bet · H401JuU19 · 2017-03-24 00:00:00 — Kriminalvården utgår (s. 44) från barnperspektivet och , bl.a. genom särskilda barnombud som ser till att det lokala verksamhetsstället arbetar i enlighet med . Barnperspektivet finns även med i kursplanen för grund- och fortbildning samt utgör en del i föräldragruppledarutbildningen för klienter. Av Kriminalvårdens webbplats framgår att alla Kriminalvårdens häkten, anstalter och frivårdskontor har minst ett barnombud. Ett barnombud ger stöd till barn till intagna och dess föräldrar, informerar om frivilligorganisationer, verkar för att besökande barn bemöts vänligt och tryggt och ser till att besöksrum, besökslägenheter och väntrum är anpassade. Av 3 kap. 2 § fängelselagen framgår att en intagen är skyldig att utföra eller delta i den sysselsättning som anvisas honom eller henne. Av andra stycket i samma bestämmelse framgår att en intagen som uppbär ålderspension enligt socialförsäkringsbalken inte får åläggas någon sysselsättning och att en intagen som har beviljats sjukersättning eller aktivitetsersättning enligt samma balk får åläggas sysselsättning bara av den art och den omfattning som kan anses lämplig för honom eller henne. Av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 31) framgår att sysselsättningsgraden låg på , vilket är i nivå med . Deltagande i behandlingsprogram utgör av sysselsättningstiden på anstalt och är även en behandlingsinsats inom frivården. I årsredovisningen anges att en intagen bör erbjudas 30–40 timmars sysselsättning . De flesta anstalter erbjuder . Sysselsättningen ska utformas utifrån den intagnes behov och syfta till att den intagne ska få arbetsträna, erhålla nya kunskaper och färdigheter samt förbereda sig för att själv kunna försörja sig. Som framgår ovan ska en verkställighetsplan upprättas för de personer som är intagna i kriminalvårdsanstalt. Verkställighetsplanen består av två delar: utredning och plan. Planeringen görs enligt uppgift från av Kriminalvårdens personal tillsammans med den intagne. Utskottet ser inte skäl att ställa sig bakom ett tillkännagivande om att verkställighetsplanen ska godkännas av den intagne tillsammans med Kriminalvården. Utskottet avstyrker därmed motion 2016/17:730 (V) yrkande 1. I Kriminalvårdens regleringsbrev anges att myndigheten ska redovisa på vilket sätt man arbetar för att uppmärksamma frågor om mänskliga rättigheter samt förebygga och motverka diskriminering. Som framgår ovan finns inom en plan för jämställdhetsintegrering. Vidare är hbtq-personers situation uppmärksammad. Utskottet anser därför inte att det tillkännagivande som efterfrågas i motion 2016/17:730 (V) yrkande 7 är nödvändigt. Utskottet avstyrker yrkandet. Utskottet konstaterar att även frågan om tillgänglighet inom är uppmärksammad och avstyrker därför motion 2015/16:55 (V) yrkande 4 om att regeringen ska lämna ett uppdrag till en lämplig myndighet att tillsammans med funktionshindersorganisationerna kartlägga hur tillgängligheten inom kriminalvården ser ut samt lämna förslag på nödvändiga åtgärder. Som framgår ovan pågår föräldrastödjande verksamhet inom . Vidare finns barnombud på alla häkten, anstalter och frivårdskontor. Utskottet ser därför inte heller skäl för det tillkännagivande som efterfrågas i motion 2016/17:628 (S) och avstyrker även detta motionsyrkande. Utskottet konstaterar att de som är intagna i anstalt är skyldiga att utföra eller delta i den sysselsättning som anvisas honom eller henne. Utskottet ser inte skäl att ställa sig bakom tillkännagivanden om att göra samhällstjänst till regel för samtliga fängelsedömda och om åtgärder mot de som döms till fängelse men som vägrar att utföra samhällstjänst. Utskottet avstyrker därmed motion 2016/17:2436 (SD) yrkandena 1 och 2. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att säkerställa Kriminalvårdens arbete mot våldsbejakande extremism och tillkännager detta för regeringen. Jämför reservation 15 (S, MP, V). I motion 2016/17:3232 av m.fl. (M) yrkande 10 begärs en skyndsam uppföljning och implementering av den kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga våldsbejakande extremism hos kriminalvårdens klienter som Kriminalvården gjort efter uppdrag från regeringen. Motionärerna anför att verksamma åtgärder måste sättas in för att förhindra radikalisering inom kriminalvården men också för att hantera de individer som är frihetsberövade och är inne i en radikaliseringsprocess eller redan har tillägnat sig en våldsbejakande uppfattning. I motion 2016/17:3287 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 7 begärs att arbetet med att upptäcka och motverka radikalisering på anstalterna ska prioriteras. Motionärerna anför att man även bör ta fram vetenskapligt validerade motåtgärder som kan sättas in när man identifierat en person som kan vara sårbar för radikaliseringsförsök, eller som är inne i en radikali-seringsprocess. I motion 2016/17:1534 av m.fl. (KD) yrkande 4 begärs en uppföljning och intensifiering av arbetet med att motverka radikalisering. Uppdrag till Kriminalvården att kartlägga metoder och arbetssätt för att stärka arbetet mot våldsbejakande extremism Regeringen beslutade att ge Kriminalvården i uppdrag att göra en kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga våldsbejakande extremism hos kriminalvårdens klienter (Ju2015/05232/). Kartläggningen skulle även omfatta metoder och arbetssätt som kan användas i arbetet med de klienter som redan är anslutna eller på annat sätt har koppling till våldsbejakande extremistiska grupper. I genomförandet av uppdraget skulle Kriminalvården samråda med den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism (Ju2014:18), , , , och samt med relevanta organisationer i det civila samhället. Kriminalvården lämnade en redovisning av uppdraget i rapporten i Kriminalvården. Redovisningen innehåller en kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga radikalisering mot våldsbejakande extremism hos klienter i kriminalvården. Av redovisningen framgår hur Kriminalvården kommer att sprida relevanta arbetssätt och metoder inom myndigheten. Av redovisningen framgår också att Kriminalvården bedömer att klienter som redan är anslutna, eller på annat sätt har kopplingar till våldsbejakande extremistiska grupper, förekommer i relativt begränsad omfattning. En mindre ökning av redan radikaliserade individer som kommit in i kriminalvårdens miljö har noterats . Myndigheten bedömer emellertid att risken för religiös och politisk radikalisering som leder till våldsbejakande extremism för straffverkställigheten är fortsatt låg. I ovan nämnda redovisning anges bl.a. följande: Kriminalvården speglar dock samhället i stort, händelser i omvärlden och samhället påverkar även kriminalvårdens miljö. Omfattningen av antalet resande från som väljer att ansluta sig till väpnade extremist- och terroristgrupper i utlandet, den lag om förbud mot terrorresor som trädde i kraft i kombination med den ökande aktiviteten inom de höger- och vänsterextrema miljöerna kan sannolikt leda till en ökning av klienter som är anslutna eller på annat sätt har koppling till extremistiska grupper. Kriminalvården kommer i så fall att i större utsträckning både hantera dessa individer/nätverk och begränsa dem. Därmed finns även en risk att medarbetare utsätts för hot, våld och otillåten påverkan i större utsträckning. Utvecklingen har inneburit att Kriminalvården tagit frågan på stort allvar och området är prioriterat. Målet är att bidra till samhällets arbete att värna demokratin mot våldsbejakande extremism samt att utveckla och anpassa myndighetens metoder och arbetssätt så att de bättre möter de krav som ställs för att hantera dessa individer. Av Kriminalvårdens redovisning framgår att möjligheten att integrera ett förebyggande arbete mot våldsbejakande extremism i myndighetens existerande strukturer är god. För att detta ska kunna uppnås framhåller Kriminalvården att det är nödvändigt att myndighetens personal får en förhöjd medvetenhet om och förståelse för våldsbejakande extremism. Kriminalvården lyfter därför behovet av att utveckla och implementera utbildningsinsatser för personalen som en angelägen åtgärd. Därutöver framhåller myndigheten ytterligare ett antal förslag för att stärka sitt förebyggande arbete, bl.a. att kvalitetssäkra processen när man anlitar trosföreträdare, att utreda behovet av utökad kunskap och expertis inom områden som religionsvetenskap och sociologi och att fortsätta utveckla arbetet med extern samverkan. Den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism beslutade regeringen om att utvidga och förlänga uppdraget till den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism (dir. 2016:43). Enligt tilläggsdirektivet ska samordnaren fortsätta stärka och stödja samverkan mellan myndigheter, kommuner och organisationer på nationell, regional och lokal nivå i arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Samordnaren ska därutöver bl.a. vidareutveckla och fördjupa det kunskapsbaserade förebyggande arbetet, fortsätta pilotverksamheten med en nationell stödtelefon för information, råd och stöd om våldsbejakande extremism, utföra analyser och föreslå hur det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism bör samordnas och organiseras nationellt . Vidare förlängdes utredningstiden till . lämnade den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism delbetänkandet demokratin mot våldsbejakande extremism (SOU 2016:92). Utredningen föreslår bl.a. att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ska ta över samordningsuppdraget att värna demokratin mot våldsbejakande extremism och att länsstyrelserna får en roll som länsvisa samordnare gentemot kommunerna. Nya uppdrag till myndigheter för arbete mot våldsbejakande extremism Regeringen beslutade om fyra nya uppdrag till olika myndigheter för att stärka arbetet mot våldsbejakande extremism. Berörda myndigheter är , , Social-styrelsen och Kriminalvården. Regeringens uppdrag till Kriminalvården innebär att myndigheten ska utveckla och långsiktigt förankra arbetet inom myndigheten mot våldsbejakande extremism (Ju2016/06988/). Arbetet ska bygga vidare på de behov som myndigheten identifierade i sin kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga våldsbejakande extremism hos kriminalvårdens klienter. I uppdraget ska Kriminalvården samråda med bl.a. den nationella samordnaren för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Eftersom genomförandet av uppdraget kan kräva internationell expertis samt kunskap om specifika frågor från olika forskningsfält ska Kriminalvården vid behov även samverka med andra relevanta aktörer och forskare i och utomlands. Uppdraget ska redovisas till . Kriminalvården ska även lämna en delredovisning där det ska framgå vilka åtgärder som myndigheten vidtagit dittills. I årsredovisningen (s. 54 f.) anges att en nationell handlingsplan ska tas fram i syfte att bygga vidare på de utvecklingsbehov som Kriminalvården bedömer vara relevanta utifrån kartläggningen. Handlingsplanen ska skapa en tydlighet i hanteringen av myndighetens åtgärder mot våldsbejakande extremism genom att identifiera utvecklingsområden samt mål, mått, aktiviteter och tidplaner för dessa. Utskottet har vid beredningen av allmänna motioner /16 behandlat ett motionsyrkande om att Kriminalvården ska utöka och stärka sitt arbete mot radikalisering i fängelser (bet. 2015/16:JuU21 s. 28). Utskottet avstyrkte yrkandet och hänvisade till det uppdrag som regeringen gett till Kriminalvården att kartlägga metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga våldsbejakande extremism. följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:174). Det finns internationellt ett antal exempel på att personer som begått islamistiskt motiverade terrordåd med stor sannolikhet har radikaliserats i fängelsemiljö, i samband med att de avtjänat straff för vanlig brottslighet. Det är därför mycket viktigt att Kriminalvården bedriver ett aktivt arbete för att motverka radikalisering av personer som är intagna på anstalt eller hanteras inom frivården. Som framgår ovan presenterade Kriminalvården rapporten i Kriminalvården – Redovisning av regeringens uppdrag att kartlägga metoder och arbetssätt för att stärka arbetet mot våldsbejakande extremism i Kriminalvården. Rapporten visar att det pågår ett arbete för att upptäcka och motverka radikalisering, men också att mycket återstår att göra. Vidare konstateras att det inte finns någon forskning specifikt på förekomst av radikalisering och våldsbejakande extremism i svensk kriminalvård. Det framstår som angeläget att sådan forskning kommer till stånd. Det framstår även som angeläget att Kriminalvården bedriver ett fortsatt utvecklingsarbete på detta område och då noga överväger om det finns behov av att utarbeta riskbedömningsinstrument och vilka risker som i så fall ska identifieras. Det räcker inte med att enbart identifiera personer som löper risk att radikaliseras. Man bör även utarbeta vetenskapligt validerade motåtgärder som ska sättas in, när man identifierat en individ som kan vara sårbar för radikaliseringsförsök eller som är inne i en radikaliseringsprocess. Det är också viktigt att varje religiös företrädare som Kriminalvården samarbetar med granskas noga i förväg med hjälp av expertis som inte är knuten till det aktuella samfundet. Utskottet ser positivt på de nya uppdrag som regeringen gett myndigheter för att stärka arbetet mot våldsbejakande extremism. Enligt utskottets uppfattning är det angeläget att regeringen ser till att Kriminalvården skyndsamt följer upp och implementerar den ovan nämnda kartläggningen av metoder och arbetssätt. Det är också angeläget att regeringen är pådrivande och vidtar åtgärder för att säkerställa att Kriminalvården genomför och prioriterar ett arbete med denna inriktning. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed bifaller utskottet motionerna 2016/17:3232 (M) yrkande 10, 2016/17:3287 (M, C, L, KD) yrkande 7 och 2016/17:1534 (KD) yrkande 4. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden bl.a. om att avskaffa villkorlig frigivning för återfallskriminella, möjlighet att senarelägga villkorlig frigivning och att avskaffa villkorlig frigivning. Jämför reservationerna 16 (M, SD) och 17 (KD). I motion 2016/17:3230 av m.fl. (M) yrkande 6 begärs att villkorlig frigivning inte ska ges till den som återfaller i brott. I motion 2016/17:709 av (M) yrkas om att se över möjligheten att avskaffa villkorlig frigivning för återfallskriminella. Motionären anför att en person som upprepat återfaller i brottslighet och döms till frihetsberövande påföljd inte bör ha samma möjlighet till villkorlig frigivning som den som första gången döms till en sådan påföljd. I motion 2016/17:2713 av och (båda M) begärs att bestämmelserna om villkorlig frigivning ska ändras och att huvudregeln ska vara att den fulla strafftiden ska avtjänas i fängelse. Villkorlig frigivning bör enligt motionärerna endast komma i fråga då den intagne är skötsam och visar en vilja att återanpassa sig. I motion 2016/17:1534 av m.fl. (KD) yrkande 3 begärs att villkorlig frigivning ska kunna senareläggas vid vägran att lämna urinprov. Motionärerna anför att narkotika är ett stort problem i kriminalvården, och vid misstanke om missbruk av narkotika ska tester göras. I motion 2016/17:3011 av (M) yrkande 1 begärs att den villkorliga frigivningen ska avvecklas och att alla som dömts ska avtjäna hela sitt fängelsestraff. I yrkande 2 begärs att varje person som dömts till ett tidsbegränsat fängelsestraff, sedan det fulla straffet är avtjänat, ska friges villkorligt som motsvarar en tredjedel av samma straffvärde, dock högst . I yrkande 3 begärs att den som är intagen på kriminalvårdsanstalt och som missköter sig under sin vistelse i fängelset i stället för villkorlig frigivning ska få sitt fängelsestraff förlängt med . Av 26 kap. 6 § framgår att när minst två tredjedelar av ett tidsbestämt fängelsestraff, dock minst en månad, avtjänats ska den dömde friges villkorligt. Om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning ska den dock skjutas upp. Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning ska det särskilt beaktas om den dömde på ett allvarligt sätt har brutit mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten. Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse genom en lagändring som trädde i kraft (prop. 2005/06:123, bet. 2005/06:JuU33). Av 26 kap. 10 § framgår att efter den villkorliga frigivningen gäller en prövotid som motsvarar den strafftid som återstår vid frigivningen, dock . Den frigivne ska vara skötsam, efter förmåga försöka försörja sig samt i övrigt rätta sig efter vad som åligger honom enligt denna balk eller enligt föreskrifter eller anvisningar som har meddelats med stöd av den (14 §). Av 19 § samma kapitel framgår att om den frigivne allvarligt åsidosatt sina åligganden och det kan antas att han eller hon inte kommer att låta rätta sig genom någon annan åtgärd som övervakningsnämnden kan vidta, får nämnden förklara den villkorligt medgivna friheten förverkad till av varje gång. Om den frigivne begår brott ska den villkorligt medgivna friheten eller en del av denna förklaras förverkad, om inte särskilda skäl talar mot det (34 kap. 4 § ). Vid beredningen av allmänna motioner från motionstiden /15 föreslog utskottet ett tillkännagivande med anledning av ett motionsyrkande om skärpta regler för villkorlig frigivning för de som återfallit i likartad brottslighet (bet. 2014/15:JuU17 s. 28 f.). biföll utskottets förslag (rskr. 2014/15:153). Som nämnts ovan har , efter förslag från utskottet, beslutat om ett tillkännagivande dels om att överväga om personer dömda för våldsbrott bör ha en skyldighet att genomgå behandlingsprogram, dels om att en vägran att delta i ett sådant program ska få konsekvenser för den intagnes möjligheter att få permission och villkorlig frigivning (bet. 2015/16:JuU21, rskr. 2015/16:174). Den intagnes medverkan i behandlingsprogram ska vara ett krav för villkorlig frigivning för personer som dömts för grova sexualbrott eller grova brott mot närstående. Utredning om ändringar i bestämmelserna om villkorlig frigivning Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att överväga och föreslå ändringar i systemet med villkorlig frigivning i syfte att stärka möjligheterna att förebygga och förhindra återfall i allvarlig brottslighet (dir. 2016:28). Utredaren ska analysera och ta ställning till om en risk för återfall i allvarlig brottslighet ska beaktas särskilt som skäl mot villkorlig frigivning och föreslå hur en ordning där sådan risk beaktas särskilt bör vara utformad, oavsett ställningstagande i sak. Utredaren ska även överväga om bör ändra förutsättningarna för och innehållet i de särskilda föreskrifter som kan meddelas efter villkorlig frigivning. Utredaren ska även lämna fullständiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Som framgår ovan har efter förslag från utskottet i ett tillkännagivande uppmanat regeringen att återkomma till med förslag om skärpta regler för villkorlig frigivning för de som återfallit i likartad brottslighet. Regeringen har tillsatt en särskild utredare med uppdrag att överväga och föreslå ändringar i systemet med villkorlig frigivning i syfte att stärka möjligheterna att förebygga och förhindra återfall i allvarlig brottslighet (dir. 2016:28). Utskottet, som inte vill föregripa den beredning som pågår, avstyrker motionerna 2016/17:709 (M), 2016/17:2713 (M), 2016/17:1534 (KD) yrkande 3 och 2016/17:3230 (M) yrkande 6. Utskottet ser inte heller någon anledning att ställa sig bakom de yrkanden om att ta bort villkorlig frigivning m.m. som framförs i motion 2016/17:3011 (M) yrkandena 1–3 och avstyrker dessa. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att ingen intagen i kriminalvårdsanstalt ska friges innan eventuella skulder är betalda. I motion 2016/17:2436 av (SD) yrkande 3 begärs att ingen intagen i kriminalvårdsanstalt ska friges innan eventuella skulder är betalda. Regeringen bör därför återkomma med ett förslag som säkerställer att samtliga intagna betalar sina skulder vid sin frigivning. Av om återfall i brott (RiR 2015:4 s. 34). framgår att många av de som är intagna på anstalt har problem på flera områden och att skulder är ett av dessa problemområden. granskning av 200 slumpmässigt utvalda verkställighetsplaner visar att ungefär en tredjedel av klienterna har skulder som angetts i verkställighetsplanen. Det finns ingen obligatorisk fråga eller något utrymme i verkställighetsplanerna där samtliga skulder ska anges. Det finns andra undersökningar som tyder på att betydligt fler intagna på anstalt har skulder. I framgår vidare (s. 46) att det förekommer viss samverkan mellan i fråga om klienter som har skulder. Den vanligaste insatsen är enligt granskning att Kriminalvården uppmanar klienten att själv ta kontakt med Kronofogden och eventuella övriga fordringsägare. Det pågår också ett projekt i samarbete med Kronofogden i syfte att underlätta hanteringen av en häktad klients ekonomi. Kriminalvården och har bedrivit regionala samverkansprojekt med syfte att undvika onödig skuldsättning hos kriminalvårdens klienter. Projektet har utvärderats och ska tas vidare i någon form. Regeringen har gett i uppdrag att starta och leda ett myndighetsövergripande samverkansråd som ska samarbeta om förebyggande insatser mot just överskuldsättning (Fi2016/03012/KO). Kriminalvården ingår i rådet. Utskottet anser att det redan i början av verkställigheten av ett fängelsestraff är viktigt att uppmärksamma den intagnes privatekonomi. Som framgår ovan förekommer viss samverkan mellan i fråga om klienter som har skulder. Utskottet ser inte skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som efterfrågas i motionen om att ingen intagen i kriminalvårdsanstalt ska friges innan eventuella skulder är betalda och avstyrker därmed motion 2016/17:2436 (SD) yrkande 3. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår 16 motionsyrkanden med olika förslag som har behandlats och avslagits tidigare . I betänkandet behandlas motionsförslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare , se förslagspunkt 30. Motionsyrkandena har behandlats i betänkande 2014/15:JuU17 eller 2015/16:JuU21. avslog i enlighet med utskottets förslag motionsyrkandena. Utskottet avstyrker de nu aktuella motionsyrkandena med hänvisning till detta. Användningen av restriktioner och isolering, punkt 2 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:1534 av m.fl. (KD) yrkande 5. har kritiserats av och barnkommitté för att unga på häkten sitter med restriktioner som innebär att de inte har någon egentlig kontakt med andra människor. Varje enskild restriktion ska enligt nya riktlinjer motiveras av åklagaren och det ska dokumenteras. Fortlöpande ska restriktionerna omprövas. Av de personer som häktas i är det ungefär två tredjedelar som har restriktioner, oftast . Vi menar att restriktioner och isolering för barn ska användas med yttersta försiktighet för att häktestiden inte ska skada den häktade. Regeringen bör vidta åtgärder som tillgodoser det anförda. Förbättrat återfallsförebyggande arbete, punkt 3 (M, C, L, KD) av (M), (M), (C), (M), (L), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3236 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 2. Ett antal yrkeskriminella står för en stor del av brottsligheten i . Att stoppa dessa individers brottslighet – genom återfallsförebyggande arbete och/eller relevanta straff – bör vara ett viktigt fokus. I detta återfalls-förebyggande arbete är avhopparverksamhet en viktig del.