bet · H501KU3 · 2017-11-08 00:00:00 — För att medborgarinitiativet ska få samma genomslag i alla medlemsstater i EU är det enligt regeringen också av betydelse att skyddet för den personliga integriteten för dem som deltar i initiativen i olika medlemsstater är utformat på ett i huvudsak likartat sätt. Regeringen anser således att det i verksamheten med att kontrollera och intyga stödförklaringar är påkallat att införa en regel om sekretess med hänsyn till skyddet för enskildas personliga förhållanden. Ett sådant sekretesskydd påverkar enligt regeringen inte möjligheten till insyn i vilka medborgarinitiativ som genomförs, vad de handlar om, argumentation och underlag som är kopplade till medborgarinitiativen eller hur många stödförklaringar som lämnas för vart och ett av medborgarinitiativen. Regeringen bedömer därför att mediernas förutsättningar att fullgöra en granskande rapportering och sitt samhällskritiska uppdrag alltjämt tillgodoses i tillräcklig utsträckning. På grund av det starka integritetsskyddsintresset bör skaderekvisitet enligt regeringen vara omvänt, dvs. en uppgift ska hemlighållas om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör lider men. Några remissinstanser ifrågasätter avgränsningen av sekretesskyddet och framför att det inte borde göras skillnad på europeiska medborgarinitiativ och initiativ på nivå. Regeringen framhåller att de kommunala instituten folkinitiativ och medborgarförslag har varit i kraft under en lång rad år, och ordningen med öppna namninsamlingar har en lång tradition i . Enligt regeringens bedömning ger det underlag som finns i det aktuella lagstiftningsärendet inte stöd för bedömningen att det finns liknande behov av sekretesskydd när det gäller t.ex. folkinitiativ eller medborgarförslag. Regeringen anser att den ordning som gäller i fråga om öppenheten för de nationella initiativen är god och fungerar väl. Det saknas därför enligt regeringens mening skäl att föreslå en sekretessbestämmelse som skulle gälla även för initiativ på nivå eller att överväga sekretess för namninsamlingar. I kommittémotion 2017/18:113 av m.fl. (V) begärs att avslår regeringens förslag om att införa en ny sekretessbestämmelse i verksamheten med att kontrollera och intyga stödförklaringar för europeiska medborgarinitiativ. Motionärerna anför att en grundläggande utgångspunkt i svensk rätt är att det ska råda restriktivitet vid införande av sekretess på områden där sekretess tidigare inte gällt. Motionärerna menar att det skulle brista i logik att behandla europeiska medborgarinitiativ på ett annat sätt än kommunala medborgarförslag respektive folkinitiativ. Motionärerna framhåller vikten av att kunna granska medborgarinitiativ på såväl europeisk som nivå. Motionärerna anser att intresset av insyn och transparens på detta område är mycket stort och att det väger tyngre än behovet av att införa en ny sekretessregel samt att det varken i promemorian eller i propositionen har visats att behovet av sekretess väger tyngre än behovet av insyn när det gäller medborgarinitiativ. Ett liknande yrkande finns i motion 2017/18:115 av och (båda SD) yrkande 1. Motionärerna anför att flera remissinstanser har ansett att det allmännas intresse av insyn i vilka som kan tänkas stå bakom ett medborgarinitiativ är stort, bl.a. för att veta om ett visst initiativ stöds enbart, eller företrädesvis, av personer ur en viss socioekonomisk grupp eller från ett visst avgränsat geografiskt område samt för att kunna göra en kartläggning av hur anslutningen till ett visst medborgarinitiativ är representerad geografiskt och ekonomiskt. Motionärerna framhåller att det också kan finnas intresse av att känna till vilka som stöder ett medborgarinitiativ på individnivå. Vidare noterar motionärerna att de kommunala instituten folkinitiativ och medborgarförslag inte omfattas av någon särskild sekretessbestämmelse och att det saknas tydliga indikationer på att enskilda på grund av detta skulle avstå från att stödja ett sådant initiativ eller förslag. har i sitt yttrande 2012/13:KU3y till skatteutskottet över proposition 2012/13:4 Genomförande av det nya EU-direktivet om administrativt samarbete i fråga om beskattning (bet. 2012/13:SkU8) uttalat sig bl.a. om betydelsen av frågorna om öppenhet och meddelarfrihet i arbetet med EU-förhandlingar. Utskottet vill i det här sammanhanget återigen understryka vikten av att regeringen noga bevakar de svenska principerna om öppenhet, insyn och transparens i EU-förhandlingsarbetet. Utskottet anser att det finns flera skäl för offentlighet för uppgifter om vilka som lämnar stödförklaringar enligt EU-förordningen om medborgarinitiativet. Den ordning som finns i med öppenhet för de nationella initiativen på nivå är bra och fungerar väl. En motsvarande öppenhet för stödförklaringar skulle innebära att samma regler gäller för offentlighet som när man skriver på ett krav på folkomröstning i . Utskottet anser att den svenska ordningen med öppenhet hade varit att föredra. Utskottet inser betydelsen av att motsvarande regler gäller i alla EU-länder i denna fråga och att förutsättningarna bör vara desamma för medborgare i olika EU-länder. Utskottet ställer sig därför bakom regeringens förslag och föreslår att antar regeringens förslag till en ny bestämmelse i OSL om sekretess till skydd för enskilda som lämnar stödförklaringar. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2017/18:113 och 2017/18:115 yrkande 1. Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) i den del det avser 40 kap. 3 § och avslår två motionsyrkanden. Jämför reservation 2 (SD). Enligt 40 kap. 3 § OSL gäller sekretess i biblioteksverksamhet för uppgift i register om en enskilds lån, reservation eller annan form av beställning, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som uppgiften rör eller någon närstående till denne lider men. I fråga om uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Bestämmelsen infördes efter förslag från (bet. 1988/89:KU38). Uppgifter om vilka sökningar som har gjorts via internet sparas normalt sett automatiskt i s.k. loggar på den dator där sökningarna har gjorts. I propositionen anges att sådana loggar som återfinns på en myndighets dator torde vara att anse som upprättade och därför allmänna handlingar i tryckfrihetsförordningens mening. I propositionen anförs att när bibliotekssekretessen infördes fanns inte den möjlighet för enskilda besökare på bibliotek att göra internetsökningar på ett biblioteks dator eller att på annat sätt använda sig av informationsteknik i biblioteksverksamhet som finns . Av propositionen framgår att bibliotekssekretessen inte gäller för uppgifter om enskildas informationssökning på bibliotekens datorer. Det anges vidare att JO i ett ärende som avsåg en anmälan om att bibliotekspersonal hade övervakat en persons internetsökningar på dator har ansett att det föreligger behov av en översyn av bestämmelsen om bibliotekssekretess (beslut i JO:s ärende med dnr 805-1999). Regeringen konstaterar att intresset av offentlighet när det gäller uppgifter om vilka sökningar enskilda gör på bibliotekens datorer måste anses vara begränsat. Regeringen anser att uppgifter om enskildas användning av informationsteknik i biblioteksverksamhet normalt sett inte kan anses vara särskilt integritetskänsliga. Det kan dock förekomma fall när uppgifter om sökningar kan avslöja mycket integritetskänslig information. Det kan t.ex. handla om att en enskild söker information om sjukdomar eller sexuell läggning. Möjligheten att kartlägga en persons intresseområden kan vara ett intrång i den personliga integriteten. Om känsliga uppgifter röjs finns det enligt regeringen en risk för att det kan innebära men för den enskilde. Vid en samlad bedömning av de skäl som talar för och de skäl som talar mot en utökning av sekretesskyddet för enskildas användning av informationsteknik i biblioteksverksamhet gör regeringen bedömningen att skälen för sekretess väger tyngst. Regeringen föreslår därför att bibliotekssekretessen i 40 kap. 3 § OSL utsträcks till att omfatta även uppgifter i biblioteksverksamhet om enskildas användning av informationsteknik. Enligt förslaget ska rätten att meddela och offentliggöra uppgifter ha företräde framför den tystnadsplikt som följer av den ändrade sekretessbestämmelsen. I motion 2017/18:115 av och (båda SD) yrkande 2 begärs att avslår regeringens förslag i den del den avser bibliotekssekretess. Vidare begär motionärerna att ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma med ett nytt förslag om bibliotekssekretess och tillkännager detta för regeringen (yrkande 3). Motionärerna anser att det finns skäl att se över bibliotekssekretessen och frågan om informationsteknik, men att regeringen bör analysera behovet av sekretessbrytande regler innan ett förslag om att utsträcka bibliotekssekretessen till att omfatta även uppgifter om en enskilds användning av informationsteknik i biblioteksverksamhet genomförs. Utskottet ställer sig bakom de överväganden som görs i propositionen. Utskottet föreslår att antar regeringens förslag till ändring i OSL när det gäller bibliotekssekretess och avslår motion 2017/18:115 yrkande 2 och 3. Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag i övrigt till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Definitionen av begreppet bestämmelse om överföring av sekretess justeras I propositionen anges att i en framställning till regeringen har framfört att det är oklart om överföring av sekretess kan ske i flera led i och med att ordalydelsen i 3 kap. 1 § OSL när det gäller definitionen av begreppet bestämmelse om överföring av sekretess tar sikte på primära sekretessbestämmelser. Enligt regeringen ger uttalanden i förarbetena vid handen att det inte har funnits någon uttrycklig avsikt att införa ett generellt hinder mot att överföra sekretess i flera led. För att definitionen av begreppet överföring av sekretess inte ska ge sken av att det finns ett sådant hinder bör därför lydelsen i 3 kap. 1 § OSL justeras så att ordet primär tas bort. Genom den föreslagna ändringen blir det enligt regeringen tydligare att frågan huruvida överföring är möjlig måste bedömas med utgångspunkt i om en sådan tillämpning är förenlig med de aktuella sekretessbestämmelsernas och överföringsbestämmelsernas lydelser. Sekretessen till skydd för Kriminalvårdens säkerhetsarbete utökas Bestämmelser om sekretess till skydd för Kriminalvårdens säkerhetsarbete finns i 18 kap. OSL. Enligt 18 kap. 8 § OSL gäller sekretess för uppgift som lämnar eller kan bidra till upplysning om säkerhets- eller bevakningsåtgärd, om det kan antas att syftet med åtgärden motverkas om uppgiften röjs och åtgärden avser bl.a. byggnader eller andra anläggningar, lokaler eller inventarier. Utöver vad som följer av 8 § gäller sekretess inom för uppgift om åtgärd som har till syfte att hindra rymning eller fritagning om det kan antas att syftet med åtgärden motverkas om uppgiften röjs (18 kap. 11 § OSL). Regeringen konstaterar att befintliga sekretessregler innebär att när det gäller uppgifter om säkerhetsåtgärder som avser annat än de punkter som räknas upp i 18 kap. 8 § OSL, t.ex. uppgifter vars syfte är att upprätthålla säkerheten för de som vistas i anstalt eller häkte utan att avse själva byggnaden eller lokalen eller bevakningen av densamma, det inte torde finnas någon tillämplig bestämmelse om sekretess. Regeringen framhåller att Kriminalvårdens dagliga säkerhetsarbete inte bedrivs enbart i syfte att hindra rymning och fritagning, utan tar även sikte på att t.ex. förhindra ordningsstörningar inom myndighetens verksamhet i anstalter, häkten, frivård och vid transporter av frihetsberövade. Uppgifter om åtgärder som har till syfte att upprätthålla ordningen och säkerheten i Kriminalvårdens verksamhet och som behöver skyddas av sekretess kan enligt regeringen röra t.ex. myndighetens rutiner för olika typer av kontroller vid en anstalt eller ett häkte i syfte att förhindra införsel eller bruk av narkotika eller andra otillåtna föremål. Andra sådana exempel är åtgärder för att upptäcka och förhindra drogpåverkan i frivården, uppgifter om larmanordningar och säkerhetsrutiner för att förhindra manipulation av teknisk utrustning. Det kan också röra sig om uppgifter om andra rutiner för upprätthållande av ordning och information om interna säkerhetsåtgärder. Det är enligt regeringens bedömning väsentligt för Kriminalvårdens säkerhetsarbete att också sådana uppgifter kan hållas hemliga i de fall där ett röjande av uppgifterna skulle motverka syftet med planerade åtgärder för att upprätthålla ordningen och säkerheten. Regeringen anser att det med hänsyn till intresset att förebygga brott är påkallat att införa en sekretessbestämmelse i OSL till skydd för åtgärder för att upprätthålla ordningen och säkerheten i Kriminalvårdens verksamhet. Regeringen föreslår därför att en sådan bestämmelse införs som ett nytt andra stycke i 18 kap. 11 § OSL. På grund av det starka insynsintresse som finns i den verksamhet som Kriminalvården bedriver föreslår regeringen att den nya bestämmelsen utformas så att det ska råda en presumtion för offentlighet, dvs. med ett rakt skaderekvisit. För att hemlighålla uppgifter krävs enligt förslaget att det är fråga om åtgärder som har till syfte att upprätthålla ordningen och säkerheten i myndighetens verksamhet och att ett röjande av dessa uppgifter skulle motverka ordnings- eller säkerhetsåtgärdernas syfte. Regeringen föreslår att rätten att meddela och offentliggöra uppgifter ska ha företräde framför den tystnadsplikt som följer av den föreslagna nya sekretess-bestämmelsen. I propositionen anförs att flera remissinstanser har avstyrkt förslaget med hänvisning framför allt till att insynsintresset i Kriminalvårdens verksamhet är så stort. Regeringen bedömer sammantaget att skälen för sekretess väger tyngre än intresset av insyn. En ny sekretessbestämmelse till skydd för utländska intressen vid internationellt polisiärt samarbete I propositionen anges att deltar i omfattande internationella samarbeten i polisiära och straffrättsliga sammanhang, enligt vad som beskrivs i Ds 2016:2 avsnitt 5.1. Regeringen konstaterar att i det internationella straffrättsliga samarbetet har det länge varit en självklar utgångspunkt att uppgifter i brottsutredningar skyddas av sekretess i alla länder som deltar i samarbetet. Regeringen anför att det i de allra flesta fall finns ett fullgott och tydligt reglerat sekretesskydd för sådana uppgifter som lämnas till svenska myndigheter från utländska organ inom det internationella polisiära samarbetet. Regeringen hänvisar i detta avseende till bestämmelser om sekretess till skydd för intresset av att förebygga och beivra brott i 18 kap. 1–3 och 17 §§ OSL och bestämmelser om sekretess till skydd för rikets förhållande till annan stat eller mellanfolklig organisation i 15 kap. 1 och 1 a §§ OSL. Enligt regeringen förekommer det att uppgifter som skickas till inte har något samband med den verksamhet som bedrivs av svenska brottsbekämpande myndigheter, t.ex. sådan information som skickas till samtliga stater som deltar i Interpolsamarbetet. Regeringen anför att den sekretessbestämmelse som direkt tar sikte på att skydda en utländsk brottsbekämpande myndighets intresse av sekretess, 18 kap. 17 § OSL, omfattar endast uppgifter som utbyts inom ramen för rättslig hjälp. Bestämmelsen är enligt regeringen inte tillämplig på uppgifter som utbyts vid internationellt polisiärt samarbete. För det fall uppgiften inte omfattas av utrikessekretess eller uppgiftsutbytet inte stöder sig på ett avtal utan sker med stöd av nationella regler alternativt att avtalet som uppgiftsutbytet stöder sig på inte innehåller någon sekretessbestämmelse kan enligt regeringens mening inte heller bestämmelserna i 15 kap. OSL tillämpas. Det kan därför enligt regeringen inte uteslutas att det i det internationella polisiära samarbetet kommer skyddsvärda uppgifter till svenska myndigheter från utländska organ som inte har något sekretesskydd. I propositionen föreslår regeringen att det införs en ny bestämmelse, 18 kap. 17 a § OSL, som innebär att sekretess ska gälla hos en brottsbekämpande myndighet för en uppgift som har lämnats av ett utländskt organ inom ramen för internationellt polisiärt samarbete i syfte att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, om det kan antas att en förutsättning för att uppgiften lämnades var att den inte skulle röjas. Skaderekvisitet föreslås utformas så att den svenska myndigheten ska pröva om det i det enskilda fallet kan antas att en förutsättning för att uppgifterna lämnades var att de inte skulle röjas. I propositionen anges att mot bakgrund av att det inom internationellt polisiärt samarbete ofta förutsätts att känsliga uppgifter kan skyddas i den anmodade staten innebär skaderekvisitet att det råder en presumtion för sekretess. För en uppgift i en allmän handling föreslås sekretessen gälla i högst . Enligt förslaget ska rätten att meddela och offentliggöra uppgifter ha företräde framför den tystnadsplikt som följer av den föreslagna nya sekretessbestämmelsen. I propositionen anges att flera remissinstanser har avstyrkt eller riktat kritik mot förslaget. Det har bl.a. framhållits att bestämmelsen är för brett och otydligt utformad och att det i realiteten inte kommer göras någon ordinär sekretessprövning hos de svenska myndigheterna. Enligt regeringen väger intresset för utländska brottsbekämpande myndigheter att förebygga och beivra brott och för svenska brottsbekämpande myndigheter att ha en reell möjlighet att delta på ett effektivt sätt i det internationella brottsbekämpande samarbetet tyngre än det motstående intresset av insyn i myndigheternas verksamhet. Regeringen anser därför att en sekretessbestämmelse ska införas till skydd för uppgifter som lämnas i ett brottsbekämpande syfte i det internationella polisiära samarbetet. Skattesekretessen ska kunna föras över till I propositionen anförs att huvudregeln vid företagsbeskattning är att resultatet ska beräknas enligt bokföringsmässiga grunder. För att bestämma skattebasen är det därför av stor vikt att känna till innebörden av begreppet god redovisningssed. Eftersom det inte alltid står klart vad god redovisningssed innebär förekommer det, enligt vad som anges i propositionen, att den myndighet som kan lämna förhandsbesked i skattefrågor, , och allmänna förvaltningsdomstolar begär yttranden från om vad som enligt nämndens uppfattning utgör god redovisningssed i ett konkret fall. Enligt 27 kap. 1 § OSL gäller sekretess i verksamhet som avser be-stämmande av skatt eller fastställande av underlag för bestämmande av skatt eller som avser fastighetstaxering, för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Sekretessen, som är absolut, gäller bl.a. hos . Sekretessen enligt 27 kap. 1 § OSL gäller enligt 4 § samma kapitel även hos domstol. För uppgifter som inte har betydelse i målet gäller samma sekretess som hos den myndighet uppgifterna har inhämtats från, t.ex. . Om uppgifterna har betydelse i målet gäller sekretessen däremot med ett rakt skaderekvisit, dvs. det råder en presumtion för offentlighet. I propositionen anges att om uppgifter som omfattas av sekretess i ett pågående ärende hos eller i ett pågående mål hos en domstol lämnas över till nämnden ska avge ett yttrande finns det inte någon sekretessbestämmelse som är tillämplig på uppgiften hos . Det finns inte heller någon bestämmelse om överföring av sekretess som är tillämplig i en sådan situation. Enligt regeringen är det viktigt att domstolar och förvaltningsmyndigheter inte tvekar att vid behov inhämta yttranden från i ärenden eller mål om företagsbeskattning och att nämnden får ett så gott underlag som möjligt för sin bedömning. Regeringen föreslår därför att det införs en ny bestämmelse om överföring av sekretess, 27 kap. 9 a § OSL, som innebär att om en domstol eller en annan myndighet begär ett yttrande om god redovisningssed från och i samband därmed lämnar över uppgifter som omfattas av skattesekretess, ska skattesekretessen bli tillämplig på uppgifterna även hos . Den tystnadsplikt enligt skattesekretessen som följer av 27 kap. 1 och 4 §§ OSL inskränker rätten att meddela och offentliggöra uppgifter (27 kap. 10 § OSL). Regeringen föreslår att detta ska gälla även när tillämpar dessa sekretessbestämmelser på grund av den nya bestämmelsen om överföring av sekretess. I propositionen anges att två remissinstanser har avstyrkt förslaget. Det har bl.a. framhållits att förslaget torde komma att försvåra en från samhälleliga utgångspunkter angelägen granskning av revisionsbranschen och att överväganden kring insynsintresset saknas i promemorian (Ds 2016:2). Regeringen anför att den typ av uppgifter det här är fråga om inte rör revisionsbranschen i sig utan är uppgifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden som finns inom beskattningsverksamheten. Uppgifterna omfattas av sekretess såväl hos som hos domstol (27 kap. 1 och 4 §§ OSL). Skyddsintresset måste enligt regeringen anses vara lika stort hos som hos och i domstol. Regeringen menar även att insynsintresset knappast kan anses väga tyngre hos än hos eller domstol. Stärkt skydd för offentliganställdas privata kontaktuppgifter och fotografiska bilder på intranät Sekretess i myndigheters personaladministrativa verksamhet regleras i 39 kap. OSL. Offentliganställda har genom regleringen ett visst skydd för uppgifter om sina personliga förhållanden. Vissa sådana uppgifter kan även ur ett verksamhetsperspektiv vara skyddade av andra bestämmelser i . Enligt 39 kap. 1 § OSL gäller sekretess i personalsocial verksamhet. För uppgifter som förekommer i en myndighets personaladministrativa verksamhet i övrigt gäller enligt 39 kap. 2 § OSL sekretess för uppgifter om en enskilds hälsotillstånd och för sådana uppgifter om en enskilds personliga förhållanden som hänför sig till ett ärende om omplacering eller pensionering av en anställd. I 39 kap. 3 § OSL finns bestämmelser som syftar till att ge offentlig-anställda skydd mot hot och trakasserier. I paragrafens första stycke stadgas att sekretess gäller i myndigheternas personaladministrativa verksamhet för uppgifter om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgifterna röjs. Bestämmelsen är försedd med ett s.k. kvalificerat rakt skaderekvisit, vilket innebär att det råder en stark presumtion för att uppgifterna är offentliga. Ett särskilt starkt sekretesskydd gäller enligt 39 kap. 3 § andra stycket OSL för vissa uppgifter hos ombudsmän () och, i den utsträckning regeringen har föreskrivit det, hos myndigheter där personalen särskilt riskerar att utsättas för allvarligt men. Sekretessen är begränsad till uppgifter om enskildas bostadsadress, hemtelefonnummer, personnummer och andra jämförbara uppgifter om personalen, uppgifter i form av bilder som utgör underlag för tjänstekort samt uppgifter om närstående till personalen. Sekretessen gäller om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående lider men. Sekretessen gäller alltså med ett omvänt skaderekvisit, vilket innebär att det råder en presumtion för sekretess. Enligt 10 § offentlighets- och sekretessförordningen, förkortad OSF, gäller detta förstärkta sekretesskydd bl.a. i och samt i domstolars personaladministrativa verksamhet. I propositionen redogör regeringen för ett antal rapporter respektive skrivelser från , Kommuner och Landsting, , och enligt vilka det är vanligt att offentliganställda utsätts för hot och trakasserier. Regeringen menar att detta kan innebära både ett arbetsmiljö- och ett demokratiproblem. Regeringen konstaterar att många remissinstanser bekräftar den bild som beskrivs i promemorian av de offentliganställdas utsatta situation och behovet av sekretess.