningen i valutaskulden samt principer för marknads- och skuldvård. Den största delen av statsskulden består av nominella lån i kronor. I övrigt består skulden av real skuld i kronor och valutaskuld, dvs. lån i utländsk valuta. Andelen real skuld i kronor styrs med en långsiktig målandel, som 2015 sänktes från som en konsekvens av att nya beräknings-principer infördes för statsskuldens andelar. Styrningen av andelen valutaskuld ändrades 2015. Den tidigare styrningen mot en valutaexponering om ersattes då med en planerad årlig minskning på (och på högst ). Ändringen motiverades av att det inte finns tillräckligt stöd för att valutaexponering ger lägre förväntade kostnader för staten. Exponeringen leder däremot till att kostnaderna varierar mer, och den bör därför gradvis minska. Andelen nominell skuld i kronor styrs inte direkt utan är en konsekvens av utfallet för de båda andra skuldslagen. har utfallet för andelen real kronskuld och valutaskuld hållit sig relativt nära regeringens riktlinjer. Andelen real kronskuld var , vilket är något lägre än målet på . Enligt regeringen är andelen svår att styra eftersom den inte kan anpassas med hjälp av derivat på samma sätt som för valutaskulden. Det skulle enligt regeringen medföra omotiverat stora kostnader att anpassa andelen genom byten mellan reala och nominella statsobligationer. Statsskuldens exponering i utländsk valuta minskade med målsatta genom växling av japanska yen och amerikanska dollar. Regeringen styr löptiden i statsskulden genom att lägga fast separata målvärden för räntebindningstiden i vart och ett av de tre skuldslagen. För instrument i nominell kronskuld med till förfall var det långsiktiga riktvärdet . För instrument i nominell kronskuld med upp till till förfall har riktlinjerna för löptiden, mätt som duration, ökats stegvis och skulle 2016 vara 2,6–3,. Det uppnåddes vid de flesta tidpunkter. I riktlinjerna ökades målnivån för löptiderna ytterligare, till 2,9–3,. Förlängningen motiverades av att kostnadsfördelen med kort upplåning är mindre . Styrningen av löptiden för den reala kronskulden ändrades i riktlinjerna från ett fast riktmärke (9,) till ett intervall (8–). I riktlinjerna vidgades intervallet till 7–, vilket sedan sänktes något till 6–i riktlinjerna . För valutaskulden var löptiden 2016, vilket är inom regeringens riktlinjer på 0–. Riksgäldens upplåning och skuldförvaltning För att sänka kostnaden för statsskulden har möjlighet att ta ränte- och valutapositioner. I regeringens riktlinjer anges mandaten för positionstagande i utländsk valuta och i kronans valutakurs. Positionsmandatet i utländsk valuta sänktes och har varit oförändrat . Syftet med sänkningen var att begränsa risken för förluster som verksamheten gavs utrymme att bidra till kostnadsbesparingar. Potentialen för kostnadsbesparingar minskades dock. Mandatet för positioner i kronans valutakurs sänktes och till . Det har varit oförändrat . För perioden –uppgick det totala resultatet till i genomsnitt –. särskilda positioner uppgick till i genomsnitt , medan den löpande förvaltningen har visat ett underskott på . Den externa förvaltningen har i genomsnitt haft ett överskott på . arbetar efter ett antal mellanliggande mål för att genom marknads- och skuldvård bidra till att statspappersmarknaderna fungerar väl. Målen anger bl.a. att infrastrukturen på marknaden ska fungera väl, investerarbasen ska vara bred och det ska råda transparens och förutsägbarhet med tydlig och öppen kommunikation med investerare och återförsäljare. Enligt den årliga undersökning som genomförs av TSN Prospera på uppdrag av var förtroendet för myndighetens upplåningsverksamhet bland svenska och utländska investerare fortsatt högt 2016. Högst betyg gavs för marknadsvård genom repor av statspapper följt av kommunikation om lånebehov och finansiering. I riktlinjerna gjordes målsättningen för privatmarknads-upplåningen mer långsiktig mot bakgrund av det låga ränteläget. Privatmarknadsupplåningens andel av statsskulden har minskat , från till vid slutet av 2016. För perioden –uppgick den samlade kostnadsbesparingen för privatmarknadsupplåningen till . Framför allt bidrog försäljningen av premieobligationer i början av perioden till besparingen. var dock resultatet negativt. För att begränsa räntekostnadsförlusten uppmanade regeringen i riktlinjerna att begränsa försäljningen av premieobligationer så länge upplåningen är dyrare än annan upplåning, och beslutade att tills vidare inte ge ut premieobligationer. Kostnad i termer av genomsnittlig emissionsränta Regeringen anger i budgetpropositionen att det är svårt att kvantitativt utvärdera om regeringens riktlinjer och lånestrategier varit bättre än alternativa strategier. Eftersom dominerande ställning gör att priserna på marknaden påverkas av myndighetens val av upplåningsstrategi kan kostnaderna bara mätas och utvärderas övergripande. Som övergripande kostnadsmått för styrning och uppföljning av statsskuldsförvaltningen används den genomsnittliga emissionsräntan (genomsnittet av räntan som staten vid utgivningstillfället lånade till). Den genomsnittliga emissionsräntan för valutaskulden har minskat snabbast eftersom löptiden är kortast i detta skuldslag. Även den genomsnittliga emissionsräntan för nominell och real kronskuld har fallit. Vid slutet av 2016 var den genomsnittliga emissionsräntan för valutaskulden –0,, för den nominella kronskulden och för den reala . På regeringens uppdrag har utrett om det går att underlätta utvärderingen av det övergripande målet för stats-skuldsförvaltningen (Fi2016:01559). I utvärderingsarbetet anlitade regeringen även () som ansåg att måttet periodiserad kostnad, som använder när statsskuldens totala kostnad följs upp, är svårt att förstå. har därför tagit fram ett nytt mått som ska lösa de problem som ESV lyft fram. Kostnader som uppkommer på grund av växelkursförändringar, inflationsuppräkning och återköp ska tas löpande i takt med att de uppkommer (i stället att för som tidigare redovisas retroaktivt i takt med att antaganden ersätts med utfall). Regeringen ställer sig positiv till rekommendationerna från ESV och och anser att det nya måttet fortsättningsvis bör användas i styrning och utvärdering av statsskuldens förvaltning. När det gäller riktmärkesbaserad utvärdering av upplåningskostnaderna instämmer regeringen i bedömning att en sådan inte bör införas. Nyttan av denna typ av utvärdering skulle enligt regeringen vara begränsad, som den skulle kräva betydande resurser. Riktmärkesportföljens sammansättning skulle präglas av godtycke, som avvikelser från riktmärket till stor del skulle bero på faktorer utanför kontroll. Det skulle dessutom riskera att motverka de senaste årens flexiblare styrning, enligt regeringen. Ränteomsättningsrisken, dvs. risken för att räntan på skulden snabbt stiger till följd av högre marknadsräntor, ökar när en stor del av skulden består av korta och rörliga lån. Eftersom räntan på korta lån i regel är lägre än på längre lån görs en avvägning mellan kostnad och risk. Den genomsnittliga räntebindningstiden, mätt som duration, för hela statsskulden var och . varierade måttet mellan 4,0 och . Refinansieringsrisken, dvs. risken för att det visar sig svårt eller dyrt att ersätta förfallande lån med nya, uppstår i regel när behovet av nyupplåning ökar kraftigt. Enligt regeringen är den bästa försäkringen mot denna typ av risk goda och hållbara statsfinanser. Risken minskar också genom att upplåningen i statsobligationer fördelas i obligationer som förfaller och genom att upplåningen genomförs löpande i små och regelbundna auktioner. har refinansieringsrisken också begränsats genom att den långa upplåningen gradvis ökat. Den genomsnittliga tiden till förfall uppgick till och . Anslag inom utgiftsområde 26 Utskottets förslag i korthet anvisar anslagen inom utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. enligt regeringens förslag. avslår motionen, som innebär en högre ram för utgiftsområdet än vad har beslutat. Jämför särskilt yttrande 1 (M), 2 (C), 3 (L) och 4 (KD). I budgetpropositionen föreslår regeringen att anslagen för utgiftsområde 26 uppgår till . Det är en minskning med jämfört med nivån enligt budgetpropositionen . beräknas utgifterna för ramen uppgå till och till , vilket är respektive lägre än vad som beräknades i budgetpropositionen . De lägre utgifterna är en effekt av att både de långa och de korta marknadsräntorna är markant lägre , samt en effekt av en lägre statsskuld än vad som antogs i budgetpropositionen . Utfallet för utgiftsområdet uppgick till 2016 och var därmed lägre än utfallet . Utgifterna inom utgiftsområdet förväntas bli lägre 2017 än vad som beräknades i budgetpropositionen . Utgiftsminskningen gäller anslaget 1:1 Räntor på statsskulden och beror främst på att de inhemska räntorna blivit lägre och att valutakursvinsterna väntas bli högre än vad som antogs i budgetpropositionen . Utgiftsområdet omfattar tre anslag, och den förväntade utvecklingen för dessa redovisas nedan. Anslaget 1:1 Räntor på statsskulden Anslaget används för att finansiera utgifterna för räntor på statsskulden och påverkas av storleken på statsskulden, inhemska och utländska räntenivåer, kronans växelkurs mot andra valutor samt upplånings- och skuldförvaltningsteknik. Utgifterna för anslaget 2017 beräknas bli , vilket är lägre än vad som föreslogs budgetproposition. De huvudsakliga orsakerna till att utgifterna väntas blir lägre är att de inhemska räntorna blivit lägre och att valutakursvinsterna väntas bli högre än vad som antogs i budgetpropositionen . Regeringen föreslår att anvisar till anslaget 1:1 Räntor på statsskulden. Utgiftsmässiga räntor på statsskulden Den budgetpåverkande redovisningen av statsskuldsräntorna är utgiftsmässig och i stort sett baserad på hur mycket som betalas . Ränteutgifterna är därmed starkt beroende av vilken upplåningsteknik som används och kan uppvisa stora svängningar mellan åren som inte direkt kan hänföras till den underliggande skuld-, ränte- och valutakursutvecklingen . Förutom löpande ränteutgifter samt över- och underkurser från emissioner av statsobligationer utgörs de totala ränteutbetalningarna även av utgifter i form av realiserade kursdifferenser vid återköp av obligationer och realiserade valutakursdifferenser. I tabell 1 redovisas de utgiftsmässiga statsskuldsräntorna 2016–2020. Utfallet för de utgiftsmässiga statsskuldsräntorna blev . De utgiftsmässiga räntorna bedöms öka med till 2017. Den stora ökningen beror främst på att ränteutgifterna var ovanligt låga till följd av höga överkurser vid emissioner av statslån och av stora valutavinster. väntas ränteutgifterna i stort sett vara oförändrade, för att 2019 öka med , i huvudsak beroende på kursförluster. väntas ränteutgifterna sedan minska med . Tabell 1 Utgiftsmässiga räntor på statsskulden –2020 Miljarder kronor, utfall och prognos 2017–2020 Räntor på lån i svenska kronor Räntor på lån i utländsk valuta –0,2 Över/underkurser vid emission –16,8 –9,0 –1,5 –3,0 –0,5 –2,7 Räntor på in- och utlåning –2,8 –2,5 –2,5 –2,5 –2,5 –2,5 –0,5 –0,5 –2,0 Källa: Prop. 2017/18:1 utg.omr. Kostnadsmässiga räntor på statsskulden Kostnadsmässiga räntor används vid beräkningen av statens finansiella sparande och för att följa kostnadsutvecklingen för statsskulden. Kostnadsmässig redovisning innebär att räntorna periodiseras över lånets löptid, vilket betyder att de bokförs till det år de uppstått i stället för till när de faktiska betalningarna genomförts. Det innebär att realiserade valuta- och räntekursförluster inte räknas med och att det därmed går att följa den underliggande utvecklingen av ränteutgifterna. Tabell 2 visar att räntekostnaderna väntas öka efter 2016 och framöver i takt med att marknadsräntorna stiger. Statsskulden väntas dock minska . Tabell 2 Kostnadsmässiga räntor på statsskulden –2020 Miljarder kronor, utfall och prognos 2017–2020 Summa räntor enligt tabell 1 –2,7 –3,0 –5,0 –9,0 Källa: Prop. 2017/18:1 utg.omr. Ränteutvecklingen på statsskulden och ränteutgifternas storlek Regeringen anger att de utgiftsmässiga statsskuldsräntorna har minskat från ca till ca 2016. Som andel av BNP minskade statsskuldsräntorna från till ca . Minskningen beror främst på att marknadsräntorna har sjunkit, men även på att statsskuldens andel av BNP minskat. Ränteutgifterna väntas öka till följd av stigande marknadsräntor. Uttryckt som andel av BNP beräknas ränteutgifterna öka från 2017, för att sedan öka till 2019 och sedan falla tillbaka till 2020. Anslaget 1:2 Oförutsedda utgifter Anslaget får användas för oförutsedda utgifter inklusive utgifter för ersättningar till enskilda för skador av statlig verksamhet enligt lagakraftvunnen dom eller efter uppgörelse samt utgifter för skador inom landet som uppkommit under tidigare krigsförhållanden. Medel från anslaget tas i anspråk efter beslut av regeringen i varje enskilt fall. Regeringen bedömer att det även fortsättningsvis behövs ett anslag för oförutsedda utgifter och för vissa speciella ändamål om andra medel inte står till förfogande. Kammarkollegiet bör därför efter beslut av regeringen även fortsättningsvis få betala ut ersättningar för skador av detta skäl. Regeringen ska i efterhand redovisa för vilka utgifter som täckts genom att medel från anslaget tagits i anspråk. Finansiering av utgifter från anslaget ska ske genom indrag från annat anslag. Användningen av anslaget och beslutade indrag med anledning av detta redovisas i årsredovisningen för staten. Regeringen föreslår att anvisas under anslaget 1:2 Oförutsedda utgifter . beräknas anslaget till 10 miljoner . Anslaget får användas för utgifter för provisionskostnader i samband med upplåning och förvaltning av statsskulden. Kostnaderna redovisas utanför utgiftstaket på samma sätt som ränteutgifterna för statsskulden. Anslaget omfattas också av ett särskilt bemyndigande som är beloppsmässigt obegränsat för att säkerställa att regeringen alltid ska kunna fullgöra sina åtaganden gentemot långivarna. betalar ut provisioner till olika marknadsaktörer och externa förvaltare som arbetar på uppdrag. De externa förvaltarna får både en fast och en rörlig provision baserat på deras resultat. Av tabell 3 framgår att provisionskostnaderna har varierat –2016, vilket beror på att upplåning skett med olika instrument och metoder. Avvägningen mellan vilka instrument som ska användas görs av inom de ramar som regeringen gett genom riktlinjerna för statsskuldens förvaltning. Tabell 3 Utveckling av provisionsutgifter –2016 Miljoner kronor, utfall –2016 Källa: Prop. 2017/18:1 utg.omr. De två faktorer som spelar störst roll för provisionskostnadernas storlek är vilka upplåningskanaler som används och hur väl de externa förvaltarna lyckas med sitt uppdrag. Som mest får de externa förvaltarna av marginalavkastningen. Vid höga provisioner är också avkastningen hög, vilket totalt sett har gett lägre kostnader för hela utgiftsområdet. Vinsterna redovisas på anslaget 1:1 Räntor på statsskulden. I tabell 4 redovisas utfallet för provisionskostnaderna och en prognos för kostnadsutvecklingen –2020. Tabell 4 Utveckling av provisionsutgifter –2020 Miljoner kronor, utfall och prognos 2017–2020 Anm. Beloppen är avrundade och summerar . Källa: Prop. 2017/18:1 utg.omr. Variationerna i de totala provisionskostnaderna förklaras till stor del av provisioner till externa förvaltare. Denna post är enligt regeringen svåruppskattad och kan beräknas först när året är slut. I prognosen ingår utfall för de resultat som förvaltarna uppnådde 2016. Sammantaget beräknas provisionsutgifterna för de lån hanterar bli 2017 och 2018. Därefter beräknas kostnaderna uppgå till ca 2019–2020. Regeringen föreslår att anvisas under anslaget 1:3 provisionsutgifter . beräknas anslaget till . I kommittémotion 2017/18:3793 av m.fl. (L) föreslås att anvisar anslag inom utgiftsområde 26 enligt vad som framgår av bilaga 2. I motionen anges att det finansiella sparandet bör öka, vilket kan ge möjlighet för statsskulden att minska i en snabbare takt än vad som aviseras i budgetpropositionen . Liberalerna står fortsatt bakom det gällande målet för statsskuldsförvaltningen. För att hålla nere kostnadsutvecklingen är det avgörande att de offentliga finanserna både är hållbara och att marknadsaktörerna har en hög tilltro till betalningsförmåga. Politiken inom området är därför nära kopplad till frågan om överskottsmålet och det finanspolitiska ramverket. För att underlätta nyföretagande föreslår Liberalerna ändrade regler för periodiseringsfonder. Förslaget leder till utgiftsökningar på sammanlagt under anslaget 1:1 Räntor på statsskulden. Regeringens riktlinjebeslut för statsskuldens förvaltning 2018 Regeringen fattade beslut om 2018 års riktlinjer för statsskuldens förvaltning. Riktlinjebeslutet innebär att löptiden i den nominella kronskulden förlängs något, och det görs även tekniska förändringar i löptidsstyrningen av den nominella kronskulden. Det nuvarande riktmärket ersätts av ett löptidsintervall för hela den nominella kronskulden. Löptidsintervallet sattes i beslutet till 4,3–5,. Styrningen av de andra skuldslagens löptid ligger kvar och styrningen av statsskuldens sammansättning behålls också oförändrad. Regeringen beslutade också att förtydliga hur statsskuldens kostnad ska mätas, för att göra det lättare att följa upp det övergripande målet för statsskuldsförvaltningen. Beslutet baseras på utredning av om utvärderingen av det övergripande målet för statsskuldsförvaltningen kan underlättas. Det övergripande kostnadsmåttet ska vara den genomsnittliga emissionsräntan. Kostnaden ska (som tidigare) beräknas utifrån respektive instruments emissionsränta, men variationen i inflation och valutakurser ska kostnadsföras löpande. Regeringen beslutade även att det övergripande riskmåttet ska vara variationen i den genomsnittliga emissionsräntan. Regeringens resultatredovisning för statsskuldspolitiken sker genom utvärderingar som redovisas i en skrivelse, där den senaste behandlades av (skr. 2015/16:104, bet. 2015/16:FiU37). Utskottet konstaterade i sitt ställningstagande till skrivelsen att regeringens riktlinjer har understött det statsskuldspolitiska målet och att bedrivits inom de ramar som målet och riktlinjerna sätter.