bet · H401MJU14 · 2017-04-20 00:00:00 — Andra betonar kustfiskarnas behov av flexibilitet och möjlighet till utveckling. I rapporten lyfts bl.a. fram att kustkvoterna är viktiga för det småskaliga Hur stora de olika kustkvoterna ska vara och huruvida de bör vara låsta eller mer flexibla bör analyseras vidare. Målet och syftet med kustkvoten bör klargöras, liksom hur den kan bidra till att utveckla ett småskaligt kustnära och lokalt fiske. Vidare framhålls att det är angeläget att tydliggöra målet och syftet med kustkvoten och hur den kan bidra till att utveckla ett kustnära och lokalt fiske. Utifrån detta kan sedan kustkvotens omfattning fastställas och kriterier för hur den ska fördelas utformas så att man på bästa sätt kan uppnå målen. Enligt rapporten bör dessa frågor analyseras Vidare pekas även på att det bör övervägas att inrätta en rådgivande kommitté för kustkvoterna med bl.a. representanter från både centrala, regionala och lokala myndigheter samt fiskerinäringen. frågor som borde kunna behandlas av en sådan kommitté, bl.a. hur staten kan arbeta för att nya unga fiskare kan komma in i fiskaryrket. Av budgetpropositionen framgår det att kvoter har fastställts för de för viktiga fiskena i och . För lax behölls kvoten på samma nivå som föregående år i hela , vilket är en lägre nivå än den som kommissionen föreslagit. Vidare anförs att det kan förväntas att förhandlingar om kommissionens förslag om en flerårig förvaltningsplan för lax i återupptas i och med att behandlingen av den fleråriga förvaltningsplanen för är slutförd och därmed vissa principiella frågor lösta mellan rådet och . Enligt har förhandlingarna inte återupptagits . Landsbygdsminister anförde följande i sitt svar på fråga 2016/17:358 om laxfiske i södra : I förekommer laxen som naturreproducerade, vilda bestånd, i cirka 40 älvar som mynnar i . Varje älv har sitt eget bestånd av lax. I finns vilda laxbestånd i 16 älvar och de producerar, inräknat gränsälven älv, uppskattningsvis av all vild lax i . Förvaltningen av laxbestånden utgår från den gemensamma fiskeripolitikens mål om maximalt hållbart uttag för varje bestånd. har således ett stort ansvar för den gemensamma laxproduktionen och även om vi tagit vårt ansvar och kommit en bra bit på vägen är det endast två till tre svenska laxälvar som uppnår eller är nära att uppnå förvaltningsmålet. Laxfisket i södra var från svensk sida tidigare riktat på områden där kompensationsodlad lax förekommer med blandbestånd av uppväxande vildlax där vissa bestånd var och är svaga. Havs- och vattenmyndigheten som förvaltande svensk myndighet, och senare även , har beslutat att fasa ut sitt utsjöfiske på lax för att i stället arbeta för en älvspecifik förvaltning. Detta innebär att fisket i högre utsträckning kan riktas på återvandrande lax från starka bestånd samt kompensationsodlad lax. En stor anledning till att fisket flyttades in till kusten var att det inte fanns några fiskemetoder som kunde separera vild och odlad lax. Andra , som inte har några laxälvar, har inte heller möjlighet att tillämpa älvspecifik förvaltning fast de har en laxkvot. Den biologiska rådgivningen tar hänsyn till det fiske på blandbestånd som bedrivs av andra länder vilket påverkar den gemensamma kvoten. kommer även fortsättningsvis att utgå från den älvspecifika laxförvaltningen för ett mer hållbart fiske av lax i . Utvecklas selektiva och skonsamma redskap som kan rikta in sig på kompensationsodlad lax utan att påverka de vilda bestånden så kan det finnas anledning att se över frågan igen. Utskottet delar regeringen syn att det kustnära småskaliga yrkesfisket är viktigt för landsbygden och välkomnar att en samlad politik ska tas fram för Vikten av det kustnära småskaliga fisket och behovet av att minska de administrativa bördorna lyfts även fram i den parlamentariska Regeringen har aviserat en proposition för en sammanhållen landsbygdspolitik . Utskottet ser fram emot att ta del av denna. Som utskottets uppföljnings- och utvärderingsgrupp betonat i upp- följningen av systemet med överlåtbara fiskerättigheter i det pelagiska fisket är det småskaliga och kustnära fisket av stor betydelse, och detta bör uppmärksammas i statens fortsatta insatser inom fiskeområdet. Utskottet noterar att Havs- och vattenmyndigheten kontinuerligt arbetar med regelförenklingar och olika bestämmelser vars syfte är att främja det Myndigheten har återigen fått i uppdrag i sitt regleringsbrev att redovisa utvecklingen av det småskaliga kustfisket. Utskottet noterar vidare att möjligheten till förenkling inom fiskerinäringen lyfts fram i regeringens maritima strategi men även utvecklingen av mer selektiva fiskeredskap som en förutsättning för att öka lönsamheten i branschen liksom för ett mer hållbart fiske. Havs- och vattenmyndigheten har tillsammans med bidragit till olika projekt för att utveckla ett mer selektivt fiske. Det finns även möjligheter att söka stöd från EU:s havs- och fiskeriprogram för investeringar i selektiva fiskeredskap. Utskottet delar regeringens syn att en minskning av mängden oönskad fångst gagnar ett hållbart nyttjande av havsresurserna. Det är centralt i samband med att den nya gemensamma fiskeripolitiken genomförs att regelförenklingsarbetet får genomslag i detta arbete. anser att det är viktigt med ett regelverk som både är praktiskt och genomförbart för näringen såväl som för myndigheterna, och att regelverket inte missgynnar det småskaliga kustnära fisket. Utskottet föreslår att motionerna 2016/17:384 (S), 2016/17:864 (M) yrkande 2, 2016/17:1726 (L) yrkande 5, 2016/17:1956 (C) yrkande 11, 2016/17:2552 (KD) yrkandena 6 och 7, 2016/17:3185 (M) yrkande 3 och 2016/17:3197 (C) lämnas utan vidare åtgärd med hänvisning till det anförda och i avvaktan på resultatet av pågående arbete. Som redovisats ovan måste alla som bedriver yrkesfiske ha en fiskelicens. man ansöker första gången om en licens ska göra en bedömning Detta innebär att även om en fiskare har lämnat fisket kan bedömningen vara att bestånden inte är hållbara, och därmed beviljas inte en fiskelicens för det området. Vidare kan noteras att Havs- och vattenmyndigheten arbetar för att underlätta byte av tillståndshavare för fiskare med vissa särskilda tillstånd. Som redovisats ovan innebär systemet med överlåtbara fiskerättigheter i det pelagiska fisket att generationsväxlingar inom befintliga fiskeföretag och rekrytering av ungdomar till fartygsbesättningarna underlättas. viktigt att följa den fortsatta utvecklingen när det gäller förbättrade möjligheter för ungdomar att komma in i fisket. Mot bakgrund av det anförda är utskottet inte berett att föreslå något initiativ från sida med anledning av motion 2016/17:1956 (C) yrkande 9. Motionen avstyrks i berörd del. Hur kustkvoterna fastställs skiljer sig åt mellan det demersala fisket och det pelagiska fisket. Kustkvoten för det demersala fisket beslutas , medan kvoten för det pelagiska fisket är låst genom ett beslut . Utskottet noterar att kustkvoten har skapats för att värna det småskaliga kustnära fisket som är viktigt för kustsamhällena. Som redovisats ovan kan det finnas skäl att överväga att inrätta en rådgivande kommitté för kustkvoterna som kan ta sig an frågan om kvoternas storlek m.m. Utskottet är dock inte berett att nu föreslå någon åtgärd med anledning av motion 2016/17:2448 (SD) yrkande 7. Motionen avstyrks i berörd del. Utskottet konstaterar att har ett stort ansvar för den gemensamma laxproduktionen då uppskattningsvis av all vild lax i kommer från bestånd i svenska älvar. Utskottet noterar att Havs- och vattenmyndigheten har beslutat att fasa ut insjöfiske på lax för att i stället arbeta för en älvspecifik förvaltning. Utskottet anser att det finns ett behov av att skydda den vilda laxen i och tycker det är positivt att åtgärder vidtas för att uppnå detta. Ett mer hållbart laxfiske i är angeläget. Med det anförda föreslår utskottet att motion 2016/17:1151 (S) lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om olika regleringar för bottentrålning och om fiske i Natura 2000-områden. Jämför reservationerna 11 (SD), 12 (V), 13 (KD) och 14 (V). Enligt partimotion 2016/17:1989 av m.fl. (V) yrkande 7 bör bottentrålning förbjudas i alla svenska havsområden. Enligt yrkande 8 bör inom EU och globalt verka för ett förbud mot bottentrålning. Bottentrålningen är ett stort hot mot känsliga och ofta relativt okända havsmiljöer och ekosystem. Extremt tunga redskap används som river upp skadliga stoftmoln och ödelägger livet på bottnarna. beståndet av torsk i svenska vatten återfinns , enligt forskare på , i där trålförbud rått . Vidare anser motionärerna att regeringen bör ta initiativ till förhandlingar med andra EU-länder för att ta fram regleringar som förhindrar att de biologiska värdena försämras i Natura 2000-områden genom ohållbart fiske (yrkande 9). I enlighet med EU:s art- och habitatdirektiv ska säkerställa en gynnsam bevarandestatus för de arter och livsmiljöer som omfattas av direktivet. I kommittémotion 2016/17:2448 av m.fl. (SD) yrkande 5 anförs att reglerna för bottentrålning bör skärpas. Bottentrålning kan skada de ekosystemen, och därför bör detta regleras hårdare än i vissa områden, bl.a. för att gynna fiskbestånden. Enligt kommittémotion 2016/17:2552 av m.fl. (KD) yrkande 5 är det viktigt att fiskemetoder tar hänsyn till havets ekosystem. bottentrålning orsakar stora skador på bottnarna bör denna fiskemetod endast tillåtas efter en miljökonsekvensprövning för aktuellt område. behandling och kompletterande uppgifter Utskottet har behandlat frågor om bottentrålning tidigare, bl.a. i betänkande 2014/15:MJU6. I betänkandet framgår att trålfiske är tillåtet enligt EU:s fiskeripolitik. har begränsat trålfisket på svenskt vatten genom att flytta ut trålgränsen så långt man kan enligt den EU-lagstiftning och de internationella avtal som finns. Undantag finns för selektivt trålfiske med rist där man får minimala bifångster av fisk. Det finns även trålad fisk som är miljömärkt, t.ex. Östersjötorsken. Enligt omfattas områden tre eller utanför kusten av EU:s gemensamma fiskeripolitik, vilket innebär att behöver komma överens med andra länder om fiskeregleringar ska inrättas. Innanför dessa sjömil har dock befogenhet att bestämma själv. Vidare framgår av betänkandet att trålning kan medföra olika typer av påverkan på skyddsvärda miljöer. För att minimera fiskets negativa påverkan på dessa miljöer och uppnå ett gynnsamt tillstånd kan man därför behöva reglera olika fisken som kan medföra skada i skyddade områden. Fiske med redskap som skadar bottnarna, t.ex. bottentrålning, anges i bevarandeplanerna för flera Natura 2000-områden som åtgärder som kan skada områdenas naturvärden. Enligt måste därför sådana åtgärder tillståndsprövas. Av budgetpropositionen (prop. 2016/17:1 utg.omr. 20) framgår att skyddade områden är ett mycket viktigt verktyg för att bevara den biologiska mångfalden i kust- och havsområden. redovisade Havs- och vattenmyndigheten en nationell handlingsplan för marint områdesskydd. Det pågår arbete med att identifiera och införa nödvändiga fiskeregleringar i skyddade områden. Med anledning av interpellation 2016/17:261 om bottentrålning i naturreservat anförde landsbygdsminister att skydd av områden är en prioriterad fråga för regeringen, och att det är viktigt att de skyddade områdena är väl förvaltade och reglerade så att känsliga arter och livsmiljöer skyddas mot negativ påverkan. Det är länsstyrelserna som ansvarar för att analysera och påpeka när det finns behov av att reglera fisket i skyddade områden. Analysen görs utifrån syftet med områdesskyddet och de bevarandemål som finns för området. Havs- och vattenmyndigheten har, efter samråd med länsstyrelserna, bedömt att det i en första fas är aktuellt att reglera fiske i sex skyddade områden utanför den s.k. trålgränsen. Detta faller då inom ramen för EU:s gemensamma fiskeripolitik. Enligt Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev ska myndigheten redovisa sitt arbete med bevarandeåtgärder i skyddade områden till regeringen. Myndigheten ska även inkomma med en begäran om åtgärd när myndigheten identifierat bevarandeåtgärder som faller inom ramen för fiskeripolitiken. Beslut om att reglera fisket i dessa områden tas vanligtvis av efter ett förslag från samtliga berörda medlemsländer med fiskerättigheter i området. lämnade , tillsammans med och , till kommissionen ett förslag till fiskeregleringar i det 2000- området Bratten. Regleringarna antogs av , och gäller bestämmelser som begränsar såväl trålfiske som annat fiske i området. Bratten är därmed det första skyddade området där har infört fiskeregleringar inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Det är även det första skyddade området inom hela EU där fiskeregleringar införts med hänvisning till EU:s havsmiljödirektiv, för områden och livsmiljöer som skyddas genom Osparkonventionen. Av Havs- och vattenmyndighetens rapport inom EU:s gemensamma fiskeripolitik (rapport 2017:4) framgår att det inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken finns möjlighet att införa fiskeregleringar bl.a. för att säkerställa att fiskets effekter på ekosystem minimeras samt för att vara förenlig med miljölagstiftningen. Förvaltningsåtgärder omfattar bl.a. beslut om zoner eller perioder inom vilka fiskeaktiviteter är förbjudna eller begränsade, tekniska regleringar som t.ex. kan innebära förbud mot eller användningsbegränsningar av vissa redskap samt andra särskilda åtgärder för att minska fiskeverksamhetens inverkan på de ekosystemen i skyddade områden. Grundförordningen för den gemensamma fiskeripolitiken innehåller såväl övergripande målsättningar om att den ska vara förenlig med miljölagstiftningen (artikel 2.5 j) som åtgärder som ska vidtas för att uppfylla kraven i skyddade områden enligt bl.a. art- och habitatdirektivet (artikel 11.1). Detta pekar tydligare än den tidigare grundförordningen på att fisket ska regleras i t.ex. Natura 2000- områden för att uppnå mål och krav i relevant direktiv. Vidare redovisas i rapporten att arbetet med fiskereglerande åtgärder i skyddade områden har intensifierats i flera medlemsländer i enlighet med regionaliseringsprocessen i den gemensamma fiskeripolitiken. presenterade kommissionen ett förslag till förordning om bevarande av fiskeresurserna och skydd av ekosystem genom tekniska åtgärder (KOM(2016) 134). Kommissionen föreslår ett nytt förenklat system där styrelseformerna blir flexiblare och de regionala aktörerna, som har bäst kunskap om sina lokala förhållanden, får möjlighet att anpassa de tekniska bevarandeåtgärderna till sina egna havsområden. Förhandlingar pågår i rådet I Havs- och vattenmyndighetens årsredovisning redovisas att det finns planer på att införa bevarandeåtgärder riktade till fiske i de skyddade områdena i , vilket kräver en process med stöd av artikel 11 i den gemensamma fiskeripolitiken. fattades inga beslut om nationell fiskereglering i de skyddade områdena. dock tillsammans med berörda länsstyrelser inlett ett arbete för södra och mellersta ostkusten där det finns behov av en större översyn av hur de generella fiskebestämmelserna kan samordnas med övriga fredningsområden och behov av bevarandeåtgärder i skyddade områden. Trålfiske är tillåtet enligt EU:s gemensamma fiskeripolitik. har dock begränsat trålfisket på svenskt vatten genom att flytta ut trålgränsen så långt det är möjligt enligt EU-lagstiftningen och internationella avtal. I den gemensamma fiskeripolitiken finns krav att fisket ska vara förenligt med miljölagstiftningen och att åtgärder ska vidtas för att uppfylla kraven i skyddade områden enligt bl.a. art- och habitatdirektivet. Det framgår således tydligare än tidigare att fisket ska regleras i t.ex. Natura 2000-områden för att uppfylla mål och krav i relevant direktiv. Utskottet delar regeringens syn att skyddade områden är ett mycket viktigt verktyg för att bevara den biologiska mångfalden i kust- och havsområden och välkomnar att regeringen prioriterar denna fråga. Utskottet noterar vidare att Havs- och vattenmyndigheten ska arbeta med bevarandeåtgärder i skyddade områden. Det är viktigt att det pågående arbetet med att identifiera och införa nödvändiga fiskeregleringar i dessa områden, på både nationell nivå och EU-nivå, fortsätter. Det är också glädjande att har infört fiskeregleringar inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken i det 2000-området Bratten. Utskottet ser fram emot fler sådana beslut. Det finns ett brett engagemang i utskottet i fråga om sådant fiske som bedöms vara skadligt, inte minst bottentrålning. Utskottet välkomnar att behovet av skydd av miljöer kontinuerligt ses över och analyseras och förutsätter att regeringen fortsätter att driva detta arbete, på både nationell nivå och EU-nivå. Med det anförda föreslår utskottet att motionerna 2016/17:1989 (V) yrkandena 7–9, 2016/17:2448 (SD) yrkande 5 och 2016/17:2552 (KD) yrkande 5 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om åtgärder för att bevara ålbeståndet, på både nationell nivå och EU-nivå, och om totalförbud mot ålfiske. Jämför reservation 15 (V). Enligt motion 2016/17:595 av (S) krävs en kraftsamling för att rädda ålen. behöver sätta press på elbolagen att anpassa vattenkraftverken så att ålens vandring återigen görs möjlig. I motion 2016/17:1673 av och (båda S) yrkande 1 anförs att ålens viktiga roll och värde i kulturarvet behöver säkerställas. Enligt yrkande 2 måste ålens vandring vid kraftverken främjas för att värna uppströms och nedströms passager förbi vattenkraftverken för lax, ål och andra vandringsfiskar. Regeringen ska även i fortsättningen driva i EU att ålen ska skyddas (yrkande 3). Motion 2016/17:2897 av m.fl. (M) yrkande 2 handlar om att hitta vägar för att öka ålbeståndet, och om att man i stället för att ytterligare begränsa ålfisket borde se över möjligheten att lägga ett större ansvar på elbolagen när det gäller att underlätta för ål att passera turbinerna oskadda. Även motion 2016/17:3021 av och (båda C) uppmärksammar behovet av åtgärder för att rädda och öka ålen i svenska vatten och betydelsen av det yrkesmässiga ålfisket för ålens överlevnad. Det är angeläget att snabbt minska den stora mängd ål som dödas i kraftverken, öka utsättningen av ålyngel och minska den stora mängd ål som äts upp av säl och skarv. Enligt partimotion 2016/17:1989 av m.fl. (V) yrkande 11 bör införa ett totalförbud mot allt riktat fiske på ål. (Ices) råder till att införa totalt fiskestopp på ål. har ansvar för att bevara ålen, inte minst då de flesta könsmogna ålarna (blankålar) från vandrar ut längs vår kust, och bör vara ledande för att skydda arten i nödvändig utsträckning. behandling och kompletterande uppgifter Utskottet har behandlat frågor om ålförvaltningen vid tidigare tillfällen, bl.a. i betänkande 2015/16:MJU17. Av betänkandet framgår att rapporterade om utfallet av de ålförvaltningsplaner som har införts i medlemsländerna med anledning av EU-förordningen 1100/2007 om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål. Generellt konstaterar kommissionen att åtgärderna resulterat i ett reducerat fiske medan det fortfarande råder stora brister när det gäller att reducera annan dödlighet orsakad av människan som inte är relaterad till fiske. Kommissionen belyste även problematik kopplad till utsättningar av glasål som bevarandeåtgärd och framhöll att åtgärden behöver utredas ytterligare. Havs- och vattenmyndigheten fick i sitt regleringsbrev i uppdrag att, med anledning av kommissionens utvärdering av den nationella ålförvaltningsplanen, analysera behovet av planen och vid behov föreslå en revidering mot bakgrund av målen i EU:s ålförordning och den vetenskapliga rådgivningen. Uppdraget redovisades till . I betänkandet anförs följande när det gäller den nationella förvaltningsplanen för ål: I Havs- och vattenmyndighetens analys av behovet av att revidera den nationella förvaltningsplanen för ål föreslår myndigheten att nuvarande inskränkningar av fisket ska upprätthållas till dess att det finns säkra bevis för kontinuerlig ökning av såväl rekrytering som lekbestånd av ål. Myndigheten bedömer att rekryteringen är mycket låg. När det gäller förbättrade utvandringsmöjligheter för blankål konstaterar myndigheten att de kortsiktiga åtgärderna har prioriterats. Vid utvärdering av genomförda åtgärder och påverkan från turbinrelaterad dödlighet i vattenkraftverk konstaterar myndigheten att det är långt till det uppsatta målet i förvaltningsplanen. Myndigheten framhåller att vattenkraften i hög grad påverkar dödlighet för utvandrande blankål och förhindrar naturlig uppvandring av ålyngel i inlandsvatten. Åtgärder för att förbättra upp- och nedströmsvandring förbi kraftverk styr därför också i hög grad förväntad effekt av de åtgärder som genomförs via fiskereglering och utsättning av ålyngel. Havs- och vattenmyndigheten anser därför att arbetet med delar i nuvarande förvaltningsplan som behandlar påverkan från vattenkraft bör utvecklas för att effektivisera det långsiktiga åtgärdsarbetet. När det gäller stödutsättning av ålyngel anser myndigheten att utsättningsplanen inom nuvarande förvaltningsplan bör ses över. I den nationella rapporten framkom även att det troligen förekommer ett relativt omfattande illegalt fiske efter ål i vissa kustområden. Länsstyrelserna har därför enligt i regleringsbrevet fått i uppdrag att särskilt redovisa effekterna av tillsynen när det gäller ålfiske. Uppdraget redovisades till Havs- och vattenmyndigheten , och myndigheten håller nu på att sammanställa informationen. Enligt sker det en omfattande stödutsättning av ålyngel. Vidare pågår det forskning om en hållbar vattenkraft. Till exempel håller i samverkan med , myndigheter och industri på att undersöka hur man kan uppnå ekologiskt och samhällsekonomiskt hållbar vattenkraft. Genom åtgärdsinriktade studier av ålyngel ska man utvärdera effektiva lösningar för uppströmspassage, habitatkrav för hög överlevnad samt vandringsmönster. Satsningen finansieras av forskningsrådet Formas med (2015–2018). När det gäller ålförvaltningen på EU-nivå pågår det för tillfället inget arbete med ytterligare åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål. Kommissionen har inte kommit med några förslag på fortsatta åtgärder, och förhandlingarna om kommissionens förslag om att göra ålförvaltningsplanen förenlig med de nya reglerna i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (s.k. Lissabonanpassning) har inte heller återupptagits . I kommissionens rapport uppmanar kommissionen medlemsstaterna att fortsätta vidta försiktighetsåtgärder till dess att beståndet visar på en signifikant beståndsökning. I arbetsplanen –2018 för (Helcom) två undergrupper om ekosystembaserat hållbart fiske (Helcom Fish) och Helcoms arbetsgrupp om vandrande fiskarter (Fish-M) ingår utbyte av information om de nationella ålförvaltningsplanerna i kustländerna. Syftet med att diskutera dessa är att göra en bedömning av beståndet och underlätta fortsatta åtgärder som sedan kan vidareutvecklas i andra lämpliga forum. arbetar dock inte med förvaltning av bestånden. När det gäller ålfiske som kulturarv anförde landsbygdsminister vid debatten om interpellation 2015/16:261 Ålfiskets framtid följande: Ålarvet vid Ålakusten har tagits upp i och folkminnens förteckning över exempel på immateriella kulturarv i . Ålakustens kulturarv bevaras och förs vidare i trakten genom organisationer som sprider kunskap om traditionerna och skapar intresse för olika aspekter av arvet. I arbetet är balansgången viktig mellan viljan att bevara ålfiske som en yrkesutövning och strävan att ytterligare skydda arten. En förutsättning för att den unika "ålakulturen" ska fortleva är naturligtvis att även ålen finns kvar. Vidare framhölls vid debatten att ålen listas i Cites (Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and ) bilaga II.