bet · H401MJU14 · 2017-04-20 00:00:00 — 2016/17:1 utg.omr. 23) redovisas att Havs- och vattenmyndigheten har fortsatt arbetet med att utveckla och anpassa fiskerikontrollen till de krav som EU ställer. avser bl.a. fartygsövervakningssystem och kontrollförordningens krav på ett spårbarhetssystem för fiskeriprodukter. Enligt Havs- och vattenmyndighetens årsredovisning var fiskerikontrollen i inne i en förändringsfas som ännu inte är helt slutförd. Förändringen innebär att kontrollen arbetar riskbaserat, vilket betyder att kontrollen fokuserar på de delar av fisket där risken för överträdelser bedöms vara störst. Ett riskbaserat arbetssätt gör det möjligt att hålla hög kvalitet på arbetet samt att lägga insatser och resurser där de ger mest Havs- och vattenmyndigheten har också arbetat med att samordna kontrollresurserna och rum för en mer effektiv fiskerikontroll. landningskontrollen har likt övriga delar av den svenska fiskerikontrollen genomgått en förändringsprocess med sikte mot ett mer När det gäller det s.k. pricksystemet ska medlemsländerna tillämpa ett sådant system för allvarliga överträdelser av bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken enligt förordning (EG) nr 1224/2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs. står att tilldelade prickar ska överföras till en eventuell framtida innehavare av fiskelicensen för det berörda fiskefartyget om fartyget säljs, överförs eller på annat sätt byter ägare efter dagen för överträdelsen. Den reformerade gemensamma fiskeripolitiken håller på att successivt genomföras i medlemsländerna. Utskottet noterar att det pågår ett arbete på Havs- och vattenmyndigheten med det svenska genomförandet. Fiskeri- och landningskontrollen håller på att genomgå en förändring mot ett mer riskbaserat arbetssätt. Utskottet konstaterar vidare att Europeiska fiskerikontrollbyrån anordnar gemensamma kontrollaktiviteter för behöriga kontrollmyndigheter i medlemsländerna som syftar till enhetligare kontroll. Fiskerikontrollen genomförs även i samverkan med andra EU-medlemsländer i form av gemensamma kontrollinsatser, s.k. Joint Deployment Plans (JDP). När det gäller det s.k. pricksystemet för allvarliga överträdelser av bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken konstaterar utskottet att detta är reglerat i en EU-förordning. EU-förordningar ska tillämpas direkt i alla medlemsländer. Det faktum att tilldelade prickar ska överföras till fartygsinnehavaren vid försäljning av båten är reglerat i förordningen. Det bör därför inte finnas några skillnader mellan medlemsländerna på denna punkt. Med hänvisning till det anförda anser utskottet att motion 2016/17:2448 (SD) yrkande 2 kan lämnas utan vidare åtgärd. Regelverket för yrkesfisket m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om regelförenklingar för det småskaliga kustfisket och inom fiskerinäringen, om överlåtande av fiskelicens, om ökade kustkvoter och om laxfisket i . Jämför reservationerna 5 (M, SD), 6 (C), 7 (L), 8 (KD), 9 (C) och 10 (SD). Enligt motion 2016/17:384 av och (båda S) bör regeringen stärka det småskaliga kustfiskets villkor. Även motion 2016/17:864 av (M) yrkande 2 tar upp regelförenkling och minskad administrativ börda på fiskeområdet samt vikten av att reglerna stöder ett miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbart småskaligt kustnära yrkesfiske. Även kommittémotion 2016/17:1726 av m.fl. (L) yrkande 5 tar upp regelverket för småskaligt kustnära yrkesfiske. Yrkesfisket är en hårt reglerad verksamhet, och det är nödvändigt att regeringen och myndigheter effektivt driver regelförenklingsarbetet inom sektorn. Det kustnära småskaliga yrkesfisket har stor betydelse för många orter längs Sveriges kuster. Enligt kommittémotion 2016/17:1956 av och (båda C) yrkande 11 ska regelförenklingsarbetet för det kustnära fisket fortsätta. Ett stärkande av det småskaliga fisket föreslås även i kommittémotion 2016/17:2552 av m.fl. (KD) yrkande 6. Det ska enligt motionärerna ske bl.a. genom att använda så att det småskaliga fisket kan vidareutvecklas och genom en samverkan mellan landsbygdsprogrammet och fiskeprogrammet för att utveckla förädlingen av produkter. En levande skärgård innebär att det måste göras en tydlig prioritering mellan olika intressenter när det gäller tillträde till begränsade fiskeresurser. Småskaliga yrkesfiskare som försörjer sig själva och sina familjer bör prioriteras framför fritidsfisket. Enligt yrkande 7 måste regelförenklingsarbetet inom fiskerinäringen intensifieras. Liknande regelförenklingar som skett på jordbruksområdet behöver även ske för fiskerinäringen, både på nationell nivå och EU-nivå. I motion 2016/17:3197 av och (båda C) föreslås en översyn av det regelverk som styr det yrkesmässiga kustfisket, bl.a. uppköpstillstånden. I kommittémotion 2016/17:3185 av m.fl. (M) yrkande 3 anförs att arbetet med att förenkla regler och administrativa bördor för fisket bör fortsätta. Det är också centralt att genomförandet av det nya regelverk som följer av reformeringen av den gemensamma fiskeripolitiken görs på ett klokt sätt; t.ex. bör myndigheternas förhållningssätt till reglerna för landningsskyldigheten ta hänsyn till det svenska fiskets konkurrenskraft och se hur reglerna hanteras i andra EU-länder. Det är även viktigt att arbetet för att utveckla mer selektiva fiskemetoder fortsätter. Enligt kommittémotion 2016/17:1956 av och (båda C) yrkande 9 bör överlåtande av fiskelicens vid generations- Det småskaliga svenska skärgårdsfisket är hotat, och en del av problematiken handlar om svårigheter att få fiskelicens vid ett Motionärerna vill ändra på detta så att fler kan ta över skärgårdsfisket och annat småskaligt fiske som funnits i flera generationsled. I kommittémotion 2016/17:2448 av m.fl. (SD) yrkande 7 anförs att möjligheterna att öka kustkvoterna som reserveras för fiskare som använder passiva redskap bör utredas. Enligt motion 2016/17:1151 av och (båda S) ska samma regler för yrkesfisket efter lax gälla för alla länder runt Vid debatten med anledning av interpellation 2014/15:753 Levande kust och skärgård anförde landsbygdsminister följande: Ett levande kustsamhälle är viktigt, precis lika viktigt som när vi talar om landsbygdsutveckling. Kustsamhällena är en del av landsbygden, och dem ska vi värna om. Vi ska hitta en samlad politik för dem. beslutade regeringen om att tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppdrag att lämna förslag på en sammanhållen nationell politik för långsiktigt hållbar utveckling i landsbygder. Kommittén presenterade sitt slutbetänkande För landsbygder – en sammanhållen politik för arbete, hållbar tillväxt och välfärd (SOU 2017:1). I detta anförs att det kustnära småskaliga yrkesfisket har stor betydelse för många orter längs Sveriges kuster. Utifrån bl.a. ett lönsamhetsperspektiv är det viktigt för fiskeföretagarna med åtgärder som leder till en enklare, tydligare och begripligare reglering. anser därför att insatser bör initieras för att minska de administrativa bördorna på fiskets område. Regeringen har remitterat betänkandet och avser att lämna en proposition för en sammanhållen landsbygdspolitik till . Även i regeringens maritima strategi (se prop. 2015/16:1 utg.omr. 23 s. 77), vars syfte är att stärka den maritima sektorns konkurrenskraft, nämns förenklingar och förutsägbara förutsättningar för fiskerinäringen som viktiga faktorer för en fortsatt utveckling av sektorn. Bland annat anförs följande: Starka, hållbara och fiskbara bestånd är en grundförutsättning för fiskerinäringen och det skapar förutsättningar för att öka lönsamheten i fisket. Det pågående arbetet med regionalisering och mer regionalt anpassade regler inom EU är därför en prioriterad fråga för regeringen. Regionaliseringen inom EU kommer att innebära ett ökat ansvar för medlemsstaterna i utvecklingen av förvaltningen. I och med det pågående arbetet med att genomföra reglerna i EU:s nya fiskeripolitik finns möjligheter till förenklingar för fisknäringen, vilka ska tas tillvara utan att äventyra miljökraven. Även utvecklingen av mer selektiva fiskeredskap är en viktig åtgärd som skapar förutsättningar för näringen liksom för ett mer hållbart fiske. För fiskerinäringens fortsatta utveckling är långsiktigt förutsägbara förutsättningar, inklusive en balans mellan fiskeflotta och fiskemöjligheter, centralt. Det behövs för att möjliggöra investeringsbeslut och en generationsväxling i delar av fisket. Detta behöver beaktas i den kommande regelutvecklingen såväl inom EU som nationellt. Det är viktigt att ge näringarna inom fiske- och vattenbrukssektorn möjlighet till utveckling inom hållbara ramar, vilket beaktas i förslaget till havs- och fiskeriprogrammet 2014–2020. En annan viktig förutsättning för det svenska yrkesfisket är möjligheterna till avsättning, varför beredningsindustrins förutsättningar är viktiga även för fiskerinäringen. Av budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 23) framgår att Havs- och vattenmyndigheten har infört ett antal regler för att främja det småskaliga kustfisket och möjligheterna till ökad lönsamhet. Dessa avser bl.a. att underlätta byte av tillståndsinnehavare, möjligheter till nyetablering, fiske utan fångstbegränsningar inom ramarna för kustkvoterna samt möjligheter att tillfälligt fördela fångstmängder mellan fiskefartyg inom räkfisket. Enligt Havs- och vattenmyndighetens årsredovisning arbetar myndigheten kontinuerligt med regelförenkling och uppföljning av föreskriftsarbetet. Även i myndighetens rapport , redovisning av förenklingsarbetet på fiskets område från framgår att förenklingsinsatser skett när det gäller föreskrifter och annan lagstiftning men även på områdena bemötande och service, samverkan med näringen och tillsyn och kontroll. Mycket fokus har legat på att införa den nya gemensamma fiskeripolitiken och se till att regelförenklingsarbetet får genomslag i detta arbete. I samband med att den nya gemensamma fiskeripolitiken och landningsskyldigheten genomförs successivt arbetar Havs- och vattenmyndigheten med att få på plats ett regelverk som både är praktiskt och genomförbart för näringen såväl som för myndigheterna. Näringen och myndigheterna har en löpande dialog för att hitta ett genomförande av beslutade regelverk som ska vara administrativt enkelt och ha en så liten ekonomisk börda som möjligt. Enligt handlar regelförenklingarna snarare om att genomföra lagstiftningen på ett enkelt sätt än att förenkla reglerna i och med att ett nytt regelverk håller på att genomföras. Av Havs- och vattenmyndighetens årsredovisning framgår vidare att myndigheten beslutade om ett nytt system för fördelning av fiskemöjligheter inom det demersala (bottenlevande) fisket. utformats med särskild hänsyn till det småskaliga fisket. varit att skapa ett system där fiskaren får ett individuellt ansvar att anpassa sina fiskemöjligheter till förväntade fångster genom överlåtelser av fiske- I ett sådant system får fiskaren bättre möjligheter att efterleva landningsskyldigheten, och risken för kollektiva redskapsstopp tidigt under Det nya systemet infördes från . Vidare framgår av Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev att myndigheten inom ramen för sitt arbete med ett hållbart nyttjande och förvaltning av fiskeresurserna ska redovisa hur myndigheten beaktat fiskerinäringens, inklusive vattenbrukets, förutsättningar och vilka effekter myndighetens arbete och förvaltningsbeslut haft på fiskerinäringens Redovisningen ska särskilt belysa utvecklingen av det småskaliga När det gäller EU:s havs- och fiskeriprogram 2014–2020 framhålls i propositionen En livsmedelsstrategi för – fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet (prop. 2016/17:104) att havs- och fiskeriprogrammet är ett viktigt verktyg för att bidra till en nödvändig utveckling av fiskerinäringen. Programmet består av stöd för att både utveckla ett miljömässigt, ekonomiskt och socialt hållbart fiske och vattenbruk i och genomföra en del av den integrerade havspolitiken och olika EU-miljödirektiv. är bättre konkurrenskraft och lönsamhet för företagen inom fisket, bl.a. det Olika stöd kan sökas inom havs- och fiskeriprogrammet bl.a. för investeringar och diversifiering inom fiske. Det framgår av handlingsplanen för havs- och fiskeriprogrammet att när det gäller stöd för diversifiering inom fisket är åtgärden är en del av ett paket för att främja det småskaliga fisket. Denna åtgärd ska tillsammans med åtgärden för lokalt ledd utveckling av fiskeområden främja innovativa lösningar i fisket och möjliggöra diversifiering för att ge dessa yrkesfiskare fler ben att stå på. Det lyfts fram i budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 23) att beredningsindustrin kopplad till fiske och vattenbruk har en betydande roll när det gäller sysselsättning i vissa svenska landsbygder. Producentorganisationer inom fiske och vattenbruk har fått en större roll inom den nya gemensamma fiskeripolitiken. beredningsindustrin kan exempelvis genom stöd utveckla spårbarhet och saluföring av underutnyttjade arter och oönskade fångster. investeringar i förbättrade produkter och processer som höjer produktionsvärdet är också exempel på hur stödet genom havs- och fiskeriprogrammet kan gagna både ett hållbart fiske och lönsammare företag. När det gäller förenkling av uppköpstillstånd finns det särskilda regler för den som köper fiskeriprodukter i första handelsledet, s.k. fångstmottagare, enligt förordning (EG) nr 1224/2009 om införande av ett kontrollsystem i unionen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs (kontrollförordningen). Enligt artikel 59 ska köparen av fiskeriprodukter från ett fiskefartyg vid den första försäljningen vara registrerad hos de behöriga myndigheterna. I ska alla fångstmottagare, inklusive auktionsinrättningar, vara registrerade och rapportera sina inköp till Havs- och vattenmyndigheten. Detta krav finns för att myndigheten ska kunna följa och säkerställa uppföljningen av fiskekvoterna. När det gäller landningsskyldigheten av fisk och selektiva fiskemetoder trädde den nu gällande grundförordningen för EU:s gemensamma fiskeripolitik i kraft . En grundläggande förändring i förvaltningen är att en skyldighet att landa fångst av alla kvoterade arter införs gradvis. Landningsskyldigheten syftar bl.a. till att minimera utkast och påskynda utvecklingen av ett mer selektivt fiske. Av budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 23) framgår det att Havs- och vattenmyndigheten i samarbete med bidrog till 14 olika projekt för att minska mängden oönskad fångst och utveckla ett mer selektivt fiske. Dessa omfattar fisket både i och i , inklusive projekt med torskburar, försök med rist för att sortera ut gråsej i sillfisket och modifierade trålar för torsk, räka och havskräfta. Totalt finansierade myndigheten projekt för med hjälp av åtgärdsanslaget. Vidare finns det åtgärder i havs- och fiskeriprogrammet som t.ex. ger möjlighet för fiskare att investera i selektiva fiskeredskap som syftar till att skapa bättre förutsättningar för efterlevnaden av landningsskyldigheten. Enligt regeringen gagnar en minskning av mängden oönskad fångst ett hållbart nyttjande av havsresurserna. , , har på uppdrag av Havs- och vattenmyndigheten upprättat ett sekretariat vid havsfiskelaboratoriet i , för att främja och stimulera utveckling av selektivt fiske och för att underlätta för yrkesfisket att uppnå kraven som ställs i den nya gemensamma fiskeripolitiken inom EU. Miljö- och jordbruksutskottets uppföljnings- och utvärderingsgrupp har gjort en uppföljning av systemet med överlåtbara fiskerättigheter i det pelagiska fisket (2016/17:RFR7). I rapporten betonar gruppen vikten av ett hållbart fiske och menar att det utifrån både miljömässiga, ekonomiska och sociala utgångspunkter är viktigt att det även i fortsättningen finns ett småskaligt kustnära och lokalt fiske parallellt med det mer storskaliga fisket. Även om det småskaliga fisket har låga förädlingsvärden kan det på olika sätt bidra till en ekonomiskt och socialt hållbar utveckling längs våra kuster. Dessutom bör ett lokalt och kustnära fiske också kunna bidra till en miljömässigt mer hållbar utveckling, inte minst eftersom det är beroende av en god förvaltning av de lokala bestånden. Vidare understryker gruppen att det småskaliga kustnära fiskets framtid är mycket viktig och särskilt bör uppmärksammas i statens fortsatta insatser inom fiskeområdet. att regelverket inte missgynnar det småskaliga kustnära fisket och att ett sådant lokalt fiske får tillgång till kvoter. För att få bedriva yrkesfiske med fiskefartyg i havet krävs en fiskelicens. framgår av artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs. Personlig fiskelicens kan beviljas den som bedriver fiske i sötvattensområden eller i havet utan fartyg. med stöd av licens är företagaren bunden att rapportera sin fångst och även underställd flera skyldigheter. Havs- och vattenmyndigheten beslutar om fiskelicenser och personliga fiskelicenser. Myndigheten beslutar även om de särskilda tillstånd som krävs för att bedriva vissa typer av fisken. Enligt 29 b § fiskelagen (1993:787) får en fiskelicens efter ansökan beviljas såväl fysiska som juridiska personer. En personlig fiskelicens får bara beviljas fysiska personer efter ansökan. Enligt 30 § får en fiskelicens beviljas om 1. fisket bedrivs i näringsverksamhet 2. fisket har anknytning till svensk fiskerinäring 3. det fartyg som används vid fisket är registrerat som fiskefartyg i det fartygsregister som avses i 1 kap. 2 § sjölagen (1994:1009) 4. kravet på att fiskekapacitet ska föras ut ur den svenska fiskeflottan är uppfyllt i enlighet med artikel 23 i och rådets förordning (EU) nr 1380/2013. Närmare bestämmelser om ansökan om fiskelicens finns i Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter (HVMFS 2014:19) om licens och tillstånd för yrkesmässigt fiske i havet. När en ansökan om licens prövas första gången skickas den enligt 30 § fiskelagen (1993:787) till berörd länsstyrelse för ett yttrande om den regionala balansen mellan fiskekapacitet och tillgängliga fiskemöjligheter. person lämnar sin fiskelicens kan nämna detta i sitt yttrande till Havs- och vattenmyndigheten. Dock ska länsstyrelserna fortfarande bedöma om bestånden är hållbara, och slutsatsen kan vara att det trots att en person lämnat fisket inte finns utrymme för fler fiskelicenser. Det är Havs- och vattenmyndigheten som har förvaltningsansvaret och som gör den slutliga Enligt fanns det tidigare ett krav i fiskelagen på huvudsaklig ekonomisk inkomst från fisket för att bli beviljad fiskelicens, vilket gjorde det lättare för någon inom en fiskares familj att få en fiskelicens, som det försvårade för andra att komma in i fisket. ändrats för att bl.a. underlätta generationsväxling utan direkt koppling till Vissa fisken kräver särskilda tillstånd utöver fiskelicensen. och vattenmyndighetens årsredovisning har myndigheten infört nya bestämmelser för att underlätta byte av tillståndshavare för fiskare med vissa särskilda tillstånd. För de särskilda tillstånden för fiske efter torsk i , för fiske inom effortregleringen i , och samt för fiske efter havskräfta med bottentrål försedd med artsorterande rist är byten av tillståndshavare möjligt under förutsättning att minst motsvarande kapacitet, mätt i kilowatt, förs ut ur fisket. För de särskilda tillstånden för fiske efter räka är byten av tillståndshavare möjligt vid generationsskifte eller vid ägarkontinuitet (när samma person eller företag haft ägarandelar i ett fiskefartyg kontinuerligt ). infördes en möjlighet för siklöjafiskare att byta tillståndsinnehavare antingen genom generationsväxling eller när en fysisk person har haft ägarandelar i ett fiskefartyg kontinuerligt (ägarkontinuitet). Miljö- och jordbruksutskottets uppföljnings- och utvärderingsgrupp konstaterar i den ovannämnda rapporten (2016/17:RFR7) bl.a. följande: •Systemet med överlåtbara fiskerättigheter i det pelagiska fisket har gjort det svårare för nya fiskare utan tidigare anknytning till fisket att komma in i det pelagiska fisket, som det underlättar generationsväxlingar inom befintliga fiskeföretag och rekrytering av ungdomar till fartygsbesättningarna. •Fisket är väsentligt för att behålla och skapa arbete på landsbygden längs kusterna. Det är viktigt att följa den fortsatta utvecklingen och arbeta för förbättrade möjligheter för ungdomar från olika delar av landet att komma in i fisket. •De pelagiska kustkvoterna är viktiga. Ofta är kustfisket den enda möjligheten att starta eget företag som pelagisk fiskare. •Det bör studeras närmare vilka problem och kostnader som är förenade med att börja som fiskare och hur dessa problem kan hanteras. •Regeringen bör ge den ansvariga myndigheten ett tydligare uppdrag att styra kustkvoten så att nya unga fiskare premieras. När det gäller de pelagiska kustkvoternas andel av fisket låstes dessa genom ett beslut för att det skulle finnas en förutsägbarhet i systemet. Kvoterna fastställdes på en nivå baserad på historisk infiskning plus en marginal. Enligt Havs- och vattenmyndigheten finns en viss möjlighet att öka dessa kvoter, en s.k. säkerhetsmarginal, vilket har gjorts i några sammanhang. Detta för att undvika fiskestopp. Historisk sett har det enligt myndigheten varit få fiskestopp sedan kvoterna fastställdes . När det gäller kustkvoter för det demersala fisket ska Havs- och vattenmyndigheten besluta hur stor andel av de fördelade kvoterna som ska tilldelas kustkvoterna. Kustkvoternas storlek för det demersala fisket 2017 är i samtliga fall större än de kvantiteter som de berörda yrkesfiskarna har landat . Det enda undantaget från detta är kustkvoten för torsk i västra som begränsas av den nationella kvotens storlek. endast de som fiskar med passiva redskap som får tilldelning av kvoten i västra på grund av att kvoten är låg. Inget fiske med trål efter torsk kommer att få bedrivas i västra . De som fiskar med trål kommer att ha möjlighet att bedriva fiske efter torsk i östra . infördes ett nytt system för demersala fiskemöjligheter för att underlätta genomförandet av landningsskyldigheten. individuella fiskemöjligheter som får överlåtas ska en yrkesfiskare lättare kunna matcha sina fiskemöjligheter med sina faktiska fångster. fiskar med individuella fiskemöjligheter använder generellt rörliga redskap. De som inte tilldelas individuella fiskemöjligheter har möjlighet att fiska på en kustkvot, som inte fördelas individuellt. Detta innebär att det småskaliga kustfisket i stort sett kan bedrivas som . Enligt har kustkvoten skapats för att värna det Bland de som fiskar på den demersala kustkvoten används nästan bara passiva redskap, undantag för räkfisket som har små möjligheter att bedriva fisket på annat sätt. Generellt råder trålförbud längs kustlandskapet på , i används bara passiva redskap, längs Skåne- och bedrivs mestadels nätfiske på demersala arter, och längs resterande kust fiskas, utöver lax, inga demersala arter med kvot. den pelagiska kustkvoten används också passiva redskap till stor del. Av rapporten av systemet med överlåtbara fiskerättigheter i det pelagiska fisket (2016/17:RFR7) framgår att det finns ca 300 kustfiskare som nyttjar de pelagiska kustkvoterna. Flera aktörer menar att kustkvoterna är viktiga för det kustnära småskaliga fisket och att de har lett till nyetableringar. menar andra aktörer att detta innebär att det blir för många fiskebåtar för de begränsade kustkvoterna, vilket kan leda till att Havs- och vattenmyndigheten tvingas besluta om fiskestopp. Vidare framgår av rapporten att flera synpunkter på kustkvoternas storlek Flera aktörer betonar att kustkvoterna är för lågt satta. framförts olika synpunkter på frågan om huruvida kustkvoterna bör vara låsta eller mer flexibla. En del betonar att om kustkvoten t.ex. skulle höjas skulle det bli på bekostnad av de fiskare som har köpt individuella fiskerättigheter.