· H501FiU1 · 2017-11-22 09:01:06 — Jag tror att du skulle kunna fylla en viktig funktion i svensk politik, för även om ni i kommer från en konservativ ideologi har ni värden i er politik som tydligt handlar om att vi ska bygga ett samhälle - ett samhälle som inte dras isär och som man faktiskt kan lita på. I den grunden hittar vi ibland, trots att vi står långt ifrån varandra ideologiskt, punkter där vi faktiskt är överens. När det gäller de punkter där vi kanske inte är så överens menar du att vi inte har en jobbpolitik som fungerar, , och att vi därigenom inte skapar välfärdsmiljarder. Jag tycker att du i grunden har fel. Förre statsministern sa: The industry is basically gone. Han sa också: We used to have farmers. Det är två av mina favoritcitat av honom, för jag tycker att det säger så mycket om vilken bild han hade av . Det är en bild som inte stämmer med min. Är det någonting vi har är det nämligen jordbrukare, som faktiskt brukar vårt land och som vi behöver för att öka svensk livsmedelsproduktion och för att ha öppna landskap i . Vi behöver också verkligen industri och industriorter i . Mycket av det värde som kommer från beror faktiskt på industrier på svensk landsbygd. När jag satt i räknade vi ut vilka exportvärden svensk landsbygd kommer med, och de är urstarka och urviktiga. Därför är jag väldigt nöjd med den omläggning av industripolitiken som har skett, och jag har varit drivande i att den ska ske. Jag vet nämligen att det kommer att skapa välfärdsmiljarder på lång sikt. Huruvida vi reglerar några brytpunkter hit eller dit eller lägger skatt på gåvor tror jag kommer att ha mindre betydelse. Jag tror att det viktiga handlar om att de som har mer kan bidra på ett bättre sätt i vårt samhälle. Därför tycker jag att de som har de stora rikedomarna - och som vi ser faktiskt drar ifrån, eftersom vårt skattesystem är riggat för de rika - behöver högre skatt på kapital. De behöver arvs- och gåvoskatt, och de behöver en miljonärsskatt på sig. Här fick vi några exempel på ytterligare planer på att höja skatter. Det går säkert att diskutera något enskilt fall, men problemet med politik är att man inte nöjer sig med att höja skatten för de rika - man vill höja skatten för alla. Man vill höja skatten för den som gnetar ihop till pensionen och sätter in pengarna på ett investeringssparkonto. Den som ger till Röda Korset ska med politik få höjd skatt på den specifika gåvan. Man vill höja skatten för alla som jobbar. Man vill ta bort jobbskatteavdragen. I anförandet kritiserades regeringen för att man har behållit Alliansens stora reform, som har lett till flera hundra tusen ytterligare personer i arbete. Den har lett till att det lönar sig bättre att arbeta också för personer med låga inkomster. Det är det som bekymrar mig. Jag tycker att en del av de förslag går fram med är bra. Det är bra med ett höjt BTP; vi föreslår ännu mer än när det gäller en höjning av BTP till ekonomiskt utsatta äldre. Det är bra att förbättra för ekonomiskt utsatta barnfamiljer. Det är bra att göra en del förbättringar för sjuk- och aktivitetsersatta. Detta kräver dock en politik för jobb - för arbete. Det kräver att man inte straffar ut arbete med skatter och att man inte straffar ut utbildning med höjda skatter. Det är här analys brister, tycker jag. Det handlar också om att inte ge upp. Det handlar om att se till att varje människa ska ha chansen att gå till en arbetsplats, känna sig sedd, få känslan av att vara med och bidra till någonting gemensamt och bli en del av en arbetsgemenskap. Den dimensionen tycker jag saknas i regeringens politik när man inte gör tillräckligt för att få in människor som står långt ifrån arbetsmarknaden på densamma. Det kommer definitivt inte att förbättras om man avskaffar jobbskatteavdraget, som vill göra. Jag håller inte med om analys. Jag ser att vi i har den högsta sysselsättningsgraden på väldigt länge och att vi har en lägre arbetslöshet än på väldigt . Detta betyder att många människor i vårt samhälle faktiskt är en del av det samhälle som både jag och vill se. De är en del av en arbetsgemenskap och bidrar till svensk produktivitet och svenska skatteintäkter. Jag delar inte heller synen att vi höjer skatten för alla. Jag sa i mitt eget anförande att vi sänker skatten för pensionärer. Vi tar bort den klyfta som finns mellan pensionärer och löntagare, som och hans regering skapade. För mig är det helt obegripligt att de som har jobbat och bidragit till vårt samhälle ska ha högre skatt när de blir gamla och ska vara pensionärer. För mig är det obegripligt att de ska straffas och få högre skatt jämfört med dem som jobbar. Detsamma gäller dem som har sjuk- och aktivitetsersättning. Jag förstår inte varför de ska straffas för att de har blivit sjuka. Det sjuka ligger snarare i vårt samhällssystem, där vi jagar människor och där den psykiska ohälsan ökar. Jag tror inte att det kommer att göra människor friskare, och det är därför jag har en annan syn än i dessa frågor. Jag tror att det vi behöver göra är att höja skatten för de rikaste. Jag ska ärligt säga, , att ISK-skatten verkligen inte var min favorit att höja. Det finns andra skatter som jag mycket hellre skulle vilja höja. Men regeringen håller emot och låter den borgerliga skattepolitiken ligga i orubbat bo. Därför var ISK-skatten den skatt som var möjlig att höja, eftersom den med precision träffar de riktigt rika människorna i . ISK är fortfarande en gynnad sparform, som är bra att spara i jämfört med andra saker. Då är det också rimligt att ha en beskattning på denna sparform som är lite högre än vad den tidigare var. Det rör sig om två påsar ostkrokar, som har sagt. Jag menar att det rör sig om två påsar ostbågar, så där kan vi säkert vara överens. Vissa borgerliga partier vill sänka människors löner med ungefär lika mycket som vi höjer skatten med . Jag vill börja med att välkomna till sin nya position som ekonomisk-politisk talesperson. Jag ser fram emot många spännande debatter . Jag vill naturligtvis också passa på att tacka för alla de spännande debatter vi har haft. När jag ändå håller på kan jag också välkomna tillbaka från föräldraledigheten - det är roligt att se dig här igen! I budgetpropositionen som behandlas av kammaren konstaterar regeringen att befinner sig i ett helt nytt ekonomiskt läge. Den borgerliga regeringens underskott i statsfinanserna på hela har vänts till överskott under samtliga år . Bedömningen är ett överskott på . I goda tider ska vi stärka ekonomiska skyddsvallar. Regeringen föreslår därför att hälften av överskottet, 40 miljarder, används till att betala av på statsskulden. Därmed skulle regeringen ha minskat statsskuld , och statsskulden som andel av bruttonationalprodukten skulle då vara på den lägsta nivån . Det gör att de offentliga finanserna är väl rustade inför den lågkonjunktur som vi alla vet förr eller senare kommer. Men politiken måste också ta sig an de problem som svenska folket ser här och . Polisen lägger utredningar på hög, även när de gäller grova brott som våldtäkt. Gravida kvinnor oroar sig för om de får plats på BB när det är dags för förlossning. Föräldrar oroar sig för om barnen verkligen lär sig tillräckligt i skolan. Barnfamiljer och pensionärer kämpar med att få vardagsekonomin att gå ihop. Arbetslösa kämpar med att hitta en anställning, som arbetsgivare ropar efter kvalificerad arbetskraft. Återstående 40 miljarder ska därför användas till att rusta det gemensamma samhällsbygget. Brotten ska bekämpas, välfärden ska stärkas och jobben ska bli fler. Den svenska modellen ska utvecklas. Innan jag går vidare till de viktiga strukturreformer som regeringen föreslår ska jag ägna några ord åt den debatt som har förts . Oppositionen tycks ju hålla fast vid det höga tonläge när det gäller statsfinanserna som man anlade redan när budgetpropositionen presenterades. Ett överskott på avfärdades som historiskt lågt, och i stället utlovade man kraftfulla förstärkningar av det offentliga sparandet. Så blev det inte. De borgerliga partierna tycks hålla fast vid sin vana från tiden i regeringsställning att i högtidstalen tala om ansvar för statsfinanserna men i praktiken låta detta gå hand i hand med i bästa fall slätstrukna utfall. Den kraftfulla förstärkning av den offentliga sektorns finansiella sparande som oppositionspartierna utlovade uppgår till en fjärdedels procent av bnp. Skillnaderna i svensk politik låter sig inte mätas i några tiondelars procent av bnp. Jag tänker heller inte göra det lätt för mig och låtsas som att det enbart är regeringen och ingen annan som ser problemen. Skillnaderna handlar i stället om vilken politik man anser bäst löser samhällsproblemen, och i förlängningen handlar det om vilket land vi vill att ska vara. Den som följt dagens debatt i kammaren kan nog ana den politiska skiljelinjen. Än tydligare blir det om man läser de förslag som oppositionen har lagt fram och som har att ta ställning till. I oppositionspartiernas budgetförslag finns många skillnader men en gemensam nämnare som överskuggar allt: De vill sänka skatterna. I vart och ett av oppositionens budgetalternativ föreslås skattesänkningar på mer än . Vart och ett av partierna föreslår också stora nedskärningar som finansiering. Här kan mina meddebattörer säkert komma att protestera i sina repliker. De kanske påpekar att det i alla fall finns ett eller att par områden som de inte vill skära ned på för att sänka skatten. Så är det också, men vad blir resultatet när fyra - eller kanske fem - partier kompromissar ihop sina förslag? Ett parti vill lägga lite mer på sjukvården medan ett annat vill lägga mer på försvaret. Något parti vill i alla fall inte skära ned på skolan. Men när det gäller skatter är den enda stridsfrågan vilka skatter man ska sänka och hur mycket. Här tror jag att det blir uppenbart för de allra flesta: Om alla som sätter sig vid förhandlingsbordet redan är överens om att skatten ska sänkas kommer de också att komma överens om stora skattesänkningar. När alla har kämpat och talat för just sina skattesänkningar - ett sjätte jobbskatteavdrag, slopad värnskatt eller höjt grundavdrag - blir det inte mycket kvar till annat. Då får välfärden stå tillbaka. Det är en politik som vi såg under åtta alliansår. Då fattas pengar till välfärden. Nästa mandatperiod riskerar det att fattas pengar för att klara den mandatperiodens utmaningar. När årskullarna växer får barnen i skolan klara sig med de lärare som vi har . När vi lever allt längre kommer inte hemtjänstpersonalen att hinna prata de där extra minuterna hos någon som kanske inte får något mer besök . När den internationella konkurrensen hårdnar och kunskapskraven höjs på arbetsmarknaden får den som saknar rätt kompetens klara sig utan omskolning och i stället försöka att konkurrera med lägre lön. Frågan är om det ens kommer att finnas pengar kvar till den vinstjakt i välfärden som högerpartierna enats om att bevara till varje pris. Alternativet till oppositionens skattesänkningar är den budgetproposition som är resultatet av förhandlingar mellan regeringspartierna och . Vi har kommit överens om ett annat vägval för . Vi ska rusta samhällsbygget och utveckla den svenska modellen. Vi vill att ska vara ett land som håller ihop. Därför ska alla som kan arbeta också arbeta. Ingen klyfta är nämligen så stor som klyftan mellan den som har ett arbete och den som inte har det. Målet om EU:s lägsta arbetslöshet 2020 vägleder därför regeringens politik. För att ska hålla ihop måste människor kunna känna sig trygga där de bor och arbetar. Oavsett var man bor i ska man känna sig säker på att polisen och hela rättsväsendet är rustade med både anställda och verktyg för att kunna bekämpa brotten. Därför skärper regeringen straffen för grova vapenbrott. Vi stärker rättsväsendet med som polisen får ytterligare i resurser . Signalen från samhället måste vara glasklar oavsett vilket brott det gäller - inbrott eller skadegörelse, sexuella övergrepp eller terrorism, organiserad brottslighet eller vapenbrott, ekonomisk brottslighet eller skattefusk: Brotten, våldet och vapnen ska bekämpas med den demokratiska rättsstatens fulla kraft. Regeringens budget tar sig inte bara an de problem som vi möter här och utan lägger också grunden för nästa mandatperiod. Vi blir friskare, vi lever och vi skaffar fler barn. Detta är för att levnadsstandarden stiger i , och vi ska vara glada för det. Men välfärden måste såklart hänga med. Enligt Kommuner och Landsting kommer att behöva bygga 600 nya förskolor, 350 grund- och gymnasieskolor, 350 gruppbostäder och äldreboenden samt 150 idrottsanläggningar. Detta är en grannlaga uppgift, och visst förstår jag att många kommunpolitiker oroar sig för hur de ska få ihop det här. Man ska då tänka på två saker. För det första: Hur mycket bättre är det inte att leva i då vi bygger skolor i stället för att stänga dem? För det andra: Ingen förskola och inget äldreboende har någonsin byggts med skattesänkningar. Denna regering kommer att göra sin del av jobbet. genomförs den största satsningen på sjukvården i modern tid, med mer och kunnigare personal, tryggare förlossningsvård och kortare köer. Med den här budgeten har välfärden stärkts med 35 miljarder , men mer måste till. Regeringens arbete för att öka resurserna kommer att fortsätta även nästa mandatperiod. De 10 välfärdsmiljarderna, som gör nytta runt om i kommuner och landsting , ökas med 15 . höjs de permanent till 20 miljarder . Överskottet i statsfinanserna ska användas ansvarsfullt. Regeringen bygger upp ekonomiska skyddsvallar mot sämre tider som den investerar i det som bygger starkt för framtiden. Alla som kan arbeta ska arbeta. Kampen mot brottsligheten ska intensifieras. Välfärden ska framtidssäkras. Så här rustar vi det svenska samhällsbygget. Tack, finansministern, för välkomnandet! Ja, det går bra för svensk ekonomi just , och det gläder mig. Det är intressant att höra finansministern ta åt sig en hel del av detta. tar hon inte något som helst ansvar för alla de problem som har vuxit under denna regering och . Integrationsproblemen har ökat . Allt fler hamnar i bidragsberoende. Bostadsområden där allt färre jobbar blir fler. Vårdköerna har, som jag nämnde tidigare, ökat och fördubblats under dessa år. Människor har till och med dött på grund av väntan på en operation. Polisen klarar inte av sin uppgift. har anmälningar om våldsbrott och våldtäkter lagts på hög. Vi har dessutom fler långtidsarbetslösa. De har lämnats åt sidan och har inte fått några insatser alls. Flera av dessa saker nämner finansministern, men hon glömmer helt bort att det är hon och regeringen som är ansvariga för utvecklingen i . I stället gör finansministern och utskottets ordförande precis som de alltid gör: De går tillbaka till Alliansens år och försöker hitta fel där. Men låt mig påminna om att har skatterna höjts. Problemen har ökat. Rättsstaten klarar inte av sina grundläggande uppgifter. Allt detta har skett under den här regeringen. Det har skett eftersom man nu lovar allt till alla och inte förmår prioritera. Min fråga till finansministern är: Ska vi ha det så här i under en högkonjunktur? Jag måste börja med att korrigera som sa att fler är bidragsberoende. befinner sig färre människor i olika former av transfereringssystem. Vi har färre som är bidragsberoende nu än vad vi har haft sedan 90-talskrisen. Regeringen ser oerhört allvarligt på den grövre och ökande brottsligheten, inte minst vad gäller vapen, och har tagit itu med en del av den lagstiftning som behövde förstärkas för att det ska vara tydligare hur samhället ser på alla de illegala vapen som är i omlopp. Det är oerhört viktigt att vi stoppar tillgången till de illegala vapen som finns . Regeringen har därför skärpt lagstiftningen. Lagstiftningen för vapenbrott kommer också att stärkas så att det blir möjligt för polisen att häkta människor som begår grövre vapenbrott. Detta är ett viktigt verktyg för polisen. Vi har även stärkt tullens möjligheter att arbeta gentemot explosiva varor, till exempel handgranater. Regeringen vidtar alltså åtgärder som är oerhört viktiga för att komma till rätta med den grova brottsligheten. Vi stärker polisen så att den kan jobba för att ytterligare bekämpa brottsligheten. Vi stärker resurserna till tullen , och för att den bättre ska kunna säkra våra gränser och arbeta mot införsel av illegala varor, till exempel vapen. Det ska tydligt framgå att denna regering avsätter ökade resurser till polisen, tullen och hela rättskedjan, för ska vara ett land i vilket vi alla kan känna trygghet. Tack, finansministern, för svaret! Jag vill ändå hävda att regeringen inte orkar prioritera nödvändiga strukturella reformer, som i förlängningen leder till ökad sysselsättning. Det som bekymrar mig allra mest och som jag tycker är allra mest sorgligt är att vi har en stark högkonjunktur. Den är på många sätt vanlig, men den är ovanlig i bemärkelsen att de långtidsarbetslösa blir allt fler. De lämnas passiva och får vara hemma utan insatser. Jag minns från förra mandatperioden vilken kritik nuvarande regering, som då var opposition, hade och vilka ord som användes när det handlade om de långtidsarbetslösa. Vad som har hänt nu är att dessa har lämnats vind för våg. De göms och glöms i statistiken. Problemen för dessa personer är akuta. Vi har en arbetsförmedling som inte mäktar med eller klarar av den uppgift som den har. Arbetsförmedlingen behöver läggas ned och ersättas med något helt nytt. Detta är en majoritet här i överens om. En majoritet av svenska folket har inget förtroende för den här myndigheten. Om man under högkonjunktur inte förmår att ta tag i alla de problem jag nu har nämnt, inklusive de långtidsarbetslösa och att få en myndighet att fungera, hur kommer det då att bli när konjunkturen vänder? Att dra på sig stora utgifter i en högkonjunktur, utgifter som inte har långsiktiga strukturella effekter, kommer att leda till en utgiftskostym som när det vänder är alldeles för stor. Detta kommer att drabba . Jag undrar fortfarande: Ska det vara så här i högkonjunktur, att man inte tar tag i de problem som finns? Regeringen förmår inte skapa strukturella reformer som gör att människor inte drabbas så hårt när det väl vänder. Jag har lite svårt att hänga med i argumentation. Hon kritiserar regeringen för att den inte gör tillräckligt och för att den gör för mycket. Hon tycker att vi gör för många reformer och menar att vi inte har råd med en sådan utgiftskostym. kritiserar hon oss för att göra för lite. Om vi talar om stora utgiftskostymer är det kanske lite anmärkningsvärt att det kommer från en person som när hon satt i regeringsställning sänkte skatten - och skuldsatte hela svenska folket för att sänka skatten - på lånade pengar i en konjunkturuppgång. Långtidsarbetslösa göms och glöms i statistiken, säger . kritiserar hon det faktum att regeringen har ett arbetslöshetsmål. Detta hänger inte ihop. Det jobbmål som hade och som regeringen nu har uppfyllt fokuserade inte på långtidsarbetslösa. I regeringens mål om att sänka arbetslösheten finns ett fokus på långtidsarbetslösa. Om brydde sig om de långtidsarbetslösa borde de inte skära ned 8 miljarder i arbetsmarknadspolitiken, vilka går precis till de långtidsarbetslösa så att det blir möjligt för dem att komma in på arbetsmarknaden. Låt mig ge ett exempel. Ghalia från , som också kommer ifrån, går tack vare Arbetsförmedlingen en grävmaskinistutbildning. I , som hon har flytt från, var hon hemmafru. i utbildar hon sig via Arbetsförmedlingen till grävmaskinist, som är ett bristyrke. Det är precis möjligheter som denna som vill stoppa genom att skära 8 miljarder i arbetsmarknadspolitiken. Det hjälper ingen långtidsarbetslös. Finansministern har helt rätt - vi sänker skatten. Vi sänker skatten för främst låg- och medelinkomsttagare, småföretagare och pensionärer, i den storleksordningen. Jag tycker att det är en klok skattepolitik. Där är vi inte överens, men det är okej. Men det var inte främst det jag ville prata om. Jag vill prata om ett beslut som man tog i den här kammaren 2013. Då bestämde man att människor som vistas illegalt i ska ha rätt till skattefinansierad sjukvård och tandvård samt rätt till skattefinansierad skola och utbildning. Vi var emot, Socialdemokraterna var för. , , , klargjorde den dåvarande inrikesministern att vi skulle behöva utvisa uppemot 80 000 människor från därför att de fått avslag på sin asylansökan och därmed befann sig i landet illegalt. Jag har två frågor med anledning av detta. Hur har det gått med de här 80 000 utvisningarna? Hur långt har ni kommit? Det är fråga nr 1. Fråga nr 2: Tycker finansministern att det finns en målkonflikt när vi har vissa myndigheter som gör allt de kan för att få de här människorna att stanna kvar i landet trots att de inte har rätt eller tillstånd att stanna, medan vi har andra myndigheter som har till uppgift att verkställa dessa utvisningar eller avvisningar? Finns det en målkonflikt mellan de två linjerna? får nog precisera vad han menar med att någon myndighet gör allt den kan för att människor ska stanna kvar i landet. Frågan gäller inte generell sjukvård och tandvård, utan vård som inte kan anstå. Det handlar alltså om rätt till vård för personer som är allvarligt skadade eller döende. Det är oerhört viktigt att polisen och jobbar aktivt med att de människor som inte har möjlighet att stanna ska avlägsna sig, lämna landet och återvända. Regeringen har lagt om migrationspolitiken. Den situation som rådde var inte hållbar. Därför gjorde regeringen det som krävdes och fattade de beslut som var nödvändiga för att vi skulle få en mer ordnad migrationspolitik i landet. Den politiken har haft effekt. Vi har ett mer normalt antal asylsökande i . Det möjliggör naturligtvis också för både polisen och att arbeta med avvisningar på ett bättre sätt än vad som annars hade varit fallet. I den budget som vi debatterar ökas också möjligheterna för både och polisen att arbeta med avvisningar, bland annat genom att antalet förvarsplatser utökas, men även genom att polisen får ökade resurser. Hur har det gått? har det gått . sa inrikesministern att 80 000 skulle behöva utvisas ur landet. Hur långt har man kommit? Vilka åtgärder har man vidtagit? När planerar man att vara färdig? Bedömer man det här som prioriterat, eller är det inte särskilt viktigt? Måluppfyllelsen är det lite sisådär med. Vilka ytterligare åtgärder planerar man att vidta? Jag delar inte finansministerns bild att vi nu skulle ha ett mer "normalt" mottagande. ligger fortfarande i den absoluta toppen, både jämfört med våra nordiska grannländer och i förhållande till EU-genomsnittet. Man kan tycka att det är normalt eller inte, men jag vill i alla fall lyfta fram detta. Hur går det? 80 000 människor skulle utvisas för att de befann sig i landet illegalt, det vill säga utan tillstånd. Hur långt har man kommit? Antalet anvisningar har ökat. Det är oerhört viktigt. Det kan bero på att både polisen och har fått ökade resurser för att arbeta med just avvisningar, bland annat genom ett ökat antal förvarsplatser. Regeringen jobbar också aktivt med återvändandeavtal med fler länder. Där ser vi tydligt att det har skett en förändring, inte minst vad gäller , som tar emot människor på ett annat sätt . Avvisningarna till har ökat väsentligt. Men en del länder vägrar ta emot sina egna medborgare, särskilt om de inte återvänder frivilligt. Det är ett problem som och arbetar med på samma sätt som . I en del fall har vi nått framgång. Självklart är det viktigt att vi ser till att ha de resurser som krävs i för att vi ska kunna jobba med avvisningar. Vi måste också jobba via vår diplomati för att få fler länder att acceptera att ta emot sina medborgare. Jag har två frågor. Först skulle jag vilja tala om Arbetsförmedlingen. Sedan kommer jag att tala lite om . Det är ett väl etablerat faktum att den här regeringen inte riktigt har tagit sig an grundläggande strukturella reformbehov. Det var länge sedan vi hade något större tempo i reformarbetet, och det är dåligt.