bet · H401KU20d3 · 2017-01-01 00:00:00 — Man måste se detta i ljuset av möjligheter att fokusera och koncentrera sig på den miljömässiga omställningen av energisystemet, som vi alla i det här rummet är engagerade i. Bara för att nämna en siffra i sammanhanget: Jag tror att om man skulle behålla och driva vidare brunkolsverksamheten, inte för att få tillbaka insatserna på eget kapital och möta avkastningskraven utan bara för att över huvud taget komma tillbaka till plus minus noll, då skulle man behöva bedriva brunkolsverksamheten . Det var alltså väldigt långa perspektiv på att få avkastning genom att behålla och driva vidare brunkolsverksamheten . En del partier i kammaren tycker att det är väldigt bra att ha kvar kolverksamhet i energiproduktion för en väldigt . Man kan också säga att vi gjorde en annan bedömning, både våra finansiella rådgivare och bolaget, än köparen. Köparen tror uppenbarligen på kolkraft och tror att det här är en lönsam historia framöver. Vi tror inte att det är lika lönsamt som att göra en avyttring och fokusera verksamhet på den förnybara omställningen. (L): Tack så mycket för redogörelsen, statsrådet! Jag tycker att om vi håller oss på det område som har att granska, det vill säga egentligen inte sakfrågan som sådan utan det konstitutionella, har statsrådet svarat bra på de frågor som jag ville se ett förtydligande av. Det var det här om ägarsamordningen – hur den har skett, om den har skett och om man tog ställning – och måhända olyckliga uttalande, om man ska uttrycka det försiktigt, som vi också har fått svar på. Sedan kan jag inte låta bli att säga igen att oavsett om det är ett förtydligande av vad som skedde under den tidigare regeringen som var bra bevisar detta att det är väldigt svårt att verka i den här verksamheten och ha den typen av mål som ska vara både affärsdrivande och miljödrivande. Men om man ska vara i den verksamheten är det ju inget snack om att då måste man naturligtvis ha en vinstdrivande verksamhet för att kunna ställa om i förlängningen. Ska jag också vara sakpolitisk kan jag säga att tysk energiförsörjning är en fråga för . Huruvida man vill ha brunkol i stället för kärnkraft och vattenkraft – vattenkraft kanske det inte finns möjligheter till i – är en tysk fråga. Men i övrigt tycker jag att statsrådet har besvarat frågorna. Skånberg (KD): Ordförande! Tack, statsrådet, för svaren så här långt! Utfrågningen så här långt har varit upplysande. Vi har inte i att ta ställning till om det var rätt beslut, om ja eller nej var det rätta – även om vi och våra partier säkert har åsikter om det – utan det allting kokar ned till är uttalandet att man inte kunde säga nej. Är det förenligt med konstitutionen? Där har ju statsrådet alldeles sagt: Vi hade definitivt kunnat säga nej. Vill statsrådet bekräfta att det var teoretiskt möjligt att säga nej även om det inte var politiskt önskvärt? Jag har ju svarat på frågan förut, men jag kan göra det igen. En ägarsamordning innebär att man säger ja eller nej och att vi på förhand inte kunde veta om vi skulle landa i ett ja eller ett nej. Däremot kunde vi inte fatta ett beslut som stred mot affärsmässigheten. Återigen vill jag säga att de här ägarstyrningsfrågorna och regelverket mellan riksdag och regering inte var i första rummet för den allmänna debatten om brunkolets framtid. Där förekom det andra diskussioner, som kanske inte riktigt handlade om ägarstyrning eller den ägarsamordning som skulle förekomma. Jag tror att jag och många med mig fick svara på ganska många frågor som kanske inte handlade om den konstitutionella aspekten av detta. Jag tror att man ska ha viss respekt för att det i den allmänna debatten förekommer många olika frågor och att de blandas ihop lite grann i resonemanget, där inte minst miljörörelsen drev tanken att ett nej i ägarsamordningen skulle innebära att verksamheten skulle upphöra. Det skulle ju de facto innebära att brunkolsverksamheten skulle fortsätta att bedrivas affärsmässigt inom verksamhet. Skånberg (KD): Ordförande! Tack för svaret så här långt! Det är nu fjärde gången som statsrådet upprepar ”den allmänna debatten” – hur man nu fångar in den och får den i en påse. Det går ju alltid att hänvisa till att man gjorde ett uttalande mot bakgrund av en allmän debatt. Det vi har att pröva är: Förelåg möjligheten att säga nej fast man föredrog ett ja? Jag uppfattar att statsrådet har svarat ja och faktiskt sagt att man definitivt kunde säga nej. Med det är jag nöjd i den frågan. Statsrådet sa inledningsvis att det var tre olika analyser som gjordes. Det var förenligheten med bolagsordningen, det var affärsmässigheten och det var ägarpolicyn. Men det var inte en fjärde punkt, nämligen punkten – åtminstone nämnde inte statsrådet den – att bedriva energiverksamhet på ett sådant sätt att är ett av de bolag som leder utvecklingen mot miljömässigt hållbar energiproduktion. Vill statsrådet komplettera sina inledande ord om att det var på tre grunder man bedömde? Var det inte en fjärde, eller saknades helt enkelt den fjärde? : Herr ordförande! Nej, punkt ett var om den föreslagna transaktionen var förenlig med det uppdrag som har beslutat för , och punkt två var om det var i överensstämmelse med budgetlagens krav på affärsmässighet. Men den första punkten innefattar ju både affärsmässigheten som grund och att vara ledande i omställningen av energisystemet. Det är ju det som är det uppdrag som har fattat beslut om som ingår i punkt ett. Punkt tre som handlar om statens ägarpolicy handlar också om hållbarhetsfrågor, som vi granskade. Inom ramen finns det alltså flera olika delar, men den första punkten innefattar naturligtvis båda delarna. Ordföranden: Det var första frågerundan. Då ska vi se om det finns fler frågor. (SD): Jag har egentligen bara en väldigt kort ja-eller-nej- fråga. Vi bortser från den allmänna debatten och värderingar av det materiella innehållet, där vi sverigedemokrater för en gångs skull delar regeringens uppfattning – att sälja var förmodligen det mest affärsmässiga tillvägagångssättet. Men den här anmälan riktar sig ju till två statsråd. Vi kan bara beklaga att vi endast haft möjlighet att be ett av statsråden att komma hit . Men statsrådets kollega yttrade: ”Jag har förstått att för att stoppa den affären så måste man ändra ägardirektiven till . Ska vi kunna ändra det direktivet krävs det en majoritet i riksdag.” Min korta ja-eller-nej-fråga är: Delar statsrådet sin kollegas bedömning? : Jag tror att jag har försökt svara på den här frågan tidigare. Min poäng är att i den allmänna debatten tror jag att många olika perspektiv faktiskt blandas samman. Jag följde den här debatten väldigt noga, och jag kan vara ärlig och säga här: Det var inte varje gång man fick frågor som helt överensstämde med den verklighet som vi visste att vi hade att förhålla oss till. Vi var tvungna att svara på frågor ändå. Jag har talat med om detta. Hon menar att det var i ljuset av att ändra uppdraget, att göra någonting annat om man skulle frångå affärsmässigheten, det var i det sammanhanget hon gjorde det här uttalandet. Det är det jag har försökt svara på i . Men helt korrekt är det så att en ägarsamordning innebär ja eller nej, och vi hade inte bestämt på förhand var vi skulle landa. Däremot hade vi bestämt att vi skulle utgå från de här tre punkterna när vi skulle göra den prövningen. (SD): Jag försöker en gång till och ser om jag kan få ett ja- eller-nej-svar. För att kunna stoppa just den här affären – oavsett allmänna debatter och oavsett om det var det första, andra eller tredje alternativet – måste man ändra ägardirektiven till . Ja eller nej? : Om det hade varit så att det inte var affärsmässigt hade det gått att stoppa utan att gå till . Om det däremot innebar att vi skulle stoppa det genom att frångå affärsmässigheten, då var vår bedömning att då måste man gå till . (S): Jag blev bara lite förvirrad när Skånberg ställde sina frågor. Bara för att det ska bli alldeles klart hur det är, i alla fall för mig: Uppfattade jag statsrådet rätt? Innan man inledde prövningen gick man in med att man kunde säga ja eller nej. Men efter att man hade fått in underlag från oberoende experter landade man i att man bara kunde säga ja utan att gå till . Är det korrekt uppfattat? : Det gick snabbt, men jag tror att det var korrekt uppfattat. Ja, exakt: Hade vi när vi hade gjort en egen bedömning men också fått en fairness opinion av våra finansiella rådgivare, som sa att det var affärsmässigt att genomföra den här affären, velat frångå det beslutet och göra någonting annat hade vi behövt gå till , ja. (V): blev det ju rörigt igen. Vad jag förstod förut kunde man alltså ha sagt nej och varit affärsmässig och fortsatt att bedriva verksamheten. Men man trodde att det skulle bli lönsammast att sälja. säger ministern någonting annat. Jag skulle vilja att det blev klarlagt om det hade varit möjligt utifrån den givna situationen att säga nej till affären, oavsett debatter och sådant. : Självklart hade man kunnat säga ja och nej, men det måste ju bygga på någon analys som vi gör och som i så fall våra finansiella rådgivare gör. Bolaget hade gjort bedömningen att det här var affärsmässigt. Våra finansiella rådgivare menade att det var affärsmässigt att genomföra den här affären. Hade vi velat göra någonting annat, då hade vi behövt ta ställning till det och gå till om vi ville bryta mot affärsmässigheten. Ett alternativ hade varit att säga nej och fortsätta bedriva kolverksamhet i . Det hade vi inte behövt vända oss till för att göra. Att bedriva fortsatt kolverksamhet i hade dock varit ett sämre affärsmässigt upplägg än det som föreslogs. Det är alltså två olika diskussioner, men återigen: Det fanns en diskussion som var ganska omfattande, vill jag säga, som sa att vi skulle göra någonting annat med koltillgångarna, det vill säga antingen ge bort dem eller låta verksamheten ligga i marken. Det hade inte gått att göra med annat än att vi hade gått till . (V): Då har det nog blivit lite klarare, för vår fråga har gällt om det hade varit möjligt för regeringen att säga nej till den här affären rakt av som den var. Huruvida man skulle ha fortsatt att bedriva eller inte har vi inte frågat om, utan vi har bara velat veta om man skulle ha kunnat säga nej utan att gå till . förstår jag det som att ja, man hade kunnat säga nej. Är det korrekt uppfattat? : Man hade kunnat säga nej om det var affärsmässigt. Då måste det finnas något underlag som säger att det är affärsmässigt att göra det. Vår bedömning och våra finansiella rådgivares bedömning var att det var mer affärsmässigt att sälja än att behålla kolkraften och driva den vidare. Det var dessutom så att våra underlag pekade på att om man skulle behålla kolkraften och driva den vidare skulle man behöva driva den vidare väldigt länge – längre än till 2030 – för att över huvud taget kunna få tillbaka några pengar på en sådan transaktion. Det bedömdes som ett sämre alternativ både finansiellt och strategiskt för utveckling framöver. Ordföranden: har gett upphov till ytterligare följdfrågor. (M): Ordförande! Tack, statsrådet! Jag har en kort fråga som tangerar fråga. Hade det gått att säga nej till den här affären utan att ändra bolagsordningen? : Ja, det hade kunnat gå att säga nej till affären om våra finansiella rådgivare hade sagt till exempel att det hade varit en dålig affär, en sämre affär än att behålla verksamheten och driva den vidare. Då hade vi definitivt kunnat säga nej. Det är själva poängen: Vi ska göra en prövning av det bolaget kommer fram till i den här prövningen. Men, återigen, jag tror att de flesta som hoppades på ett nej till den här affären hoppades att det skulle innebära att det inte blev någon mer kolbrytning. Riktigt så enkelt hade det inte varit. Skånberg (KD): Ordförande! fråga gjorde att det blev diffust, om man så uttrycker det, det som var klart. Jag samlar statsrådets uttalanden: Nej, regeringen var inte förhindrad att säga nej. Självklart hade man kunnat säga nej. Ja, det hade kunnat gå att säga nej. Ska vi kunna förstå det, statsrådet, som att det faktiskt var möjligt att säga nej? (SD): Ordförande! Jag har egentligen bara en sista fråga som jag vill ha lite vetskap om. Den handlar om ägardirektiven. Vi har pratat mycket om dem . Jag tänkte faktiskt citera de rader som vi har diskuterat så mycket. Det står så här: ”ska generera marknadsmässig avkastning genom att affärsmässigt bedriva energiverksamhet så att bolaget tillhör ett av de bolag som leder utvecklingen mot en miljömässigt hållbar energiproduktion.” Det är liksom det vi har pratat om en stor del av dagen. Man pratar alltså om affärsmässighet, och man pratar om miljömässigt hållbar produktion. Kan statsrådet peka ut var någonstans det framgår vad som är överordnat det andra? Finns det i riksdagsbeslutet eller någon annanstans? Finns det klart och tydligt får statsrådet gärna peka ut var någonstans han läser in att det ena är överordnat det andra. : Både riksdagsbeslutet i förarbetena men också ”genom att” – de orden är ganska viktiga i sammanhanget, att man ska göra det ”genom att”. Det var det förtydligandet som gjordes 2010 för att klargöra detta. Det är det som näringsutskottet efter det uttalade sig att det var bra att man har klargjort detta. har heller inte riksdagspartierna velat ändra detta, så jag uppfattar att det är det som gäller. Ordföranden: Jag skulle bara avslutningsvis vilja ställa ett par kompletterande frågor helt kort. Statsrådet har ju hänvisat till att de olika uttalanden som vi har diskuterat här, från , med flera, har gjorts i den allmänna debatten, och statsrådet har beskrivit debattklimatet. Men statsrådet måste väl ändå hålla med om att citaten, som de står, inte på ett korrekt sätt återspeglar det som statsrådet nu har gett uttryck för? Citaten säger ingenting om att lämna kolet i marken eller något sådant, utan citaten handlar ju om att säga nej till affären. Då måste väl statsrådet ändå dela bedömningen att då återspeglar inte citaten på ett korrekt sätt rättsläget, eller? : Det är korrekt att om man bara läser det här citatet rakt av kan man få en uppfattning att det inte handlar om affärsmässigheten. Det är det som jag, när jag talar med , att hon menade att skulle man frångå affärsmässigheten och det regelverk vi har skulle man behöva gå till . Det är det hon har velat uttrycka, men exakt så står det ju inte i artikeln, nej. Ordföranden: fick ju statsrådet tidigare en lite halvpolitisk fråga, där statsrådet ombads bedöma om det fanns stöd i för att ändra styrningen av eller inte. Statsrådet gjorde en bedömning att det inte fanns majoritet i för att förändra uppdrag. Vill statsrådet förändra uppdrag så att det inte längre skulle vara affärsmässigt? : Det var inte det som var frågan, utan frågan var om det fanns en politisk majoritet för att göra detta. Jag uppfattar att det var en debatt i där det var ganska tydligt att det inte fanns en sådan majoritet. Jag har att utgå från det har fattat beslut om, och det gjorde man i . Innan har fattat något annat beslut kan jag inte utgå från något annat än det som redan har sagt, så jag har inget sådant förslag. Ordföranden: Då tror jag att det inte finns fler frågor, utan vi framför ett varmt tack till närings- och innovationsministern för att han kom till utskottet och svarade på våra frågor! Med det ajournerar vi sammanträdet. Bilaga B2 F.d. näringsminister Granskningsärende 15 Granskning av den tidigare regeringens hantering av ett brev från EU:s industrikommissionär (se avsnitt 2.6) Ordföranden: återupptar sammanträde och välkomnar förra näringsministern till utskottet för att svara på frågor i årets granskningsärende 15 Granskning av den tidigare regeringens hantering av ett brev från EU:s industrikommissionär. Ordningen är den att har möjlighet att säga några inledande ord, och därefter ställer vi frågor, anmälande parti först och därefter partierna i storleksordning. Varmt välkommen hit! Varsågod att presentera dina medarbetare och inleda. : Herr ordförande! Tack, , för möjligheten att komma hit och svara på ledamöternas frågor! Jag har med mig två medarbetare, och . Tack, som sagt, för möjligheten att komma till . Ni har kallat mig för att få ökad klarhet i hanteringen av ett brev från EU:s dåvarande industrikommissionär som inkom till som departementschef. Brevet i fråga är, som ledamöter vet, adresserat till mig som näringsminister. Det är ett allmänt hållet brev som inkom . Brevet är registrerat på dåvarande FIN-enheten, det vill säga mitt tidigare ansvarsområde. Eftersom ansvaret för inremarknadsfrågor för transporter däremot inte inkluderades i mitt § 5-förordnande skrevs brevet skyndsamt över till transportenheten som låg under dåvarande infrastrukturministern. Som brukligt skedde detta på tjänstemannanivå. Jag har själv inget minne av att ha läst brevet innan . När jag inför KU:s utfrågning har ställt frågor till tjänstemännen på departementet kan jag konstatera att brevet inte har nått mig som statsråd eller någon i den politiska ledningen på departementet. Att det behovet inte fanns är en bedömning som gjorts på tjänstemannanivå då brevet bedömdes vara allmänt hållet och innehållet tyder på att det har gått till flera medlemsstater. Jag kan konstatera att departementets bedömning är att brevet hanterades enligt gängse rutiner. I efterhand har jag också tagit del av de anteckningar som finns i aktens dagboksblad. Detta dagboksblad är en offentlig handling som KU antingen redan har tillgång till eller kan begära in. Där framgår att ansvarig tjänsteman menar att eftersom representerats i forum där de frågor som berörs i brevet diskuteras anses brevet på det sättet hanterat. Därmed kan det också läggas till handlingarna. Det står i aktens dagboksblad. Jag vill också att ledamöterna i ska notera att den högnivågrupp som refereras till i brevet, det vill säga 21, bestod av bland annat biltillverkare och regeringsrepresentanter från sex medlemsstater. var inte en av de medlemsstaterna utan stod utanför. Så till innehållet i brevet. Jag har redan konstaterat att brevet var allmänt hållet och inkom till innan avgasskandal avslöjades. I efterhand är det enkelt att läsa in avgasutsläpp i brevets skrivningar, men detta är en efterhandskonstruktion. I har en arbetat med just utsläppsskandalen. Den tidigare kommissionären har i en öppen utfrågning fått frågor om just det brev som vi i KU diskuterar här . På en direkt fråga om brevet innehöll en varning om utsläppsfusk svarar Tajani: ”Nej. Det handlar om marknadsövervakning.” Tajani säger även, och jag citerar en översättning till svenska: ”Om det inte fanns några rapporter om manipulationsanordningar så kunde jag inte säga att det fanns manipulationsanordningar. Om jag hade sagt det hade jag hittat på. Ingen har någonsin talat med mig om manipulationsanordningar och inget dokument hade nämnt manipulationsanordningar.” Kommissionären tillbakavisar alltså kraftfullt att brevet i fråga skulle ha handlat om utsläppsfusk. Det handlade om rättsakter för marknadsövervakning, rättsakter som låg under infrastrukturministerns § 5-förordnande. När dessa rättsakter sedermera, , presenterades förankrades de svenska ståndpunkterna i enligt gängse rutiner för samråd med . För mig är det tydligt att kommissionärens ord i utfrågningen i stärker den bedömning som tjänstemännen har gjort och som jag redogjorde för inledningsvis. Med detta är jag redo att svara på utskottets frågor. Ordföranden: så mycket! Då lämnar vi först ordet till anmälande parti, Socialdemokraterna. (S): Herr ordförande! Tack, , för att du är här för att svara på frågor och för den inledning som du har gjort här. Det är korrekt som du har sagt här att det inkom ett brev från dåvarande industrikommissionären till ditt departement . Det här brevet var direkt ställt till dig, och innehållet har du redogjort för och känner till väl. I det brevet begärs också ett svar från dig, men i stället beslutade att lägga brevet till handlingarna utan att besvara det, vilket jag har funnit anmärkningsvärt, och det leder till mina frågeställningar. Min första fråga är: Vilket ansvar anser du att du hade i egenskap av dåvarande statsråd beträffande hanteringen av detta brev som inkom till departementet, som var direkt ställt till dig och som begärde ett svar från dig – vilket ansvar hade du när det gäller detta? : Herr ordförande! Tack, Socialdemokraterna, för frågan! Vilket ansvar hade jag som departementschef och som näringsminister när det här Det stämmer ju att brevet är adresserat till mig som näringsminister, och det sa jag också inledningsvis, men det överfördes också snabbt till den enhet som låg under infrastrukturministern. Jag kan konstatera att den bedömningen gjordes av tjänstemännen och följde gängse rutiner. Som statsråd förväntar man sig att man ska få den information som man behöver för att kunna fullgöra sitt uppdrag som statsråd. Det innebär att bland annat brev från kommissionärer inför rådsmöten är sådant som tas upp på beredningar eller att man på annat sätt gör så att statsråden får kännedom om detta. Däremot är det också viktigt att som statsråd kunna delegera beslut, ha tillit till de tjänstemän som arbetar inom och lita på tjänstemännens bedömning. När det här brevet inkom, först till registratorn som det kom till, FIN- enheten, gjorde man en bedömning av innehållet i förhållande till statsrådens § 5-förordnanden. Man konstaterade då på tjänstemannanivå att det föll utanför mitt § 5-förordnande, trots att det var adresserat till mig som statsråd. Då överfördes det till transportenheten, och där har sedermera ansvarig tjänsteman på transportenheten gjort bedömningen och skrivit ned i aktens dagboksblad varför man har lagt det här till handlingarna. (S): Herr ordförande! Tack för svaret! Ska jag förstå det rätt att du då som ansvarigt statsråd inte hade någon skyldighet att agera utifrån det här inkomna brevet? Är det så jag ska tolka ditt svar? Du hänvisar också till tjänstemännen och gängse rutiner här, vilket också leder mig till frågan: Vilka instruktioner gav du eller fanns det vid departementet beträffande hanteringen av den här sortens brev? Skulle man inte från ert håll ha besvarat det här åtminstone? : Herr ordförande! Som departementschef har man ju att tillse att det finns rutiner och att de rutinerna följs. Det finns rutiner för brev, och det finns rutiner för EU-ärenden. Det känner ledamöter väl till. Dessa återfinns bland annat nedskrivna i Gula boken och i Cirkulär 2 om samråd med . Men rutinerna handlar mer om innehållet och mer om brev snarare än om specifika brev från kommissionen. Brevet i fråga, som är aktuellt i det här granskningsärendet, har beretts enligt de rutiner som brev brukar hanteras med. Som statsråd är man inte inne i alla detaljer utan man har att tillse att det finns rutiner. Jag kan konstatera att tjänstemännen i fråga har följt gängse rutiner, normala rutiner, och hanterat det. Det står skrivet i aktens dagboksblad. Av de här noteringarna som finns i akten framgår det tydligt att ansvarig tjänsteman har skrivit att det ska läggas till handlingarna. – det har jag kollat upp i efterhand nu inför den här utfrågningen – är att tjänstemannens bedömning var att brevet var av allmän karaktär, och innehållet i brevet från som handlade om kommande rättsakter skulle hanteras genom vårt deltagande i arbetsgruppen 2020. Den här bedömningen stöds av det som kommissionär också har sagt i den granskning som han har haft i . (S): Herr ordförande! Jag känner inte att jag riktigt fick svar på frågan om du anser att du hade någon skyldighet som dåvarande statsråd att agera. Du hänvisar väldigt mycket till tjänstemännen, men jag frågar också om du skulle ha agerat eller inte. Jag ser fram emot ett litet förtydligande i den delen. Sedan nämner du innehållet i det här brevet. Det här brevet berör bilindustrin, och i brevet framkommer ändå rätt allvarliga uppgifter som hänvisas till bilindustrin.