bet · H401KU20d3 · 2017-01-01 00:00:00 — Regeringen kanske skulle ha tittat på det lite tidigare, eller vad säger statsministern? Det verkar ju som om personalsituationen är svår nästan oavbrutet. : Det är klart att jag blev uppmärksammad på detta tidigare – det är inte så att vi har börjat titta på detta. Vi har uppmärksammat det . Under , också under den förevarande regeringens tid, tillsköts mer resurser till departementet för att det behövdes. Det som dock blev skillnad /15 var att det då, som sagt var, kom hundratals ärenden helt plötsligt därför att länsstyrelserna var tvungna att fatta beslut års utgång. Så då blev det alltså en dramatisk ökning. Men det är klart, som jag sa tidigare, att både departementet och som helhet försöker att utveckla metoder och arbetssätt, tittar på möjliga omprioriteringar och skjuter till resurser där så behövs. Departementet har inkommit med äskanden om utökade resurser, och detta har vi tillgodosett. Man har fått mer resurser, och därutöver måste departementet inom sin ram avdela resurser. Ett problem som ibland också kan uppstå eftersom det är ganska komplexa och svåra ärenden är att rekryteringen inte alltid är helt lätt. Man måste ha rätt person på rätt plats, med rätt kompetens, helt enkelt. Vi tittar också nu annorlunda än förut på den så kallade ärendebalansen och går igenom den med alla expeditionschefer för att se vad vi kan göra ytterligare för att effektivisera handläggningen, utan att ge avkall på rättssäkerheten. (S): Herr ordförande! Tack, statsministern, för en klargörande föredragning! Nya strandskyddsregler infördes alltså 2009, och i samband med att lagändringarna trädde i kraft fick länsstyrelserna i uppdrag av dåvarande regering att se över och fatta beslut om utvidgade strandskyddsområden i det egna länet. Detta skulle genomföras fram till . Av KU:s granskning har det framgått att det från departementets sida var förväntat att denna översyn skulle leda till en ökad, mycket omfattande ärendehantering. Detta visade sig också bli fallet, precis som har framgått här. I ljuset av detta skulle jag vilja fråga vad hade gjort för att förekomma problem, det vill säga långa handläggningstider, med anledning av just den förväntade omfattande ärendehanteringen. Vilka förberedelser hade man gjort för att hantera den förväntade ökningen och risken för ökade handläggningstider? Vilka förstärkningar gjordes senare, , när den ökade ärendemängden var ett faktum? När det gäller detaljer, exakt hur många och så, får jag hänvisa till departementet, som vet exakt hur många man har anställt. Det har också varit visstidsanställningar och tillsvidareanställningar, och detta kan departementet bättre i detalj. Däremot har det , som jag sa tidigare, tillförts resurser. Den här enheten, miljöprövningsenheten, var ju borta ett tag i men inrättades . Sedan konstaterade till exempel redan i betänkandet 2013/14 att det tar , helt enkelt. Sedan har regeringen successivt fattat beslut om att tillskjuta resurser under ett flertal år, och så har också denna regering gjort. När den typen av äskanden har kommit har vi tillgodosett dem så att man har fått mer resurser. går departementet igenom hur man kan effektivisera handläggningen, och som helhet har också en diskussion med alla departement, inklusive detta, om dessa ärenden och hur vi kan effektivisera det. (S): Tack för detta svar! Jag skulle vilja ställa en följdfråga apropå vad som gjordes i samband med beslutet om en översyn av dessa utvidgade strandskyddsärenden, vilket också togs upp här. Granskningen har ju visat att en organisationsförändring skedde på efter lagändringen och innan översynen avslutats. Det var det som nämndes här: Den ansvariga enheten på , som hanterade handläggningen av dessa förvaltningsärenden, avvecklades 2011. Detta skedde i samband med någon typ av omorganisation. Enheten ska vad vi förstår ha återinrättats . Kan något sägas om denna omorganisation 2011 och det faktum att dessa mycket viktiga uppgifter verkar ha flyttats runt under vad som framstår som en rätt märkligt vald tidsperiod? Hur har det påverkat arbetssituationen och förmågan för att hantera detta? Vilken enhet hanterar dessa saker nu? Speciellt vid tiden innan jag tillträdde som statsminister kan jag inte redogöra för de detaljerna. På detaljnivå är det fortfarande departementet som är bäst på att svara på hur det ser ut. Det är i första hand en omprioritering inom departementet, och det styr respektive departement och departementschef. Det är deras beslut hur man använder tilldelade resurser. Det är i första hand det, och i andra hand: Om man behöver tillföra resurser får vi ett äskande på det till Statsrådsberedningen. Det är det vi har tillgodosett. När man har kommit med beskedet att man behöver mer resurser har vi tillfört mer resurser. Exakt hur många det är på heltid eller tills vidare eller visstid kan departementet bättre svara på. (SD): Egentligen är ju utredningsläget ganska gott även i detta ärende. Det finns en oomtvistad beskrivning av sakförhållandena, och vi har tagit del av försöken att förklara hur det har kunnat bli som det har blivit. Precis som tidigare nämnts här är det inte första gången vi har uppe denna typ av frågor om långsam handläggning av strandskyddsärenden. Jag sitter och funderar kring en fråga. Det talas mycket om att det är hög arbetsbelastning, komplicerade ärenden och bristfälliga resurser. Så kan det säkert vara. har det också konstaterats att regeringen har det övergripande ansvaret att säkerställa att resurserna är tillräckliga och att verksamheten fungerar tillfredsställande. Men när det gäller konkreta åtgärder vet jag inte om vi har sett så mycket av det. Det närmaste vi har sett någon form av konkret åtgärd från regeringen när det handlar om att komma till rätta med långsamma och långa handläggningstider är, tycker jag, ett förslag till ny förvaltningslag, där man har för avsikt att begränsa och införa en tidsrymd som underinstanserna och förstainstanserna förväntas klara av sina ärenden på. Annars kan domstol vara att vänta. har jag förstått att det inom finns en ambition att klara av av dessa ärenden . Då blir min fråga varför man har en lägre ambitionsnivå inom än man önskar ålägga sina underliggande förstainstanser. Eller jag kanske ska fråga så här: Är statsministern beredd att göra ett åtagande om att man ska ha samma ambitiösa målsättning inom för att avgöra ärenden inom samma tidsrymd som man vill ålägga sina underinstanser? Då kanske vi slipper se just den här typen av frågeställningar i KU igen. : Herr ordförande! Jag tänker inte kommentera den kommande förvaltningslag som diskuteras. Den bereds här. I svaret från departementet kan vi konstatera att av enhetens samtliga ärenden ska avgöras ; det är målsättningen på det departementet. Det är departementets målsättning, helt enkelt. Jag tänker inte förhålla mig till kommande förvaltningslag – den får vi ta då, när den kommer. (SD): KU har ju tidigare uttalat hur viktigt det är att just överklagandeärenden hanteras skyndsamt på grund av att de redan har gått i långbänk en vända i tidigare instanser. Finns det då inte skäl att höja ambitionsnivån något och verkligen försöka leda och föregå med gott exempel? : Det finns alltid skäl att höja ambitionsnivån, och det arbetar vi med kontinuerligt. Vi ser över det departement för departement, som jag sa, men Statsrådsberedningen ser också över det i samråd med departementen. Hur ser ärendebalansen ut, och vad kan göras för att effektivisera och förkorta handläggningstiden? Den ambitionen måste man alltid ha. Man får i det här fallet också ha viss förståelse för att det normalt sett kommer några enstaka fall och kom 100. Även om man kunde förutse ärendemängden – den kommer att öka eftersom lagstiftningen är omgjord och kommer att kräva fler ärenden – var komplexiteten hos ärendena svår att förutse. Som jag sa: När man från departementets sida tar emot ärendena men också måste ta interimistiska beslut tidigare och inhibitionsbeslut måste alla ärenden av den typen få förtur, helt enkelt, för så ser reglerna ut. Det finns andra skäl till att tiden blev så här lång, men det är ingen tvekan om att både departementet – det aktuella departementet, Miljö- och – liksom i sin helhet arbetar på att se till att vi kan effektivisera handläggningen så mycket vi kan utan att ge avkall på rättssäkerheten. (MP): Herr ordförande! Ja, vi har ju som flera har varit inne på tidigare lyft frågan om det här med långa handläggningstider och frågorna om strandskyddsärenden. Jag tänkte höra: När var det senast som departementet fick utökade resurser? Jag ska inte fråga om det ligger yrkanden på att fortsatt utöka dem, men finns det sådana tankar på att man kommer att behöva strama upp ytterligare framöver? : Herr ordförande! Inför tillfördes det ytterligare resurser, så den nivån kvarstår. har både departementet som sådant och i sin helhet att jobba med att effektivisera ärenden, så i den mån vi har fått förfrågningar om ytterligare resurser har vi också tillgodosett med ytterligare resurser. Däremot vill jag inte i detalj svara på exakt hur många det innebär på heltid, deltid, tills vidare eller visstid. (C): Det står i det svar vi fick från att miljöministern och statsministern känner till situationen vid den aktuella enheten och de handläggningstider som råder. Det framgår också i det svaret att ytterligare förstärkningar avseende ärendehantering kommer att ske . Statsministern svarade just att förstärkningar skulle komma att ske . Statsministern svarade just att förstärkningar skedde 2016. Men när det gäller förstärkningarna som utlovades , vad har skett och vilka är de aktuella handläggningstiderna? Har statsministern med sig något besked om den aktuella situationen? : Vad gäller 2017 är det departementet som har sagt att man avser att rekrytera. Den rekryteringen är, vad jag är informerad, ännu inte gjord. Men man avser att rekrytera ytterligare en person 2017. Sedan är det ju så, precis som sägs här, att som statsminister får jag reda på – naturligtvis i samband med utskottets granskning – att här är det långa handläggningstider. Det finns klagomål på det. Vi ser över det, och det är därför det har tillförts resurser. Dessutom förbereddes vi på en fråga. Vi hade en utfrågning på statsministerns frågestund där vi också uppmärksammade det här – att den här frågan mycket väl kan komma, av naturliga skäl. Det blir jag alltså uppdaterad om, och det är därför vi när vi får en förfrågan om resursförstärkning har tillgodosett det. (V): Herr ordförande! Det blev lite otydligt för mig här hur resultatet av de här förstärkningarna har blivit. Statsministern nämnde tidigare att man har gått igenom ärendebalanserna. Vi har också fått besked om att det anställdes en person och sedan om det här som kom upp igen med omprioriteringar inom enheten så att ytterligare personer kan arbeta med strandskyddsfrågorna. Men jag har inte uppfattat att vi har fått något svar på om det här gett någon effekt. Har handläggningstiderna minskat? Vad visade den ärendebalansgenomgång som gjordes? : Att det har tillförts resurser, det står klart. Men vad gäller detaljerna för dem är departementet som sagt bättre skickat att svara på exakt hur de har utnyttjats. Det är de som får avdela resurserna och använda dem på bästa sätt. Den genomsnittliga handläggningstiden är och , enligt departementet – för att vara riktigt noga . Det är ju inte i enlighet med målsättningen, nej, men enligt den information jag har fått har den förkortats. Det går åt rätt håll, men det är en bit kvar till . (L): Tack så mycket, statsministern, för redogörelsen! KU har ju uppmärksammat handläggningstiden för förvaltningsärenden väldigt frekvent, tyvärr, särskilt vad gäller fall som drabbar enskilda. JO:s ämbetsmannaberättelse är ganska sorglig läsning. Man tar upp adoptionsfall som tar väldigt att hantera och föräldrafrågor, Kriminalvården och naturligtvis också strandskyddet, som har långa handläggningstider. Det drabbar enskilda – väldigt hårt, skulle jag vilja påstå. Statsministern sa i sitt inledningsanförande att han är övertygad om att verksamheten sköts på bästa sätt. ser vi att man kanske inte rimligen kan dra slutsatsen att det har skötts på bästa sätt. I ljuset av alla långa överklaganden och långa handläggningstider, vad har statsministern gjort för att garantera just medborgarnas skydd mot överdrivet långa ärendehanteringar? ska ju arbeta för att ärenden ska handläggas så snabbt och effektivt som möjligt utan att ge efterkall på rättssäkerheten. Det här var ett ovanligt komplext ärende därför att det gällde strandskyddet för hela och det fanns ovanligt många överklaganden. Det blev också så att några gick tillbaka till , som fattade ett nytt beslut. Då överklagades det. Så kom det en fråga om inhibition, och så kom det en fråga om interimistiskt yrkande och så vidare. Det som då åligger departementet som sådant är att se hur man kan fördela om sina resurser och möjligtvis omprioritera inom den verksamheten. Det andra är för som helhet, och där har jag naturligtvis det övergripande ansvaret för att se till att det finns resurser. När frågan kom om mer resurser tillförde vi mer resurser. Så har vi gjort under . Det gjorde också den förutvarande regeringen. Man har successivt tillskjutit resurser. Men den här situationen var ganska extrem. Från några enstaka ärenden till 100 blev det en stor ansamling av ärenden . Departementet har försökt beta av dem så fort och effektivt det kan gå, och från Statsrådsberedningen har vi tillfört mer resurser. (L): Som min kollega var inne på tidigare kunde man kanske ha förutsett att det skulle anhopas ärendefall just . Förekom det aldrig några diskussioner om att man skulle förebygga den här anhopningen och se till att tillsätta resurser innan man redan hade en propp i systemet, så att säga? : Ja, man kunde ha förutsett mängden, men komplexiteten har man sagt på departementet att man inte kunde förutse. Komplexiteten med de olika överklagandena, det som handlar om interimistiska beslut och så vidare kunde man däremot inte förutse. Man har försökt göra så gott som möjligt med att omprioritera och tillföra resurser för att ha en så snabb handläggning som möjligt. (L): ska jag inte be statsministern att sia om framtiden, men är det statsministerns övertygelse att vi nu har tillräckligt med resurser och att man har förutsett den här komplexiteten, som eventuellt kan drabba verksamheten igen? Eller kommer det att bli den här typen av brandkårsutryckningar även i fortsättningen? : arbetar efter bästa förmåga för att vi ska ha adekvata resurser. Jag kan aldrig förutse alla situationer som kan uppstå. Det finns ingen som kan garantera det. Men vi arbetar efter bästa förmåga för att ha så korta handläggningstider som möjligt. Det är också därför vi skjuter till resurser. När vi fått en förfrågan om mer resurser har vi skjutit till mer resurser. Skånberg (KD): Ordförande! Tack, statsministern, för svaren så här långt! Det jag har hört statsministern säga är att ambitionen är att behandla ärenden så snabbt som möjligt. Med jämna mellanrum har genomgångar för att säkerställa detta. Det har uppmärksammats . Vi har tillfört resurser. Under ett flertal år har det beslutats att tillskjuta nya resurser. Och så säger statsministern: gör så mycket vi kan göra utan att ge avkall på rättssäkerheten. I förra replikskiftet sa han: arbetar efter bästa förmåga. Finns det några skäl att tro att statsministern kommer att kunna korta handläggningstiderna om detta är ”efter bästa förmåga”? : Herr ordförande! Om det kommer 100 ärenden till en enhet som normalt får några enstaka ärenden och de 100 ärendena är komplexa, då gäller det naturligtvis att försöka omprioritera så gott det går och fördela om inom departementet. I det fall man behöver mer resurser har vi tillgodosett det. Man har fått mer resurser. Men det är inte alltid lätt att rekrytera precis rätt personer. Det här är inga ärenden som vem som helst kan handlägga, utan det måste till en viss kompetens. Därför har departementet försökt att rekrytera så snabbt det går och organisera om och prioritera om, och vi har fört till resurser. Utgår vi från att vi inte har tillskott av 100 ärenden utan kommer tillbaka till ett mer normalt inflöde, då utgår vi också från att handläggningstiden kan förkortas. Den ska förkortas, för departementet självt har en tydlig målsättning vad man vill ned till. Då är det naturligtvis den målsättningen som gäller. Skånberg (KD): Ordförande! Så utfästelsen att arbetar efter bästa förmåga och att gör så mycket som kan göra skulle vara tillräcklig för att det här problemet, som har kvarstått och som KU har påtalat, nu ska bli löst? : Jag kan inte ha någon annan ambition, herr ordförande. Det är klart att vi måste se till att ha så korta handläggningstider som möjligt på dessa ärenden. Det är målsättningen. Det är vad arbetar efter, självklart, och därför pågår det en dialog. I det här departementets fall har man som jag sa regelbundna möten, sammanträden, för att se vad man kan göra för att förkorta. Man diskuterade förslag att gå på de enkla ärendena först, att de skulle komma allra först så att man blev av med den delen av ärendestocken, ärendebalansen, men konstaterade att de ärendena – alltså enkla ärenden – är så pass få att det inte gör någon större skillnad. Ärendena är ofta komplicerade när de kommer till departementet. Där har den arbetsmetoden prövats och man gör det man kan, men det blir inte så mycket, så stor förändring, som man kanske hade kunnat förutse. Det prövas , och så måste det vara. Man måste försöka förbättra och förkorta handläggningstiden. Det finns ingen anledning för att handlägga ärenden än vad som är absolut nödvändigt. Ordföranden: Det var första rundan med frågor. Frågan är om det finns ytterligare frågor från ledamöterna. (S): Det har ju framgått väldigt tydligt här att extra resurser har kommit den här enheten till del , under den här regeringen. Vad jag har förstår har det också getts under tidigare regering. Jag vill följa upp vad var inne på angående att försöka förekomma de här bekymren. Jag förstår att det kan vara svårt för statsministern att svara på eftersom det var under tidigare regering som det här beslutet fattades. Men enligt KU:s granskning har det ju framkommit att man inte förutsåg det här. Man förutsåg en ökande ärendemängd, men det möttes inte upp med tillräckliga resurser. har sagt att man inte såg bekymren med inhibition. Jag förstår som sagt att det här är något från en tidigare regering. Men vad lär av detta nu i liknande situationer? Jag tror att alla kan vara överens om att det är viktigt att lära av det som har skett vid liknande situationer. Kan statsministern säga något om det? : Det pågår kontinuerligt inom departementet och i som helhet en dialog om vad man kan dra för slutsatser och vad man kan lära av tidigare situationer, och även här måste man naturligtvis kunna göra det. Enligt departementet kunde man nog förutse att ärendemängden skulle öka, men det var komplexiteten som enligt departementet var svår att förutse. Alla slutsatser som vi kan dra ska naturligtvis dras. Därför går vi tillsammans med expeditionscheferna i departementen regelbundet igenom hur ärendebalanserna ser ut. Utifrån det får vi naturligtvis effektivisera handläggningen så mycket som det går. Ordföranden: Jag skulle vilja ställa en fråga till statsministern. Detta handlar ju ytterst om statsministerns förmåga att leda och organisera på ett sätt som gör att är ett stöd för regeringens politiska arbete, men också att fungerar som stöd för regeringen i regeringens egenskap av högsta förvaltningsmyndighet. En regering har ju både politiska och förvaltningsrättsliga uppgifter. Då vill jag fråga om förvaltningsuppgifterna har prioriterats tillräckligt högt. Det kan ju vara lätt, kan man tänka, att regeringen fokuserar på sitt politiska arbete med att styra riket och inte tillräckligt uppmärksammar sin roll som högsta förvaltningsmyndighet i ett antal ärendekategorier. Anser statsministern att detta arbete har fått tillräcklig prioritet? Och säger detta utfall något om statsministerns förmåga att leda och organisera en komplex verksamhet? : Herr ordförande! Det är klart att vårt sätt att hantera förvaltningsärenden är uppe till diskussion, för som jag sa ska vi eftersträva att bli så effektiva och snabba som möjligt utan att göra avkall på rättssäkerheten. Som jag har svarat vid ett antal tillfällen här pågår en diskussion i det berörda ärendet för det berörda departementet om vad man kan göra annorlunda. Man prövade också förslag om att försöka beta av enkla ärenden i början, men det gav inte så mycket eftersom det kommer så få ärenden av den karaktären. Vi för också regelbundet diskussioner i i sin helhet, exempelvis när vi går igenom ärendebalanserna med respektive expeditionschef, om hur vi kan förenkla, förbättra och effektivisera handläggningen. Detta är naturligtvis en viktig del av arbete. Jag är chef för och har det övergripande ansvaret, och i detta ligger att det finns rutiner och arbetssätt som gör att vi gör förbättringar. Detta förbättringsarbete pågår inom departementen. Därutöver är det naturligtvis ytterst mitt ansvar att se till att det finns ändamålsenliga resurser. I det fall som granskas har vi fått en förfrågan om mer resurser, och vi har tillfört mer resurser. Ordföranden: är vi klara med granskningsärende 23. Ordföranden: går in på dagens sista ärende, granskningsärende 33, Migrationsministerns samråd med angående svensk ståndpunkt rörande kommissionens meddelande ”En reform av det gemensamma asylsystemet och ökade möjligheter till laglig inresa till ”. : Herr ordförande och ärade ledamöter! Detta ärende rör regeringens skyldighet att informera och samråda med om arbetet i Europeiska unionen, och jag och regeringen i sin helhet är naturligtvis angelägna om att regeringen ska fullgöra denna skyldighet mot . Det nu aktuella ärendet gäller frågan om justitie- och migrationsministerns samråd med inför ett rådsmöte. Som regeringschef och chef för har jag det övergripande ansvaret för regeringens och arbete. Det innebär att jag bland annat ansvarar för att har riktlinjer och rutiner för att kunna följa regeringens informations- och samrådsskyldighet gentemot . har också utarbetats rutiner för att säkerställa samspelet med . De har tagits fram efter samråd med kammarkansli och . Dessutom beaktar regeringen löpande uttalande när det gäller regeringens informations- och samrådsskyldighet. Från min utgångspunkt finns alltså en väl fungerande ordning för hur regeringens informations- och samrådsskyldighet mot ska fullgöras. har i det skriftliga svaret till utskottet svarat på frågor, och justitie- och migrationsministern har också varit här och svarat på frågor i ärendet. Justitie- och migrationsministern har redovisat att de ståndpunkter han framförde vid den aktuella lunchdiskussionen var förankrade i socialförsäkringsutskottet och i . Regeringen har därmed fullgjort sin informations- och samrådsskyldighet. Därmed, herr ordförande, är jag beredd att svara på utskottets frågor. (M): Herr ordförande! Jag tackar statsministern för inledningen. Ärendet handlar om ett samråd som ägde rum . Vid samrådet skulle man diskutera ett meddelande från kommissionen. Meddelandet bestod av två delar. Den första delen avsåg gemensamma asylregler och den andra delen avsåg lagliga vägar för inresa till . Efter samrådet i togs det fram ståndpunkter när det gällde del ett. markerades tydligt, både skriftligen och muntligen, att det inte fanns skäl att ta fram ståndpunkter i del 2, eftersom den inte skulle upp till diskussion vid rådsmötet. Vad som sedan hände var att detta ärende lyftes bort från det formella rådsmötet och i stället förlades till en lunchdiskussion. Min fråga till statsministern är om statsministern anser att det som framförs vid informella möten, till exempel lunchdiskussioner, ska vara förankrat i . : Ja, det anser jag, och det anser också övriga regeringen.