bet · H401NU17 · 2017-05-05 00:00:00 — Uran förekommer i jordskorpan och är ofta associerat med andra metaller, såsom järn, koppar, guld och s.k. sällsynta jordartsmetaller. Strålningsegenskaperna i berggrunden används i samband med prospektering. Uran kan sägas visa vägen till andra fyndigheter. presenterade SGU en rapport om energimetallerna uran och torium (Mineralmarknaden – Tema: Energimetaller, Periodiska publikationer 2016:2). Av rapporten framgår bl.a. att några av världens största tillgångar av uran finns i , bl.a. i (kommun, ), (kommun, ) och Häggån (Åre kommun, ). Majoriteten av tillgångarna är dock i form av låghaltiga, men väldigt stora, mineraliseringar som bedöms som okonventionella, dvs. inte lönsamma att bryta. Uranmalm bryts i ett tjugotal länder där , och tillsammans står för av produktionen. importerar 1 500–uran från , , , och . I vid i utvanns totalt ca naturligt uran –1969. Världsmarknadspriserna på uran, säkerhetsläget, infrastruktursituationen och det aktuella opinionsläget är utöver uranhalten dock faktorer som också kan påverka företags intresse för att prospektera efter uran. ningarna för att utvinna andra värdefulla mineraler med eventuell uranutvinning kan påverka intresset. var priset på uran ca per pund (454 Priset har pendlat . En låg priset per pund, vilket innebär att det därefter har sjunkit med fram till . styrs till stor del av den globala kärnkraftskonjunkturen. stor osäkerhet om den globala utvecklingen när det gäller efterfrågan på kärn- kraftsel och den tillhörande gruvproduktionen av uran. I kan prospekteringen efter uran sägas ha startat efter andra världs- kriget, när kunskapen om såväl kärnenergi som kärnvapen blev tillgänglig. Under framför allt genomförde SGU omfattande prospektering efter uran i urberget, huvudsakligen i den norra halvan av . fasades den statligt finansierade uranprospekteringen ut. var antalet undersökningstillstånd för uran och uran som bi- produkt totalt 42. Av dessa avsåg 21 uran specifikt. det emellertid endast 4 tillstånd som specifikt avsåg prospektering efter uran. Samtliga dessa avsåg områden i eller Åre kommun (). bör dock noteras att ett undersökningstillstånd som har beviljats för ett även gäller för övriga mineraler, med undantag för olja, gasformiga kolväten och diamant där tillståndet bara gäller för det ämne som har angetts i ansökan. Det som anges i en ansökan avspeglar därför inte nödvändigtvis den Eftersom ingen motion avser uranprospektering beskrivs inte de regler som gäller för sådan prospektering i detta betänkande. Det bör dock nämnas att liksom för all prospektering efter koncessionsmineral krävs tillstånd enligt Beroende på vilka prospekteringsmetoder som används behövs också tillstånd enligt andra lagar, däribland . I får uran inte brytas utan att tillstånd har utfärdats enligt minerallagen, och lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet (kärnteknikla- En miljökonsekvensbeskrivning (MKB) ska bifogas en ansökan enligt samtliga tre lagar. I ärenden om beviljande av koncession ska 3 och 4 kap. I dessa kapitel finns bestämmelser om hushållning med mark- och vattenområden, bl.a. områden av riksintresse. områden som har ett särskilt nationellt intresse inte ska tas i anspråk för andra ändamål innan frågan om den långsiktiga lämpligheten har klarlagts. av riksintresse för ett antal angivna ändamål ska enligt bestämmelserna skyd- das mot åtgärder som påtagligt kan försvåra eller skada ändamålen. påminner här om den översyn av bestämmelserna om riksintressen som har nämnts tidigare. Tillstånd enligt minerallagen att få bearbeta en uranfyndighet (bearbetningskoncession) beviljas av bergmästaren. Enligt 8 kap. 2 § minerallagen ska ärenden om beviljande av bearbetningskoncession hänskjutas till regeringen för prövning, om bergmästaren bedömer att frågan om koncession är särskilt betydelsefull ur allmän synpunkt. Bergmästaren ska även hänskjuta ärendet till regeringen om han eller hon finner det motiverat att frångå det har föreslagit när det gäller hushållning med mark- och vattenområden enligt 3 eller 4 kap. . Bergmästaren utreder frågan och bifogar ett eget yttrande i de ärenden som hänskjuts till regeringen för prövning. Enligt miljöprövningsförordningen krävs det vanligen tillstånd från mark- och miljödomstolen för gruvdrift eller en gruvanläggning för brytning av malm, eller kol. Enligt 17 kap. 1 § ska anläggningar för brytning, bearbetning eller anrikning av uranhaltigt material dessutom tillåtlighetsprövas av regeringen. Tillåtlighetsprövningen gäller övergripande frågor om lokalisering, art och omfattning samt frågor om verksamhetens effekter på markanvändning och miljö, energi, transporter m.m. De bedömningar som ska göras är ytterst att betrakta som politiska ställningstaganden där det framstår som naturligt att regeringen har det avgörande inflytandet över huruvida verksamheten ska få komma till stånd eller inte. I samband med prövningen kan regeringen besluta om särskilda villkor för att tillgodose allmänna intressen. Regeringens beslut är bindande för den ordinarie tillståndsmyndigheten. Denna kan alltså inte avslå en ansökan om tillstånd till en verksamhet som regeringen vid prövning enligt 17 kap. har funnit tillåtlig. kan inte heller bifalla en ansökan om tillstånd som regeringen vid prövningen har funnit otillåten. Regeringens beslut i tillåtlighetsfrågan omfattas av lagen (2006:304) om rättsprövning av vissa regeringsbeslut, vilket innebär att efter ansökan om rättsprövning prövar om regeringens avgörande strider mot någon rättsregel. Enligt 17 kap. 6 § får regeringen tillåta verksamheten endast om kommunfullmäktige i den kommun där en uranfyndighet ska bearbetas har tillstyrkt detta. Någon möjlighet för regeringen att tillåta uranbrytning mot kommunens vilja finns därmed inte. Kommuner har alltså en lagfäst vetorätt mot uranbrytning inom den egna kommunen. För drift av en anläggning för utvinning av ett kärntekniskt ämne krävs tillstånd enligt kärntekniklagen. Frågan om tillstånd enligt kärntekniklagen för uranbrytning prövas också av regeringen. Denna prövning görs parallellt och samordnat med tillåtlighetsprövningen enligt . bereder ärendet och överlämnar med ett eget yttrande handlingarna i ärendet till regeringen. Ansökningar om koncession för uranbrytning i Varken Bergsstaten, miljödomstolarna eller regeringen har tagit ställning till någon ansökan om tillstånd för att bryta uran eftersom ingen sådan ansökan har inkommit sedan brytningen i . Den kommunala vetorätten har således inte heller utnyttjats. Den svenska mineralstrategin är avgränsad till sådana som inte är att betrakta som energitillgångar. Frågor om prospektering efter eller brytning av uran berörs därmed endast indirekt av de åtgärder som strategin omfattar. Motioner om uranbrytning behandlades av utskottet (bet. 2015/16:NU14). Samtliga motioner avstyrktes. Utskottet anförde då bl.a. följande: Utskottet har avstyrkt motioner om ett förbud mot uranbrytning i . Utskottet har bl.a. hänvisat till att den gällande kommunala vetorätten mot uranbrytning har varit tillräcklig och att det är regeringen som genom sin tillåtlighetsprövning enligt 17 kap. 1 § avgör huruvida eventuell brytning av uran ska komma till stånd. Vid det senast tillfället erinrade utskottet också om att regeringspartierna i en gemensam överenskommelse har deklarerat att de inte har för avsikt att öppna för utvinning av uran i . Eftersom utskottet inte anser att det har tillkommit något nytt i frågan om uranbrytning i avstyrks återigen samtliga förslag om att införa ett förbud mot sådan brytning. Eftersom intresset för uranutvinning i dessutom tycks vara svalt anser utskottet inte att det finns något skäl att genomföra en allmän miljökonsekvensanalys av en eventuell brytning av uran i linje med vad som föreslås i motion 2015/16:2962 (M). Krav på sådana analyser kommer att ställas med stöd av på den som ansöker om tillstånd för uranbrytning. Förslaget i motion 2015/16:153 (M) om att det bör inrättas en statlig uranfond avstyrks också – liksom utskottet har gjort vid åtskilliga tidigare tillfällen. avstyrkte utskottet även förslag om skiffergas och andra fossila energitillgångar, varav flera var likalydande med de nu aktuella (bet. 2015/16:NU14). Utskottet anförde då följande: Utskottet vill inledningsvis framhålla att förutsättningarna för att utvinna gas ur skiffer genom s.k. frackning kan betraktas som så gott som obefintliga i . Gasutvinning genom mer konventionella metoder kan möjligen ske på vissa platser, men då endast i mindre skala. Det bör även understrykas att de miljöregler som kringgärdar utvinning av fossil energi i kan betraktas som strikta och att det pågår en översyn och ett förtydligande av de regler som gäller för s.k. djupborrning. Noterbart i sammanhanget är också att som en följd av genomförandet av offshoredirektivet i kommer inte undersökningstillstånd och bearbetningskoncessioner enligt kontinentalsockellagen och minerallagen att kunna meddelas i fråga om olje- eller gasverksamhet till havs. ningsvis konstaterar utskottet att regeringspartierna i en gemensam överenskommelse har uttalat att inte ska öppna för utvinning av olja eller gas. Liksom då motioner om förbud mot utvinning av fossil energi behandlades, är utskottets sammantagna bedömning att det anförda kan fungera som en grund för att avslå de motioner i vilka det efterfrågas ett förbud mot gas- och oljeutvinning ur skiffer i , ett mer allmänt förbud eller en vetorätt mot utvinning av fossil energi. tog ställning till regeringens proposition 2014/15:64 Ge- nomförande av offshoredirektivet. I propositionen redovisades en kunskapssammanställning från SGU i vilken de geologiska förutsättningarna för förekomsten av olja och gas beskrivs. Enligt SGU saknar berggrunden i och förutsättningar för att det ska finnas olja och gas. När det gäller , och södra framkommer det att volymerna av utvinningsbar olja är begränsade och att utvinningen endast har bedrivits i liten skala. Även Skåneområdet och södra bedöms sakna förutsättningar för utvinning av olja och gas. Regeringen föreslog att tillstånd inte ska få lämnas till olje- eller gasverksamhet. I propositionen angavs därför att undersökningstillstånd och bearbetningskoncessioner enligt kontinentalsockellagen (1966:314) och minerallagen inte ska få meddelas i fråga om olje- eller gasverksamhet till havs. biföll regeringens förslag, och bestämmelserna trädde i kraft (bet. 2014/15:FöU9). Utredning om förbud mot landbaserad utvinning av olja och gas SGU har på regeringens uppdrag utrett vad ett förbud mot landbaserad utvinning av olja och gas innebär och beskrivit konsekvenserna av om ett förbud införs. Uppdraget redovisades till i rapporten av förbud mot landbaserad utvinning av olja och gas (dnr 31-560/2017). Av rapporten framgår bl.a. att förekomsterna av olja och naturgas på land i den svenska berggrunden är relativt små och knutna till bergarter i huvudsak i , i (Siljanområdet) och i fjällkedjan. Lokalt kan dock förekomsterna vara av intresse, och ett antal företag har undersökningstillstånd för olja och gas. Vidare slås det fast att prospektering och utvinning medför en liten miljörisk, som dock bedöms vara mindre än vid annan borrning (t.ex. borrning för enskild vattenförsörjning och geoenergi) eftersom prospekteringsföretagen har ett intresse och ett behov av täta borrhål för att kunna ta hand om gasen. Mängden borrhål för dessa ändamål är också jämförelsevis liten. Vissa risker för kontaminering av grundvatten kan uppstå i hanteringen (uttag och återföring) av grundvattnet i samband med utvinning. SGU konstaterar att ett antal aktörer kommer att bli berörda av ett förbud mot prospektering och utvinning av olja respektive gas. De som berörs mest är de företag som har undersökningstillstånd eller har ansökt om sådana tillstånd. Dessa företag kan, om ett förbud genomförs, framställa ersättningsanspråk eftersom det helt eller till viss del påverkar företagens möjlighet att bedriva verksamheten i fortsättningen. Vidare slår SGU fast att ett förbud kan skapa problem för forskningen och då kanske särskilt för forskning om och försöksanläggningar för geologisk lagring av koldioxid. Om ett förbud införs mot prospektering och utvinning av landbaserad olja och gas i föreslår SGU att det görs undantag för •forskning och försöksanläggningar för geologisk lagring av koldioxid •möjliggörande av användning eller annat omhändertagande av den olja respektive gas som kan påträffas vid bl.a. borrningar för geoenergi •passivt uttag av naturgas. SGU påpekar att det ur klimatperspektiv är bättre att förbränna denna gas än att låta den läcka ut till atmosfären eftersom metan är mer skadligt som växthusgas än koldioxid. Utskottet konstaterar inledningsvis att de naturgivna förutsättningarna i inte är av det slaget att någon mer betydande utvinning av gas eller olja är aktuell vare sig på land eller till sjöss. Som en följd av genomförandet av offshoredirektivet i kommer undersökningstillstånd och bearbetningskoncessioner enligt kontinentalsockellagen och minerallagen för övrigt inte att kunna meddelas i fråga om olje- eller gasverksamhet till havs. Utöver detta vill utskottet påminna om att SGU på regeringens uppdrag har utrett vad ett förbud mot landbaserad utvinning av olja och gas i innebär och vilka konsekvenser ett sådant eventuellt förbud skulle få för olika aktörer. Utskottet anser att regeringens eventuella åtgärder med anledning av det som sägs i SGU:s nyssnämnda rapport bör avvaktas innan det finns skäl för att agera med anledning av det som föreslås i motionerna 2016/17:3196 (C) och 2016/17:1737 (V) om förbud mot utvinning av kolväten som olja och gas i . De båda motionerna avstyrks i de aktuella delarna. Förslag om ett förbud mot brytning av uran i , om miljökonsekvensanalys av uranbrytning och om fondering av de vinster som brytningen genererar har behandlats av utskottet under både innevarande och tidigare mandatperioder. Sedan den senaste riksdagsbehandlingen har SGU presenterat en rapport om förekomsten av energimetallerna uran och torium i . Ut- skottet noterar att rapporten i huvudsak bekräftar det som redan var känt om den förhållandevis rikliga men låghaltiga förekomsten av uran på vissa håll i och att huvuddelen av de svenska tillgångarna bedöms som okonventionella, dvs. inte lönsamma att bryta. Det låga priset på uran till följd av betydande osäkerhet om den globala utvecklingen på kärnkraftsområdet bidrar till att uranbrytning i inte bedöms vara intressant ur ett företagsekonomiskt perspektiv. Utskottet anser inte att det som framgår av den nämnda motiverar att ska ställa sig bakom de förslag som gäller uran i motionerna 2016/17:239 (M), 2016/17:820 (C), 2016/17:1488 (M) och 2016/17:1737 (V). Eftersom ingen annan information har tillkommit i dessa frågor avstyrks motionerna av de tidigare refererade skälen som anfördes vid motsvarande utskottsbehandling (bet. 2015/16:NU14). Utskottets förslag i korthet avslår ett förslag om ett förstärkt uppdrag till länsstyrelserna med koppling till jämställdhet i gruvsamhällena. Utskottet hänvisar till att förslaget har avstyrkts och till att inget nytt har tillkommit i sammanhanget som motiverar att ska ställa sig bakom förslaget. Jämför reservation 11 (V). Gruvindustrin är en strategiskt viktig näring för , slås det fast i partimotion 2016/17:1737 av m.fl. (V), inte minst i regioner som har drabbats av hög arbetslöshet och utflyttning. En modernisering av det svenska samhället som möter de miljö- och klimatutmaningar som väntar måste dock innebära att även gruvnäringen utvecklas i samklang med övriga delar av samhället. Gruvföretagen måste i högre grad kunna attrahera både män och kvinnor för att vara livskraftiga. Motionärerna vill se ett integrerat jämställdhetsarbete i allt utvecklingsarbete kring gruv- och mineralindustrin. Berörda länsstyrelser bör ges ett förstärkt uppdrag att verka för en allsidig utveckling av gruvsamhällena så att de attraherar både kvinnor och män (yrkande 1). behandlade utskottet ett yrkande på temat jämställdhet inom gruvbranschen som var likalydande med det i den nu aktuella motionen (bet. 2013/14:NU14). Utskottet påpekade då att kompetensförsörjning som möter näringens och regionernas behov är ett av de åtgärdsområden som tas upp i mineralstrategin. Ökad jämställdhet inom näringen nämns som en nyckelfråga för att öka rekryteringsbasen och för att stärka näringens attraktivitet. anförde utskottet att gruvindustrisektorn har tagit fram en forsknings- och innovationsagenda där man har identifierat jämställdhet i gruvdriften som ett strategiskt viktigt delområde. Det sägs i sammanhanget bl.a. att strukturella krafttag för jämställdhet i gruvsektorn är en av de viktigaste insatserna för att kunna uppfylla visionen. Ett yrkande (V) med samma lydelse och motivering behandlades även (bet. 2015/16:NU14). Utöver att hänvisa till det som utskottet hade framfört anförde utskottet följande: Av det utskottet då anförde [] finns skäl att upprepa att kompetensförsörjning som möter näringens och regionernas behov är ett av de åtgärdsområden som tas upp i den nationella mineralstrategin och att ökad jämställdhet inom näringen nämns som en nyckelfråga för att öka rekryteringsbasen och för att stärka näringens attraktivitet. Utöver detta noterar utskottet att det pågår forskning med inriktning på att ta fram de verktyg och den kunskap som behövs för att kunna överföra en ökad medvetenhet inom branschen om betydelsen av större jämställdhet till praktisk handling. Utskottet konstaterar att det pågår ett viktigt arbete som har förutsättning att fungera som en grund för bl.a. länsstyrelsernas arbete med att öka jämställdheten inom gruvsektorn. I några län i norra där gruvnäringen har stor betydelse för samhällsutvecklingen har jämställdhetsfrågorna för övrigt redan lyfts fram som centrala inom ramen för en regional mineralstrategi. Erfarenheterna från genomförandet av de åtgärder som listas i denna regionala strategi bör kunna resultera i värdefull kunskap som även kan komma andra aktörer med regionalt utvecklingsansvar till gagn. Att som föreslås i motionen peka ut just länsstyrelserna som uppdragstagare förefaller enligt utskottets uppfattning för övrigt vara mindre ändamålsenligt då det i många delar av landet är andra aktörer som har huvudansvaret för det regionala utvecklingsarbetet. Utskottets sammantagna bedömning är att ett tillkännagivande från om ett förstärkt uppdrag till länsstyrelserna i linje med vad som föreslås i motionen inte är påkallat. En mer jämställd gruvnäring har tagit fram en s.k. strategisk innovationsagenda med . Agendan ska inte bara underlätta för mer jämställda personalstrukturer i gruvindustrin utan också skapa en föregångsmodell för en socialt hållbar och internationellt attraktiv arbetsplatskultur. Inom projektet mining and the search for women undersöker forskare jämställdhetsambitionerna och jämställdhetsarbetet i den nordiska gruvbranschen. De ska kartlägga andelen kvinnor som arbetar i produktionen och undersöka branschens jämställdhetssatsningar för att hitta goda exempel som kan vägleda det framtida arbetet. Enligt dem som har arbetat i projektet är gruvbranschen väl medveten om problemet med den manliga dominansen i yrket och har jobbat aktivt med frågan . Enligt forskarna finns viljan att förändra, men det saknas verktyg och kunskap för att överföra den ambitionen till praktisk handling. Projektet löpte –2016 och har finansierats av Nordiska ministerrådets expertnätverk Nordmin, som verkar för en hållbar mineral- och gruvindustri. Vid har genusvetenskapen placerats vid den tekniska fakulteten, vilket ger unika möjligheter att bedriva jämställdhetsinriktad industrinära forskning. Ett mål med verksamheten är att de svenska gruvbolagen ska bli världsledande i att bryta malm och könsmönster, vara jämställda arbetsplatser och bidra till en socialt hållbar samhällsutveckling i gruvregionerna. I sammanhanget kan också nämnas att det har tagits fram en regional mineralstrategi för och i samverkan mellan de båda länsstyrelserna, Region , , och . I strategin lyfts jämställdhet fram som en viktig hållbarhetsfaktor, och det sägs att jämställdhet och metoder för jämställdhetsintegrering ska genomsyra alla förslag i strategin. Att verka för ökad jämställdhet pekas också ut som en prioritering under rubriken . Det påpekas att jämställdhet är en förutsättning och strategi för utveckling av en hållbar och konkurrenskraftig svensk gruvindustri och att det därför är viktigt att den regionala mineralstrategin även inkluderar dessa frågor. Avslutningsvis bör det påminnas om att länsstyrelserna enligt sin instruktion (2007:825) redan har i uppgift att samordna regionala aktörer i arbetet med att göra verksamheterna mer jämställda. Därutöver kan nämnas att aktörer med regionalt utvecklingsansvar i länen på regeringens uppdrag har tagit fram regionala handlingsplaner för jämställd regional tillväxt. Dessa har tydliggjort ansvaret för jämställdhet i det regionala tillväxtarbetet och skapat strukturer för ett fortsatt arbete med jämställdhetsintegrering i samtliga län. De samhällen som till stor del är beroende av gruvnäringen måste utvecklas på ett positivt sätt i takt med övriga delar av landet. En viktig komponent i denna utveckling är en kompetensförsörjning som möter både näringens och det omgivande samhällets behov. Detta kan i många fall innebära en inte obetydlig utmaning och har därför varit ett av åtgärdsområdena i den nationella mineralstrategin. Jämställdhet inom näringen nämns som en nyckelfråga för att öka rekryteringsbasen och för att stärka näringens attraktivitet. Utskottet vill dock understryka betydelsen av att jämställdhetssträvanden även genomsyrar lokalsamhällena och det regionala utvecklingsarbetet i allmänhet. Förslaget i motion 2016/17:1737 (V) om länsstyrelsernas arbete med jämställdhet inom gruvnäringen har behandlats av utskottet , . Utskottet finner inte att något nytt har tillkommit i sammanhanget som motiverar att ska ställa sig bakom förslaget. Med hänvisning till det utskottet anförde är utskottets uppfattning fortfarande att ett tillkännagivande från om ett förstärkt uppdrag till länsstyrelserna i linje med vad som föreslås i motionen inte är påkallat. Motionen avstyrks således även i den aktuella delen. 1.Mineralstrategin, punkt 1 (M, C, L, KD) av (M), (M), (C), (M), (L), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3123 av m.fl. (M, C, L, KD) yrkande 6 och 2016/17:3128 av m.fl. (M) yrkande 6. Alliansregeringen insåg betydelsen av att agera samlat och målinriktat inte bara för att säkra den svenska gruvnäringens framtid, utan även för att säkerställa att gruvindustrin kan samexistera med övriga delar av samhället. Ge- nomförandet av den mineralstrategi som beslutades av den borgerliga regeringen har bidragit med mycket värdefull kunskap som måste tas till vara på ett effektivt sätt. Strategin har lagt en solid grund för att skapa de bästa förutsättningarna för att stärka konkurrenskraften i den svenska gruv- och mineralnäringen och därigenom behålla och förstärka position som EU:s ledande gruvland till gagn för arbete, tillväxt och för den gemensamma välfärden. säkerställer strategin att mineraltillgångar nyttjas på ett långsiktigt hållbart sätt, med beaktande av ekologiska, sociala och kulturella dimensioner så att natur- och kulturmiljöer bevaras och utvecklas. Vi befarar att den nuvarande regeringen inte inser vikten av att ta till vara de kunskaper och erfarenheter som har genererats i samband med genomförandet av mineralstrategin. Risken förefaller inte obetydlig att regeringen slår sig till ro med att ha genomfört huvuddelen av de åtgärder som strategin omfattar och försummar möjligheterna att utnyttja det momentum som mineralstrategin har skapat kring dessa frågor.