bet · H501UU5 · 2017-11-02 00:00:00 — Diskussionsunderlag om det europeiska försvarets framtid I detta utlåtande granskar utskottet ett diskussionsunderlag om det europeiska försvarets framtid (KOM(2017) 315) och föreslår att lägger utlåtandet till handlingarna. Diskussionsunderlaget är ett av fem dokument som presenteras som en uppföljning till om EU:s framtid. I underlaget analyserar kommissionen rådande tendenser och säkerhetshot. Utifrån analysen presenterar kommissionen tre olika scenarier för vägen mot en säkerhets- och försvarsunion. Dokumentet innehåller inga konkreta förslag på beslut eller lagstiftning utan ska ligga till grund för vidare diskussion mellan medlemsstaterna. har yttrat sig över diskussionsunderlaget. välkomnar att det förs en öppen debatt kring den framtida utvecklingen av EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik och framhåller att denna debatt bör vara så inkluderande som möjligt. Utskottet anser att EU-samarbetet har en viktig roll i att värna vår gemensamma säkerhet och att det är av central betydelse att försvara och stärka det europeiska samarbetet. Den europeiska globala strategin bör vara ramen för EU:s utrikes- och säkerhetspolitiska agerande, och utskottet vill peka på vikten av att denna strategi fortsätter att genomföras. Utskottet stöder ambitionen att stärka den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken men understryker, i likhet med försvarsutskottets yttrande, att samarbetet ska vara mellanstatligt och att säkerhets- och försvarspolitiken är medlemsstaternas kompetensområde. Samarbetet bör även bidra till att stärka unionens sammanhållning. I utlåtandet finns två motivreservationer (en gemensam av M, C, L och KD och en av SD). Diskussionsunderlag om det europeiska försvarets framtid (KOM(2017) 315). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning 1.Diskussionsunderlag om det europeiska försvarets framtid – motiveringen (M, C, L, KD) 2.Diskussionsunderlag om det europeiska försvarets framtid – motiveringen (SD) Diskussionsunderlag om det europeiska försvarets framtid (V) Bilaga 1 Förteckning över granskade dokument Bilaga 2 yttrande 2017/18:FöU1y Utskottets förslag till riksdagsbeslut Diskussionsunderlag om det europeiska försvarets framtid lägger utlåtandet till handlingarna Reservation 1 (M, C, L, KD) – motiveringen Reservation 2 (SD) – motiveringen Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (SD), (M), (S), (M), (S), (SD), (L), (V), (KD), (S), (S), (C), (MP) och (S). Ärendet och dess beredning presenterade ett diskussionsunderlag om det europeiska försvarets framtid (KOM(2017) 315). inkom den svenska översättningen till . Kammaren har med stöd av 9 kap. 20 § riksdagsordningen hänvisat dokumentet till utrikesutskottet för granskning och utlåtande. Utskottet fick en föredragning av utrikesrådet om ett permanent strukturerat samarbete inom ramen för EU:s gemensamma försvars- och säkerhetspolitik. Utskottet har gett övriga utskott möjlighet att yttra sig över dokumentet. Ett yttrande har lämnats av försvarsutskottet. Regeringen har inkommit med en faktapromemoria om dokumentet (2016/17:FPM114). lade fram en vitbok om EU:s framtid. I vitboken aviserades att ett antal diskussionsunderlag om olika politikområden skulle utarbetas. Det aktuella dokumentet om det europeiska försvarets framtid är det fjärde av dessa diskussionsunderlag. Utskottet behandlade kommissionens vitbok i sin helhet i utlåtande /17:UU18. I underlaget analyserar kommissionen rådande tendenser och säkerhetshot. Utifrån analysen presenterar kommissionen tre olika scenarier för vägen mot en säkerhets- och försvarsunion. Dokumentet innehåller inga konkreta förslag på beslut eller lagstiftning utan ska ligga till grund för vidare diskussion mellan medlemsstaterna. hänvisar även till flera pågående processer såsom arbetet med det försvarspaket som ställde sig bakom , den europeiska globala strategin, den europeiska försvarshandlingsplanen och samarbete med Nato. Enligt kommissionen är många av de hot vi står inför gränsöverskridande och hanteras bäst genom ökat samarbete. Den europeiska säkerheten måste därmed stärkas. Det framhålls att kombinationen av mjuk och hård makt är en av EU:s starka sidor. Som faktorer som påverkar säkerhetsläget nämns bl.a. läget vid EU:s östra gräns, situationen i söder om , de ökade migrationsflödena, klimatförändringar m.m. Vidare nämns förändringen av det transatlantiska partnerskapet, vilket innebär att EU måste ta ett större ansvar för den egna säkerheten. Utifrån analysen presenterar tre olika scenarier för vägen mot en säkerhets- och försvarsunion. Kommissionen menar inte att medlemsstaterna måste välja ett av dessa scenarier utan att de visar på olika ambitionsnivåer. Det första scenariot innebär att medlemsstaterna samarbetar oftare än tidigare men att samarbetet fortsätter att vara mestadels frivilligt och att EU kompletterar medlemsstaternas insatser. Solidariteten bedöms från fall till fall och tolkas av varje enskild medlemsstat. EU fortsätter att skicka ut militära och civila insatser, och de mest kapabla medlemsstaterna kan gå före i större insatser. Samarbetet med Nato fortsätter i princip att utvecklas som . Informationsutbytet mellan medlemsstaterna ökar när det gäller icke-konventionella hot och EU har en stöttande roll. Försvarssamarbete fortsätter att vara ett politiskt mål , och samarbetet ökar bl.a. när det gäller utveckling av viss teknik, ökad insyn i försvarsplaneringen, ett nytt försvarsforskningsprogram och en ny europeisk försvarsfond. Försvarsindustrin förutses vara splittrad och EU:s säkerhets- och försvarspolitik fortsätter att bygga på frivilliga nationella bidrag. Enligt begränsar detta scenario EU:s förmåga att ta sig an de mest krävande uppdragen. Delad säkerhet och delat försvar I det andra scenariot uppvisar medlemsstaterna betydligt större ekonomisk och operativ solidaritet än och bygger upp en större samsyn kring hotbilder. EU och Nato samarbetar mer systematisk. Vidare förutses mer omfattande internationella kapacitetsbyggande insatser, intensivare insatser i kampen mot terrorism och hybridhot samt effektivare och tåligare krishanteringsstrukturer. Medlemsstaterna ökar samarbetet vad gäller den inre säkerheten och underrättelser delas och sammanställs systematiskt. Den europeiska gräns- och byggs ut och samverkar med försvarsstyrkorna. Samarbetet ökar även när det gäller energiförsörjning, hälsohot och rymdfrågor. På försvarsområdet blir samarbete regel snarare än undantag, och de nationella försvarsplaneringarna anpassas i högre utsträckning. Samarbetet kring komplexa plattformar ökar. Gemensamma strukturer för planering, ledning och logistik inrättas på EU-nivå, och en gemensam militär kultur främjas. Europeiska program används för att utveckla teknik bl.a. inom artificiell intelligens, bioteknik och superdatorer. Ytterligare steg tas för en inre marknad för försvarsmateriel. Gemensamt försvar och gemensam säkerhet I det tredje och mest långtgående scenariot tas ytterligare steg mot ett gemensamt försvar och gemensam säkerhet i enlighet med artikel 42 i fördraget om Europeiska unionen. Solidaritet och ömsesidigt bistånd blir regel. EU fungerar som ett komplement till Nato. De internationella insatserna blir mer avancerade och säkerhetshot övervakas och analyseras gemensamt. Beredskapsplanering sker på EU-nivå. De nationella väpnade styrkorna integreras ytterligare och genomför regelbundet gemensamma övningar så att en europeisk militär kultur växer fram. EU antar sektoriella strategier för den inre säkerheten och samordnar scenarier och insatser. Stående europeiska sjöstridskrafter och underrättelsetillgångar understödjer den europeiska kust- och gränsbevakningen. En europeisk civilskyddsstyrka inrättas. Vidare synkroniseras medlemsstaternas försvarsplanering helt och hållet. Kapaciteten utvecklas i nära samarbete och gemensamma upphandlingar av viss kapacitet sker genom EU-budgeten. En genuin europeisk försvarsmarknad finns på plats, och en europeisk försvarsforskningsbyrå inrättas. Regeringen välkomnar en diskussion om utvecklingen av EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik. Regeringen understryker dock, i enlighet med vad som föreskrivs i , att säkerhets- och försvarspolitik är medlemsstaternas kompetensområde, d.v.s. ett mellanstatligt projekt. Regeringens hållning är att fokus bör vara på den medlemsstatsstyrda process om säkerhet och försvar som inleddes i och med lanseringen av globala strategi. Regeringen framhåller att det är ett grundläggande svenskt intresse att EU även i fortsättningen ska kunna lämna ett avgörande bidrag till fred, demokrati och försoning inom . Vidare anser regeringen att står inför de största och mest komplexa säkerhetspolitiska utmaningarna på mycket länge och att behöver hantera omfattande kriser i öst och i syd, ett försämrat säkerhetspolitiskt läge i vårt eget närområde, påverkansoperationer och cyberangrepp, klimatförändringar och terroristhot. säkerhet och välstånd påverkas mer direkt än tidigare av konflikter i EU:s grannskap. Regeringen anser att det i detta läge är av central betydelse för säkerhet att försvara och stärka det europeiska samarbetet. I linje med detta verkar regeringen aktivt för att stärka EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik med fokus på en ökad europeisk förmåga för civil och militär krishantering, understödd av ett fördjupat samarbete om civila kapaciteter och försvarskapaciteter. Sammanfattning av försvarsutskottets yttrande välkomnar en framtidsdiskussion om den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken och anser att det är angeläget för EU att samarbeta om globala utmaningar och utveckla det pågående samarbetet. Ett adekvat totalförsvarssamarbete är i sammanhanget viktigt. betonar att försvarssamarbetet bör ha en mellanstatlig karaktär och att säkerhets- och försvarspolitiken är medlemsstaternas kompetensområde. Vidare anser försvarsutskottet att bör verka för en effektiv och återhållsam budgetpolitik inom EU. I yttrandet finns en gemensam avvikande mening (M, C, L och KD) samt en avvikande mening (SD). Utskottet delar kommissionens analys av en omvärld med nya och komplexa säkerhetspolitiska utmaningar, inte minst i unionens närområde. Sambandet mellan den yttre och den inre säkerheten blir allt starkare. Utskottet instämmer i att de utmaningar som finns kräver en bred verktygslåda som kombinerar olika typer av instrument och att den bredd EU har i detta avseende är en styrka. Utskottet vill i detta sammanhang framhålla att den europeiska globala strategin bör vara ramen för EU:s utrikes- och säkerhetspolitiska agerande, och utskottet vill peka på vikten av att denna strategi fortsätter att genomföras. Utskottet anser, i likhet med betänkande 2016/17:UU10, att EU-samarbetet har en viktig roll i att värna vår gemensamma säkerhet och att det är av central betydelse att försvara och stärka det europeiska samarbetet. Hot mot fred och säkerhet avvärjs i gemenskap och samverkan med andra stater och organisationer. slog vid sitt möte fast att behöver ta större ansvar för sin egen säkerhet och ställde sig bakom en ny ambitionsnivå för den gemensamma försvars- och säkerhetspolitiken. pågår flera olika processer för att stärka EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik, bl.a. genomförandet av den globala strategin, ett nytt försvarsforskningsprogram, en ny europeisk försvarsfond och ett permanent strukturerat samarbete. Utskottet stöder ambitionen att stärka den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken men understryker, i likhet med försvarsutskottets yttrande, att samarbetet ska vara mellanstatligt och att säkerhets- och försvarspolitiken är medlemsstaternas kompetensområde. Vidare bör samarbetet bidra till att stärka unionens sammanhållning. Utskottet instämmer även i vad försvarsutskottet anför om en effektiv och återhållsam budgetpolitik inom EU. Utskottet ställer sig positivt till att det pågår ett arbete med att förstärka såväl EU:s militära som civila krishanteringsinsatser. Utskottet konstaterar att har bidragit till samtliga civila och militära krishanteringsinsatser inom EU. Liksom i betänkande 2016/17:UU10 vill utskottet lyfta fram att dessa insatser är ett konkret uttryck för unionens vilja och förmåga att bidra till fred och säkerhet. En gemensam säkerhets- och försvarspolitik som omfattar en effektiv krishanteringsförmåga och förmår att hantera säkerheten både utanför och inom unionen är avgörande för en bibehållen säkerhetsordning i . presenterar i diskussionsunderlaget olika scenarier för hur den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken kan utvecklas men tar inte ställning för en specifik inriktning och lägger heller inte fram några konkreta förslag. Utskottet välkomnar att det förs en öppen debatt kring den framtida utvecklingen av EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik och framhåller att denna debatt bör vara så inkluderande som möjligt. Utskottet ser därför positivt på att regeringen har hållit ett s.k. EU-sakråd med berörda organisationer om frågorna. Utskottet avser att följa upp de konkreta förslag som denna diskussion utmynnar i och som faller inom utskottets beredningsområde. Utskottet instämmer även i övriga delar av försvarsutskottets yttrande 2017/18: FöU1y. Diskussionsunderlag om det europeiska försvarets framtid – motiveringen (M, C, L, KD) av (M), (M), (M), (M), (L), (KD) och (C). Utifrån det försämrade säkerhetsläget är frågan om det europeiska försvarets framtid alltmer viktig. säkerhet påverkas inte bara av den ryska aggressionen mot och annekteringen av . Det handlar också om framtiden för den transatlantiska länken mellan och och om sönderfallet i södra grannskap. Även utvecklingen i mer avlägsna delar av världen kommer i förlängningen att påverka säkerhet. Vad kan göra för att stärka säkerheten genom ett fördjupat och utökat samarbete är därför av största vikt. EU ska ta sig an de stora gränsöverskridande utmaningarna och kunna hantera många olika hot och risker. kan, och ska, vara drivande i att utveckla samarbetet på de områden där det finns uppenbara samarbets- och effektiviseringsvinster och där vi genom samarbete kan höja såväl våra enskilda försvarsförmågor som den EU-gemensamma försvarsförmågan. Regeringen bör vara mer proaktiv i arbetet med det europeiska försvaret än vad som varit fallet. har den kommit sent in i processen i ett läge när arbetet med det europeiska försvaret har tagit fart på allvar. Såväl samarbetet inom det permanenta strukturerade samarbetet (Pesco) som samarbetet när det gäller forskning och förmågor har tagit allt fastare form. Det är viktigt att påpeka att det europeiska försvarssamarbetet inte är ett självändamål. Till exempel ska det inte dubblera sådant som Nato redan gör. Sedan Natotoppmötet i 2016 finns det dock en gemensam deklaration från Nato och EU om hur de två organisationerna ömsesidigt ska stärka sitt strategiska partnerskap. Vi vill inte att EU bygger murar och stänger ute när de har lämnat unionen. Brittisk delaktighet i europeisk säkerhet är viktig även , inte minst för den transatlantiska länken. Vi är positiva till att EU utvecklas inom försvars- och säkerhetsområdet. Vi vill dock inte ge upp beslutsrätten över vårt nationella försvar. Vi vill inte se en gemensam EU-armé. Samarbetet bör i stället fördjupas på områden som t.ex. underrättelsearbete, cyber, gemensam förmågeutveckling, bättre insatsförmåga, lägesbilder och transportkapacitet, d.v.s. områden som är realistiska och fyller samarbetet med ett verkligt innehåll. Utvecklingen av det gemensamma försvaret ska heller inte innebära nya stora kostnader, utan resurser bör om möjligt i stället tas från andra budgetområden. Från Alliansens sida vill vi se möjligheterna och definiera hur , med våra perspektiv och vår historia, kan bidra till ett bättre europeiskt försvarssamarbete. Inte minst handlar det om hur intressen kan tillvaratas i det allt tätare samarbetet. Det finns en vilja hos de flesta länder att fördjupa och förstärka samarbetet, och många av strukturerna finns nu på plats. är det upp till de enskilda medlemsländerna att utnyttja den möjligheten. Då måste , och ytterst den , kunna peka ut relevanta prioriteringar för att vi ska kunna vara med och påverka. Inte minst är det av vikt att samarbetet inte utformas så att det missgynnar unionens små och medelstora länder eller så att den svenska försvarsindustrin missgynnas till förmån för t.ex. de stora medlemskapsländernas försvarsindustrier. Här gäller det att vara aktiv i ett tidigt skede och kunna bidra med ett reellt mervärde för att påverka utvecklingen i en önskvärd riktning. Diskussionsunderlag om det europeiska försvarets framtid – motiveringen (SD) av (SD) och (SD). bör vara mycket försiktigt med att delta i säkerhets- eller försvarssamarbeten inom ramarna för den europeiska unionen. De tre olika scenarier för vägen mot en säkerhets- och försvarsunion som kommissionen presenterar innehåller samtliga en väg mot mer överstatlighet och integrerade försvarsstrukturer. Även om både regeringen och utskottet understryker att säkerhets- och försvarspolitik är medlemsstaternas kompetensområde, d.v.s. ett mellanstatligt projekt, är det naivt att tro att vägen framåt inom EU kommer vara annat än i mer överstatlig riktning. Att bygga upp en EU-struktur för säkerhet och försvar är att bygga en dubblerande funktion till befintliga samarbeten, inklusive Nato. har de flesta utanför EU:s maktbyråkrati motsatt sig en dubblering, men har EU:s byråkrater haft framgångar förre president markerade en förändring när han talade inför 2013: ”EU bör införa ett gemensamt försvar och tala med en röst gentemot omvärlden.” (() ). Ett ännu större steg på vägen var när röstade för ett gemensamt EU-försvar med siffrorna 369–255 (). Ledamöterna från de svenska borgerliga allianspartierna röstade i den omröstningen för ett gemensamt EU-försvar, inkluderande ett militärt och fasta militära EU-strukturer. En förutsättning för att ska delta i EU:s säkerhets- eller försvarssamarbeten är att inga permanenta strukturer inrättas, som kan utvecklas i överstatlig riktning, Istället för att investera i olika parallella samarbeten är det bättre att satsa helt på befintliga strukturer. EU-alternativet lyfts fram som delvis mellanstatligt, men det är en illusion. Ett EU-försvar kan inte bli annat än överstatligt i det långa loppet. bör dessutom inte bidra till att militarisera EU. I stället bör söka regionala samarbeten, främst med . När det gäller försvarsindustrin är det viktigt att betona att svensk försvarsindustri effektivt hittar samarbetspartner på egen hand. bör vara hemmapart när vi exporterar försvarsmateriel. I exempelvis Gripenaffären med och den möjliga Gripenaffären med skulle det vara till skada för om det var EU som stod som säljare. Det vore ytterst illa om EU agerade koncernledning för medlemsländernas försvarsindustrier. Den europeiska försvarsfonden har en ”EU-ambitionsnivå” och flera industrikonsortier ska bildas runt projekt som stridsflyg eller stridsvagnar. Varje projekt ska ha en ”lead nation”, d.v.s. ett land som går i täten. Vad får det för betydelse för dem som inte är ”lead nation”? Här ska vi komma ihåg att EU-maskineriet länge har talat om att är för litet för att bygga stridsflyg, vilket vi bevisat motsatsen till. är fullt kompetent att bygga effektiva industrisamarbeten utan EU. Vi har en särskilt stark och viktig försvarsindustri, och vi har all anledning att sätta ned foten och stå emot EU:s maktbyråkrater. De politiska riktlinjer som ordförande tagit fram för ett gemensamt EU-försvar bör helt lämnas därhän och inte beslutas eller genomföras. ”Lissabonfördraget erbjuder medlemsländerna möjligheten att samordna sitt försvar i form av ett permanent strukturerat samarbete.” (Juncker, (2014) En ny start för EU. Politiska riktlinjer, kap. 9, s. 10). Juncker avslöjar sig ofta i sina utlåtanden om hur långtgående detta projekt är: ”Med en egen armé skulle kunna reagera mer trovärdigt på ett hot mot freden i en medlemsstat eller ett grannland” (). En sådan här långtgående strävan kan man inte vara med på delvis. Det vore mycket naivt att tro. Det är antingen eller. verkar förstå farorna, men väljer ändå att kliva ombord på . Det säger vi nej till. Diskussionsunderlag om det europeiska försvarets framtid (V) (V) anför: För är den militära alliansfriheten central. Det är genom en självständig utrikespolitik och en internationell trovärdighet vi har möjlighet att bygga säkerhet tillsammans med andra. I arbetet för en säkrare värld krävs en insikt om att framtidens hotbild är annorlunda än vad den varit historiskt. ska man vara försiktig med att måla upp en felaktig bild av det europeiska säkerhetsläget. är mycket kritiskt till en utveckling som innebär en ökad militarisering av EU och ett närmande till Nato. En sådan utveckling vore olycklig, inte minst ur ett säkerhetspolitiskt perspektiv. Vi ser hur starka krafter inom EU arbetar för att militarisera unionen. De utgörs framför allt av federalisterna i unionen som vill bygga ett militariserat . har tidigare intagit en kritisk inställning till militariseringen av EU. Vårt lands historia med av fred är unik och den militära alliansfriheten en central förklaring. ser därför med stor oro på hur regeringen tycks ändra position i denna fråga. Förteckning över granskade dokument Diskussionsunderlag om det europeiska försvarets framtid (KOM(2017) 315). yttrande 2017/18:FöU1y ska vi debattera det fjärde av de diskussionsunderlag som har tagit fram i anslutning till vitboken om EU:s framtid. handlar det om det europeiska försvarets framtid. Jag vill börja med att yrka bifall till vår alliansgemensamma motivreservation. Den värld vi lever i är orolig och i snabb förändring. Den nya administrationen i har signalerat en annan syn på sin roll i världen, och har beslutat att lämna EU och skakat om vår utrikes- och säkerhetspolitiska struktur. fortsätter problemen runt omkring oss att torna upp sig. Vi har illegala annektering av och destabiliserande agerande i östra - den ryska aggressionen. Dessa två händelser har rivit sönder den säkerhetsstruktur som har gällt i . Söder och sydost om - i och - pågår konflikter. Det pågår fortfarande en strid mot den internationella terrorismen i form av Daish, och vi ser att denna terrorism drabbar många av länder. Vi har också ett kärnvapenhot som är mer konkret . har vuxit sig starkare och fortsätter med sin aggressiva retorik och sina tester för att utveckla full kärnvapenförmåga. arbetar för att utöka sitt inflytande, och i och med den senaste partikongressen blev det tydligt att ser det som att man nu inleder en ny era där man också vill exportera sitt politiska system. Många av dessa hot och utmaningar är gränsöverskridande och kan i huvudsak, som vi ser det, bara lösas genom samarbete, inte minst vårt Europasamarbete. Vi behöver ett starkare EU-samarbete på en rad områden för att kunna möta de svårigheter vi står inför. Vi behöver ha en starkare gemensam röst inom utrikespolitiken och ett ännu djupare transatlantiskt samarbete. EU-samarbetet är således av stor betydelse för vår gemensamma säkerhet, och detta är något som vi delar med våra europeiska grannar. Då faller det sig naturligt att både försvara och stärka det europeiska samarbetet i allmänhet och det europeiska försvarssamarbetet i synnerhet. EU:s medlemsländer behöver fördjupa det försvarspolitiska samarbetet för att kunna hantera kriser och konflikter. Men vi tror inte att det i första hand är fler strukturer och institutioner som behövs utan framför allt ett mer effektivt samarbete. Den grund som man bör utgå ifrån är den globala strategi som EU tog fram och presenterade . Syftet med strategin är att stärka EU som global aktör, genom en sammanhållen vision för EU:s utrikesrelationer och en effektivare användning av de resurser som EU förfogar över.