bet · H401KU17 · 2017-06-13 00:00:00 — Möjligheterna till insyn, delaktighet och demokratisk förankring i det regionala tillväxtarbetet bör också i största möjliga utsträckning tillgodoses. Ansvaret för dessa frågor bör därför, menar kommittén, finnas i ett direktvalt politiskt organ. Dessutom bör alla medborgare enligt kommittén ges likvärdiga möjligheter till delaktighet och ansvarsutkrävande, oavsett var man bor i . För att säkerställa likvärdigheten är det därför rimligt att det finns en organiseringsmodell som gäller som huvudregel för alla län. Kommitténs delbetänkande bereds inom . Utredningsuppdraget ska slutredovisas . har lämnat ett delbetänkande med förslag som rör ansvaret för regional tillväxt och utveckling. Kommitténs arbete fortsätter och ska slutredovisas . För att inte föregripa beredningen av kommitténs förslag och det fortsatta utredningsarbetet föreslår utskottet att avslår motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. en fortsatt regionalisering, en utvärdering av genomförda regionaliseringar, lokal förankring av beslut om regioner, bildandet av vissa regioner, avskaffandet av länsstyrelser och en överföring av statliga uppgifter till lokala myndigheter. Jämför reservationerna 5 (C) och 6 (KD). I kommittémotionerna 2015/16:3147 yrkande 2 och 2016/17:3399 yrkande 2 begär m.fl. (KD) att arbetet med en regionalisering av ska fortsätta. Motionärerna anför att en viktig del av regionalisering är en mer jämlik vård. Men regionalisering handlar inte bara om hur välfärden organiseras utan även om att större regioner kan få en mer gynnsam samverkan med regioner i andra länder vad gäller exempelvis export och import av varor och tjänster. Staten behöver också ta ett övergripande samordningsansvar över bl.a. arbetsmarknads- och företagsfrämjande insatser. (M) begär i motionerna 2015/16:2517 och 2016/17:1860 att bildandet av utvärderas innan nya regioner bildas (yrkande 1), och att man därefter kompenserar de kommuner i som har drabbats av att staten inte följt ingångna avtal (yrkande 2). Motionären anför att staten träffade överenskommelser med berörda län och kommuner inför bildandet av om var olika statliga och regionala arbetsplatser skulle placeras. Statliga och regionala verksamheter har dock sedan flyttats till andra platser, i strid med överenskommelsen. Vid bildandet av nya storregioner bör man dra lärdom av detta exempel, så att träffade överenskommelser följs. De kommuner som inte har fått de utlovade verksamheterna bör kompenseras på lämpligt sätt. Ett antal motionsyrkanden gäller kravet på att beslut om att bilda av regioner bör ha ett folkligt stöd. (C) begär i motion 2015/16:3028 yrkande 1 att nya regioners gränser ska tillkomma på initiativ av de direkt berörda i de områden som berörs av en regionbildning. Dagens varierande lokala och regionala lösningar gör det svårt för invånare att utkräva demokratiskt ansvar. Hur de nya regionerna ska se ut bör beslutas på initiativ av de direkt berörda i stället för av staten. Även och (båda M) begär i motion 2016/17:1284 att eventuella nya landsting eller regioner ska ha lokalt och regionalt stöd (yrkande 1). Alla kommuner bör få ta ställning till vilket län eller landsting de vill tillhöra även om man inte utgör en s.k. gränskommun (yrkande 2). Motionärerna anför att eftersom landstingen ytterst styrs av medborgarna måste ändringar av gränser ha en stark förankring i den lokala opinionen. Jämförelser visar att små regioner har bättre resultat och patientnöjdhet än stora, dessutom ofta till en lägre kostnad. Frågan om lokalt stöd för bildandet av regioner tas upp även i motionerna 2016/17:1444 av m.fl. (M) yrkande 2, 2015/16:2664 av (M) och 2016/17:2179 yrkandena 1 och 2 av (SD). och (båda M) begär i motion 2016/17:1280 att avvisar förslag om storregioner och i stället fortsätter dialogen om en mer funktionell organisation av statens verksamhet. Förslaget att slå ihop med skulle enligt motionärerna inte ge några fördelar för arbetsmarknaden eller sjukvården. Det saknas belägg för att storregioner ger en mer effektiv sjukvård eller en starkare tillväxt. Några motionsyrkanden gäller bildandet av vissa särskilda regioner. (S) begär i motion 2016/17:626 ett tydliggörande av behov av särlösningar vid ett eventuellt bildande av en storregion. Motionären anför att har särskilda förutsättningar och därmed ett behov av särlösningar när det gäller exempelvis hälso- och sjukvård, arbetsmarknad, trafik och infrastruktur samt kultur. För att hantera de stora skillnader som finns mellan och behöver enligt motionären särskilda former för samarbete utvecklas. Det är angeläget att kan bibehålla det regionala utvecklingsanslaget och beslutanderätten över dessa medel. (C) begär i motion 2015/16:2459 yrkande 1 att det inte skapas en sydsvensk storregion. När berörda regioner själva hade möjligheten att bilda en storregion drog de sig ur en sådan sammanslagning, och det är enligt motionären viktigt att beakta detta i arbetet med en ny regional organisation. Några motionsyrkanden avser . (M) begär i motionerna 2015/16:1568 och 2016/17:2308 att ska bevaras som en egen region även vid en eventuell ny regionindelning. har enligt motionären goda möjligheter att fungera som en region, bl.a. när det gäller arbetsmarknad, utbildning och vård. Gränsöverskridande frågor kan lösas genom goda relationer och samarbeten mellan regioner och kommuner. Ett motsvarande yrkande finns i motion 2015/16:1226 av (M). Den senare motionären begär dessutom, tillsammans med och (M), i motion 2016/17:1444 att själv ska få besluta om sin framtida regiontillhörighet (yrkande 1). Motionärerna anför att förslag på eventuella sammanslagningar bör läggas fram av berörda landsting och regioner i stället för av den nuvarande . Frågan om en överföring av ansvaret för vissa statliga uppgifter från länsstyrelserna till andra statliga, lokala eller regionala myndigheter eller folkvalda beslutande organ berörs i motionerna 2015/16:794 av Boriana (M), 2015/16:2369 av m.fl. (C) yrkande 17, 2015/16:2459 av (C) yrkande 2 och 2015/16:3028 av m.fl. (C). Motionärerna anför att makten och den offentliga närvaron därmed skulle flyttas närmare medborgarna och att en decentralisering skulle innebära ekonomiska besparingar för staten. Den svenska förvaltningen är organiserad på tre nivåer: central, regional och lokal. På lokal nivå är indelat i 290 kommuner. På regional nivå är landet indelat i dels 21 län, med en statlig myndighet () i varje län, dels 20 landsting med en direktvald fullmäktige. Varje landsting omfattar ett län, utom där kommunen ansvarar för de uppgifter som sköts av landstingen i andra län. Enligt 14 kap. 6 § regeringsformen ska föreskrifter om grunderna för ändring i rikets indelning i kommuner meddelas i lag. Indelningen av kommuner och landsting regleras i lagen (1979:411) om ändringar i indelning i kommuner och landsting. Regeringen får besluta om en ändring i rikets indelning i landsting, om det inte finns hinder mot en ändring i länsindelningen. Av kommunallagen (1991:900) framgår att varje landsting omfattar ett län, om inte något annat är särskilt föreskrivet. En ändring i landstingsindelningen får ske bara om den kan antas medföra en bestående fördel för ett landsting eller en del av ett landsting eller andra fördelar från allmän synpunkt. I ett ärende om indelningsändring ska samråd ske med de kommuner och landsting som har intresse av frågan. En indelningsändring träder i kraft det år som bestäms i beslutet om ändringen. svarar enligt förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion för den statliga förvaltningen i respektive län, i den utsträckning inte någon annan myndighet har ansvaret för särskilda förvaltningsuppgifter. ska bl.a. verka för att nationella mål får genomslag i länet som hänsyn ska tas till regionala förhållanden och förutsättningar. ska samordna olika samhällsintressen och statliga myndigheters insatser, främja länets utveckling och noga följa tillståndet i länet. I vissa län har ansvaret för det regionala utvecklingsarbetet i länet. Detta följer av lagen (2010:630) om regionalt utvecklingsansvar i vissa län. Det regionala utvecklingsansvaret omfattar vissa uppgifter i det regionala tillväxtarbetet och att utarbeta och fastställa en strategi för länets utveckling, samordna insatser för genomförandet av strategin samt upprätta och fastställa länsplaner för regional transportinfrastruktur. Det förekommer också att kommunala beslutande församlingar bildar samverkansorgan inom ett län för att ansvara för regionala utvecklingsfrågor i länet. De kommuner och landsting som beslutar att bilda sådana samverkansorgan ska anmäla detta till regeringen, som beslutar från vilken tidpunkt organet ska ha det regionala utvecklingsansvaret (lagen [2002:34] om samverkansorgan i länen). Regeringen tillsatte en kommitté med uppdrag att föreslå en ny regional indelning som innebär att delas i väsentligt färre län och landsting (Fi 2015:09, dir. 2015:77). Kommittén, som har antagit namnet , ska enligt direktiven utgå från vilka behov medborgare och näringsliv har i olika frågor, såsom transporter, arbetsmarknad, hälso- och sjukvård, utbildning, kultur och en god miljö. Kommittén bör därför utgå från kommungränser och gränserna för de s.k. arbetsmarknadsregionerna eller funktionella regionerna. Kommitténs syfte är att skapa en ändamålsenlig indelning och effektiva organisationer med en bättre anpassning till demografiska, näringsgeografiska och miljömässiga förhållanden. Indelningen ska också ge stabila ekonomiska förhållanden i de nybildade landstingen, bättre överensstämmelse mellan medborgarnas behov och deras möjligheter att utöva demokratiskt inflytande samt ökade möjligheter till ansvarsutkrävande. Förslagen bör vara väl förankrade med berörda parter. I uppdraget ingår bl.a. att analysera behovet av ekonomiska regleringar och anpassning av systemet för kommunalekonomisk utjämning och att föreslå en ändrad enhetlig beteckning för kommuner på regional nivå, om det visar sig lämpligt. Kommittén ska vidare föreslå hur landstingen ska tilldelas det regionala utvecklingsansvaret, utreda vilka förvaltningsutgifter detta innebär och lämna förslag på finansiering. I uppdraget ingår även att utreda om de verksamheter som är koncentrerade till vissa länsstyrelser bör fortsätta vara det och att analysera vilka eventuella organisatoriska åtgärder som kan vidtas för att höja effektiviteten i länsstyrelsernas verksamhet. Kommittén ska analysera behovet av andra verksamhetsorter än residensstaden för varje ny länsstyrelse samt behovet av en samordnad regionindelning när det gäller vissa statliga myndigheter. redovisade i ett delbetänkande sin bedömning att , för att hela landets resurser ska tas till vara och för att skapa förutsättningar för utveckling och tillväxt i hela landet, bör vara indelat i sex län och landsting. Kommittén lämnar vidare i delbetänkandet förslag på tre nya län och landsting, som för landstingens del enligt kommittén kan träda i kraft : , och (SOU 2016:48 s. 163 f. och 181 f.). Kommittén anser dessutom att staten bör samordnas regionalt bl.a. genom att de statliga myndigheter som har regional indelning koordineras med den nya läns- och landstingsindelningen. En samordnad regional indelning är enligt kommittén av särskild vikt när det gäller de myndigheter där det regionala självstyret gör prioriteringar och fattar beslut om användningen av statliga medel i myndigheternas budgetar. Kommittén konstaterar vidare att länsstyrelserna är de enda statliga myndigheter som i likhet med den kommunala sektorn har ett horisontellt uppdrag med en rad olika verksamhetsområden. Länsstyrelserna har också i uppdrag att samordna staten regionalt och att göra tvärsektoriella avvägningar mellan statliga sektorsintressen. Kommittén gör bedömningen att länsstyrelsernas uppdrag att samordna staten regionalt bör förtydligas och förstärkas, och kommittén avser att återkomma till dessa frågor i sitt slutbetänkande (bet. s. 283). Betänkandet bereds inom . behandlade utskottet ett antal motionsyrkanden om den statliga organisationen. Utskottet konstaterade att frågan varit föremål för olika utredningar och att resultatet av dessa utredningar var föremål för beredning inom . Utskottet ansåg att det fanns ett behov av att behandla frågorna utifrån ett helhetsperspektiv och utgick från att regeringen skulle anamma ett sådant i den fortsatta beredningen. Utskottet har i samband med behandlingen av regeringens proposition om ändringar i indelningslagen och i lagen (1992:339) om proportionellt valsätt föreslagit att i ett tillkännagivande skulle begära att regeringen ska återkomma med förslag på bestämmelser av innebörden att befolkningens önskemål och synpunkter ska beaktas vid ändringar i landstingsindelningen (bet. 2015/16:KU25 s. 13 f., rskr. 2015/16:291). När det gäller frågan om behovet av ett folkligt stöd för beslut om regionaliseringar konstaterar utskottet att under det förra genom ett tillkännagivande uppmanat regeringen att återkomma med förslag på bestämmelser med en sådan innebörd. Utskottet ser inte skäl att nu härutöver ställa sig bakom vad som yrkas i motionerna. Motionerna 2015/16:2664, 2015/16:3028 yrkande 1, 2016/17:1284 yrkandena 1 och 2, 2016/17:1444 yrkande 2 och 2016/17:2179 yrkandena 1 och 2 avstyrks. När det gäller övriga yrkanden som rör regionalisering anser utskottet att beredningen av delbetänkande och kommitténs fortsatta utredningsarbete inte bör föregripas. Motionerna 2015/16:794 yrkandena 1 och 2, 2015/16:1226, 2015/16:1568, 2015/16:2369 yrkande 17, 2015/16:2459 yrkandena 1 och 2, 2015/16:2517 yrkandena 1 och 2, 2015/16:3028 yrkande 2, 2015/16:3147 yrkande 2, 2016/17:626, 2016/17:1280, 2016/17:1444 yrkande 1, 2016/17:1860 yrkandena 1 och 2, 2016/17:2308 och 2016/17:3399 yrkande 2 avstyrks. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår motioner om frivilliga kommunsammanslagningar, lokalt brottsförebyggande arbete, medborgarskapskrav för rösträtt i lokala val och inrättandet av en standard i välfärdssystemet. Jämför särskilda yttranden (M, SD, C, L och -). I betänkandet behandlas motionsförslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet tidigare behandlat . Detta har gjorts i betänkandena /15:KU18 och 2015/16:KU13. har i enlighet med utskottets förslag avslagit motionsyrkandena. Utskottet vidhåller sina tidigare ställningstaganden och avstyrker motionerna 2015/16:110 (M), 2015/16:1215 (FP), 2015/16:2396 (C) yrkandena 1 och 2, 2015/16:2832 (SD) yrkandena 1–3, 2015/16:2919 (M), 2015/16:3072 (M) yrkande 3, 2016/17:1080 (L) yrkande 16, 2016/17:1826 (L) och 2016/17:3388 (M) yrkande 23. Åtgärder för att öka antalet förtroendevalda m.m., punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: 2015/16:2182 av m.fl. (MP) yrkande 4 och 2015/16:2496 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkandena 1–3. Liksom majoriteten anser jag att ett ökat demokratiskt deltagande är av stor vikt och att det är angeläget att fler människor engagerar sig i den lokala politiken. De hinder som finns, i form av exempelvis svårigheter att kombinera förtroendeuppdraget med arbete och familj, bör undanröjas så långt det är möjligt. Jag vidhåller dock utskottets tidigare uppfattning att ansvaret för vilka åtgärder som bör vidtas för att uppnå detta i första hand ligger på kommuner och landsting samt på de politiska partierna. Jag konstaterar också att demokratiutrednings förslag nu bereds i . Jag har tidigare tryckt på vikten av att frågor om försök med sänkt rösträttsålder prioriteras av regeringen i det fortsatta arbetet (bet. 2016/17:KU22, res. Jag vidhåller denna uppfattning. Med hänvisning till det pågående beredningsarbetet och den satsning på Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor som föreslås i vårändringsbudgeten anser jag dock inte att det behövs ett tillkännagivande i frågan. Motionerna bör avslås. Kommuners deltagande i fristadssystemet, punkt 4 – motiveringen (SD, -) av (-), (SD) och (SD). Utlänningslagens (2005:716) bestämmelser om flyktingar och andra skyddsbehövande samt om uppehållstillstånd för dessa ger enligt vår mening tillräckliga möjligheter för det svenska samhället att erbjuda en person som har hamnat i onåd i sitt hemland av politiska eller religiösa skäl att komma till . Det finns även en risk för att systemet utnyttjas för att skapa asylskäl på plats i , s.k. sur place-skäl. Vi ställer oss därför tveksamma till om kommuner bör delta i fristadssystemet. Med hänvisning till detta avstyrks motionsyrkandet. Ansvaret för tillfälliga anläggningsboenden, punkt 6 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2471 av m.fl. (V) yrkande 30. Staten bör ha det övergripande ansvaret för att ta emot flyktingar och migranter. Flyktingmottagandet ska därför ha en tydlig nationell styrning och tillräcklig statlig finansiering. Kommunerna bör emellertid ha ansvaret för genomförandet av mottagandet, vilket bl.a. inkluderar de asylsökandes boende. Det skulle kunna innebära en smidigare övergång för dem som beviljas asyl och en större möjlighet att stanna i den kommun där de först placerats. Kommunerna bör få möjlighet att direktupphandla olika boenden och ha det operativa ansvaret för de tillfälliga anläggningsboendena. kan sedan hyra bostäder av kommunerna. Regeringen bör återkomma med förslag på hur kommunallagen kan ses över för att möjliggöra detta. Kompetenslyft i hbt-frågor, punkt 8 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2786 av m.fl. (FP) yrkande 2. Hbt-personer möts fortfarande av fördomar och dåligt bemötande i olika delar av samhället. Intoleransen beror ofta på okunskap. För att alla ska känna sig trygga i mötet med det offentliga anser jag att det krävs ett kompetenslyft i hbt-frågor inom skola och fritid, socialtjänst, vård och omsorg samt andra välfärdstjänster som kommuner och landsting ansvarar för. Detta bör ske genom en integrering av hbt-frågor i alla verksamheter och genom kompetenssatsningar på bl.a. vårdcentraler, ungdomsmottagningar och boenden. Regionalisering, punkt 11 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:2369 av m.fl. (C) yrkande 17 och 2015/16:3028 av m.fl. (C) yrkandena 1 och 2, 2015/16:794 av Boriana (M) yrkande 1, 2015/16:2459 av (C) yrkande 2, 2015/16:2664 av (M), 2016/17:1284 av och (båda M) yrkande 1, 2016/17:1444 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2016/17:2179 av m.fl. (SD) yrkande 2 och 2015/16:794 av Boriana (M) yrkande 2, 2015/16:1226 av (M), 2015/16:1568 av (M), 2015/16:2459 av (C) yrkande 1, 2015/16:2517 av (M) yrkandena 1 och 2, 2015/16:3147 av m.fl. (KD) yrkande 2, 2016/17:626 av (S), 2016/17:1280 av och (båda M), 2016/17:1284 av och (båda M) yrkande 2, 2016/17:1444 av m.fl. (M) yrkande 1, 2016/17:1860 av (M) yrkandena 1 och 2, 2016/17:2179 av m.fl. (SD) yrkande 1, 2016/17:2308 av (M) och 2016/17:3399 av m.fl. (KD) yrkande 2. har utvecklats till att bli en alltmer komplicerad stat med en brokig samling stora och små kommuner, kommunalförbund, regionförbund, landsting och regioner. Det gör det svårt för medborgarna att få överblick över det demokratiska beslutsfattandet. Genom att man decentraliserar makt och inflytande kan invånarna få råda över viktiga framtidsfrågor. Hur de nya regionerna ska se ut bör beslutas på initiativ av de direkt berörda i de områden som berörs, inte från statligt håll. Offentlig närvaro i hela landet är vidare viktigt för att människor ska känna trygghet och tillit. En mängd statliga uppgifter skulle därför i stället kunna utföras av lokala och regionala myndigheter eller beslutande organ. Regionalisering, punkt 11 (KD) av Skånberg (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2015/16:3147 av m.fl. (KD) yrkande 2 och 2016/17:3399 av m.fl. (KD) yrkande 2 och 2015/16:794 av Boriana (M) yrkandena 1 och 2, 2015/16:1226 av (M), 2015/16:1568 av (M), 2015/16:2369 av m.fl. (C) yrkande 17, 2015/16:2459 av (C) yrkandena 1 och 2, 2015/16:2517 av (M) yrkandena 1 och 2, 2015/16:2664 av (M), 2015/16:3028 av m.fl. (C) yrkandena 1 och 2, 2016/17:626 av (S), 2016/17:1280 av och (båda M), 2016/17:1284 av och (båda M) yrkandena 1 och 2, 2016/17:1444 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2, 2016/17:1860 av (M) yrkandena 1 och 2, 2016/17:2179 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2 samt 2016/17:2308 av (M). En regionalisering skulle kunna vara ett sätt att bidra till fördelar för den svenska industrin och till stärkt svensk konkurrenskraft. Flera landsting skulle exempelvis kunna gå samman till större regioner och på så vis få en mer gynnsam samverkan med regioner i andra länder vad gäller export och import av varor och tjänster. Kommuner och Landsting (SKL) har insikt i de stora möjligheter som finns till samverkan med regioner i andra länder, inte minst genom sitt samarbete med . En övergripande statlig samordning skulle dessutom säkerställa att de nationella projektmedlen för olika insatser inte motverkar varandra. Motionsyrkanden som bereds förenklat, punkt 12 (M) (M), (M) och (M) anför: Det krävs insatser på alla nivåer i samhället för att öka tryggheten och bekämpa brottslighet. Det lokala perspektivet är särskilt betydelsefullt. Kommunala myndigheter, organisationer, företag och polisen måste samverka. Detta gäller både i arbetet med att motverka att unga dras in i kriminalitet och missbruk och i arbetet mot grov kriminalitet. Kommunerna behöver ha personer med särskilt ansvar för säkerhetsfrågor och trygghetsskapande arbete. Ett tätare samarbete mellan förskola, skola och socialtjänst kan bidra till att samhället får kännedom om problem i ett tidigare skede. Eftersom motionerna 2015/16:3072 yrkande 3 och 2016/17:3388 yrkande 23 bereds förenklat avstår vi nu från att reservera oss. Motionsyrkanden som bereds förenklat, punkt 12 (SD, -) (-), (SD) och (SD) anför: Utskottet har efter förenklad motionsberedning avstyrkt vissa motionsförslag. Vi hänvisar när det gäller rösträtt och medborgarskap till våra ställningstaganden i motsvarande frågor i betänkande 2015/16:KU13. Vi vidhåller dessa synpunkter men avstår från att på nytt ge uttryck för en avvikande mening i en reservation. Motionsyrkanden som bereds förenklat, punkt 12 (C) (C) anför: De lokala aktörerna i samhället är avgörande för att vi ska ha ett effektivt brottsförebyggande arbete. Insatserna för att lokalt förebygga brott bör bli kraftfullare och bättre organiserade. Det finns dock bland kommunerna skilda uppfattningar om vilket ansvar kommuner har för att motverka brottslighet, vilket är olyckligt eftersom det skapar otydlighet gentemot medborgarna. Jag anser att det behövs ett förtydligande i lagstiftningen så att kommunerna får ett uttalat ansvar för det brottsförebyggande arbetet. Utgångspunkten bör vara att kommunerna behöver utveckla detta arbete. Eftersom motion 2015/16:2396 yrkandena 1 och 2 bereds förenklat avstår jag nu från att reservera mig. Motionsyrkanden som bereds förenklat, punkt 12 (L) (L) anför: Lagen behöver förtydligas så att kommunerna får en uttalad uppgift att arbeta brottsförebyggande. Det finns skilda uppfattningar om hur långt kommunernas ansvar sträcker sig. För att skapa och upprätthålla tryggheten lokalt måste det finnas en samverkan där både kommunerna och polisen deltar. Polisens arbete med bl.a. lokala samverkansavtal och medborgarlöften bör kompletteras med att kommunernas roll får en tydligare reglering i lag. Eftersom motionerna 2015/16:1080 yrkande 16 bereds förenklat avstår jag nu från att reservera mig.