bet · H401JuU17 · 2017-03-31 00:00:00 — Enligt motionären bör inte enbart arbetade timmar redovisas utan även vem eller vilka som faktiskt har utfört arbetet. Förutsättningarna för att en offentlig försvarare ska utses regleras i 21 kap. 3 a § . En offentlig försvarare ska på begäran utses för en person som är anhållen eller häktad. Offentlig försvarare ska också på begäran utses för den som är misstänkt för ett brott där det inte är stadgat lindrigare straff än fängelse . Därutöver ska offentlig försvarare utses om det är tveksamt vilken påföljd som ska väljas och det finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana påföljder i förening. Även utredningen om brottet kan göra att den misstänkte är i behov av försvarare. Om det i övrigt finns särskilda skäl med hänsyn till den misstänktes personliga förhållanden eller till det som målet rör ska en offentlig försvarare också utses. Om en misstänkt inte har fyllt ska offentlig försvarare utses oavsett vilket brott det är fråga om såvida det inte är uppenbart att den unge saknar behov av försvarare (24 § lagen [1964:167] med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare). En offentlig försvarare har enligt 21 kap. 10 § rätt till skälig ersättning av allmänna medel för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Ersättningen för arbete ska bestämmas med utgångspunkt i den tidsåtgång som är rimlig med hänsyn till uppdragets art och omfattning och med tillämpning av en timkostnadsnorm. Timersättningen får avvika från timkostnadsnormen, om den skicklighet och den omsorg som uppdraget utförts med eller andra omständigheter av betydelse ger anledning till det. När ersättningen bestäms ska i vissa fall en taxa tillämpas. I 31 kap. finns bestämmelser om att en tilltalad under vissa förutsättningar ska ersätta staten för det som betalats av allmänna medel i ersättning till försvarare. En enskild kan också i andra situationer ha rätt till ett juridiskt biträde som bekostas av allmänna medel, t.ex. rättshjälpsbiträde, målsägandebiträde eller offentligt biträde. Vad gäller utformningen av kostnadsräkningar tillämpas 20 § rättshjälpsförordningen (1997:404). Detta innebär bl.a. att en kostnadsräkning ska ges in till domstolen där ersättningen för arbete, tidsspillan och utlägg framgår i skilda poster. Om ersättningen inte ska bestämmas enligt taxa eller om den begärda ersättningen avviker från taxan, ska kostnadsräkningen innehålla en arbetsredogörelse. Arbetsredogörelsen ska vara så utförlig att ersättningsanspråkets skälighet kan bedömas. Om ett biträde har satt en advokat eller en biträdande jurist på en advokatbyrå i sitt ställe (substitution) ska detta framgå av kostnadsräkningen. Utgifterna för rättsliga biträden har enligt uppgift i årets budgetproposition (prop. 2016/17:1 utg.omr. 4) ökat . Till stor del utgörs utgifterna av kostnader för offentliga försvarare men även av kostnader för exempelvis målsägandebiträden, rättshjälp och offentliga biträden. Enligt regeringen beror utgiftsökningen delvis på att timersättningen har räknats upp till följd av den årliga uppräkningen men även på att fler timmar debiteras per förordnande. Utvecklingen går mot större mål, med flera tilltalade och målsäganden i ett och samma mål. Regeringen anför i budgetpropositionen att den följer utvecklingen noga och har bl.a. gett en särskild utredare i uppdrag att utreda hur stora och komplicerade brottmål kan handläggas på ett mer effektivt sätt men med bevarade krav på rättssäkerhet. Uppdraget ska redovisas . har haft i uppdrag att göra en samlad översyn av utgifterna som finansieras genom anslaget 1:12 Rättsliga biträden m.m. Utredningens syfte har, mot bakgrund av de senaste årens kostnadsökningar, varit att överväga vilka åtgärder som kan vidtas och som har en kostnadsdämpande effekt på anslaget. I uppdraget har ingått att särskilt överväga bl.a. olika nivåer i timarvoderingssystemet för offentliga försvarare och målsägandebiträden, tidsfrister i timarvoderingssystemet för målsägandebiträden och en utökad användning av schablonersättning, s.k. taxa i brottmål. Utredningens betänkande Rättvisans pris (SOU 2014:86) bereds inom . betänkande Rättvisans pris (SOU 2014:86) bereds inom . En särskild utredare har även fått i uppdrag att utreda hur stora och komplicerade brottmål kan handläggas på ett mer effektivt sätt. Detta arbete bör inte föregripas. Utskottet avstyrker därför motionerna 2016/17:434 (M) och 2016/17:1611 (S). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att införa en obligatorisk betalningsskyldighet för tolkhjälp och om en översyn av ersättningssystemet för tolkar. Jämför reservation 20 (SD). I motion 2016/17:2327 av (SD) yrkande 1 föreslås att en obligatorisk betalningsskyldighet för tolkhjälp ska införas för tilltalade vid fällande dom i brottmål med fängelse som påföljd. I motion 2016/17:2904 av (SD) anförs att ett nytt system för tolkkostnader bör utredas. Ett sådant system skulle t.ex. kunna innebära att en part som är i behov av tolk och som utan giltigt skäl uteblir från en domstolsförhandling blir skyldig att ersätta kostnaderna för tolken. genomfördes och rådets direktiv /64/EU om rätt till tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden i svensk lagstiftning (prop. 2012/13:132, bet. 2012/13:JuU23). Då infördes en regel i om att en tolk ska anlitas vid sammanträden inför rätten om en misstänkt i ett brottmål inte behärskar svenska. Detsamma gäller numera även målsägande. I övrigt får en tolk anlitas att biträda rätten om en part, ett vittne eller någon annan som ska höras inte behärskar svenska (5 kap. 6 § ). I allmän förvaltningsdomstol gäller att rätten vid behov ska anlita tolk (50 § förvaltningsprocesslagen [1971:291]). Ersättning till tolk betalas av staten (5 kap. 8 § och 52 § förvaltningsprocesslagen). I artikel 4 i EU:s direktiv om rätt till tolkning och översättning vid straffrättsliga förfaranden föreskrivs att det är medlemsstaterna som ska stå för tolknings- och översättningskostnaderna oavsett resultatet av förfarandet. En misstänkt eller tilltalad ska alltså inte kunna åläggas att svara för kostnader för tolkning eller översättning eller att betala tillbaka sådana kostnader, även om han eller hon döms för brottet. Utskottet har behandlat frågan om en tilltalads betalningsskyldighet för tolkhjälp. Utskottet såg i betänkande 2014/15:JuU15 inte något skäl till att ställa sig bakom ett yrkande om obligatorisk betalningsskyldighet och avstyrkte därför en motion om detta. En motion med samma yrkande var i betänkande 2015/16:JuU19 föremål för förenklad beredning. Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och finner således inte skäl att ställa sig bakom vad som anförs i motion 2016/17:2327 (SD) yrkande 1 om obligatorisk betalningsskyldighet för tolkhjälp. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom vad som anförs i motion 2016/17:2904 (SD) om ett nytt system för tolkkostnader. Motionerna avstyrks därför. Barns rätt till information Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om barns rätt till information när en förälder frihetsberövats eller ställts inför rätta. I motion 2016/17:1168 av (S) föreslås att det ska finnas en skyldighet för berörda myndigheter att informera ett barn om att barnets förälder har anhållits, häktats eller ställts inför rätta. Bestämmelser om underrättelse till anhöriga eller andra närstående när en person har frihetsberövats eller omhändertagits av polis finns i polislagen (1984:387) och i . På begäran av en person som har omhändertagits enligt polislagen, eller som på någon annan grund är skyldig att stanna kvar hos , ska någon av hans eller hennes närmaste anhöriga eller någon annan person som står honom eller henne särskilt nära underrättas om åtgärden (17 a § polislagen). Den som har frihetsberövats, t.ex. genom gripande eller anhållande, har vidare enligt 24 kap. 21 a § rätt att få någon av sina närmaste anhöriga eller någon annan person som står honom eller henne särskilt nära underrättad om frihetsberövandet. ska också enligt 6 § polislagen fortlöpande samarbeta med myndigheterna inom och underrätta dessa om förhållanden som bör föranleda någon åtgärd av dem. Bestämmelser om skyldighet att anmäla till socialnämnden att ett barn kan behöva nämndens skydd finns i 14 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). Enligt den bestämmelsen är bl.a. Kriminalvården, och Säkerhetspolisen skyldiga att genast anmäla till socialnämnden om de i sin verksamhet får kännedom om eller misstänker att ett barn far illa. Även anställda vid sådana myndigheter omfattas av anmälningsplikten. Det ankommer sedan på socialnämnden att utreda behovet av åtgärder. Utskottet anser att bestämmelserna om information till anhöriga i samband med frihetsberövanden är väl avvägda. Därutöver finns en skyldighet för bl.a. Kriminalvården och att göra en anmälan till socialnämnden om det finns misstankar om att ett barn far illa. ansvarar sedan för att barnet får det skydd eller stöd som det behöver. Mot denna bakgrund saknas anledning för att ta något initiativ i frågan, och utskottet avstyrker därför motion 2016/17:1168 (S). Stärkt skydd för den anklagades ställning Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om stärkt ställning för misstänkta och tilltalade. I motion 2016/17:799 av Finn (M) föreslås att hela förundersökningsmaterialet görs tillgängligt för den tilltalade och att den anklagades ställning förstärks i samband med häktning. Så snart det på grund av angivelse eller av annat skäl finns anledning att anta att ett brott som hör under allmänt åtal har förövats ska enligt 23 kap. 1 § (RB) en förundersökning inledas. Förundersökningens syfte är enligt 23 kap. 2 § RB att utreda vem som kan misstänkas för ett aktuellt brott och om det finns tillräckliga skäl för åtal samt att förbereda målet så att bevisningen kan presenteras i ett sammanhang vid en domstolsförhandling. En förundersökning ska enligt 23 kap. 4 § RB bedrivas objektivt. Vid förundersökningen ska undersökningsledaren och den som biträder honom eller henne söka efter, ta till vara och beakta omständigheter och bevis som talar såväl till den misstänktes fördel som till hans eller hennes nackdel. Genom lagändringar som trädde i kraft tydliggjordes att kravet på objektivitet gäller i all den verksamhet som bedrivs av de brottsbekämpande myndigheterna i syfte att såväl förebygga, förhindra och upptäcka brott som utreda och lagföra brott (prop. 2015/16:68, bet. 2015/16:JuU11). Att objektivitetsprincipen ska tillämpas även efter tiden för åtalets väckande framgår av 45 kap. 3 a § RB. I och förundersökningskungörelsen (1947:948) finns regler om dokumentation av utredningsmaterial och av åtgärder som vidtas under förundersökningen. Utredningsmaterial som har betydelse för åtalet ska sammanställas i ett förundersökningsprotokoll. Förundersökningsprotokollets huvudsakliga betydelse är att ge åklagaren underlag för bedömningen av åtalsfrågan och att förbereda målet inför huvudförhandlingen i domstol. Protokollet ska ge en rättvisande bild av vad som förekommit av betydelse för åtalet under förundersökningen. Att utredningsmaterial och de åtgärder som vidtas under förundersökningen dokumenteras gör det möjligt för den misstänkte och hans eller hennes försvarare att kontrollera hur förundersökningen bedrivs och att förbereda försvaret. innehåller i några fall mer detaljerade regler om vilken rätt till insyn i förundersökningar och vid handläggningen av brottmål i domstol som den misstänkte har. Dessa bestämmelser kompletteras med bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) om hur rätten till insyn förhåller sig till regler om sekretess. Utskottet behandlade i betänkande 2015/16:JuU19 en liknande motion och avstyrkte denna bl.a. med hänvisning till pågående beredningsarbete. Vidare lämnade regeringen i proposition 2016/17:68 Misstänktas rätt till insyn i förundersökningar förslag som syftar till att öka rättssäkerheten och förutsebarheten för den som misstänks för brott. Det föreslås att dokumentationen av förundersökningar ska förbättras genom att förhör i större utsträckning ska spelas in med ljud eller med både ljud och bild. I ett sådant inspelat förhör ska sekretess gälla för bilduppgiften. Vidare lämnas förslag som tydliggör vilken rätt misstänkta, tilltalade och redan dömda personer har att ta del av utredningsmaterial. Det klargörs att rätten att ta del av de omständigheter som har betydelse för åtalet är ovillkorlig. I annat utredningsmaterial kan insynsrätten begränsas. Det klargörs också i vilken utsträckning misstänkta har rätt att få en egen kopia av utredningsmaterialet. Dessutom införs det en möjlighet att ställa upp förbehåll som inskränker rätten att fritt förfoga över sekretessskyddade uppgifter. Om rätten att ta del av utredningsmaterial har inskränkts, eller om det har ställts upp ett förbehåll som inskränker rätten att utnyttja eller lämna en uppgift vidare, ska den misstänkte kunna begära prövning av ett sådant beslut i allmän domstol. Förslagen föreslogs träda i kraft . Utskottet tillstyrkte regeringens lagförslag (bet. 2016/17:JuU10). biföll utskottets förslag (rskr. 2016/17:151). När det gäller misstänktas rätt till insyn i förundersökningar vill utskottet hänvisa till de nya regler som träder i kraft och som syftar till att öka rättssäkerheten och förutsebarheten för den som misstänks för brott. Vad gäller övriga förslag i motionen vidhåller utskottet sitt tidigare ställningstagande och finner således inte skäl att vidta några åtgärder. Motion 2016/17:799 (M) bör alltså avslås i sin helhet. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår 21 motionsyrkanden med förslag som har behandlats och avslagits tidigare . Motionsyrkandena i bilaga 2 överensstämmer helt eller i huvudsak med yrkanden som utskottet har behandlat och avstyrkt tidigare . Utskottet ser ingen anledning att nu göra en annan bedömning. Motionsyrkandena behandlades i betänkandena /15:JuU8, 2014/15:JuU15, 2015/16:JuU2 och 2015/16:JuU19. Kameraövervakning på allmänna platser, punkt 1 (S, MP, V) av (MP), i (S), (S), (S), (S), (V), Lawen Redar (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: 2016/17:508 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2, 2016/17:1080 av m.fl. (L) yrkande 17, 2016/17:1769 av m.fl. (SD) yrkande 5, 2016/17:2248 av m.fl. (M), 2016/17:2284 av och (båda SD) yrkande 9, 2016/17:3029 av (M), 2016/17:3177 av (KD), 2016/17:3241 av och (båda M) och 2016/17:3388 av m.fl. (M) yrkande 13. En särskild utredare har fått i uppdrag av regeringen att närmare studera ett brett spektrum av frågor om kameraövervakning. Syftet är att säkerställa att kameraövervakning kan användas där det behövs för att bekämpa brott och garantera ett starkt skydd för den personliga integriteten. Utredaren ska även analysera hur regleringen i kameraövervakningslagen bör anpassas till den nya EU-rättsliga dataskyddsregleringen. Uppdraget ska redovisas . Vi anser att utredarens arbete inte bör föregripas. Något tillkännagivande till regeringen bör därmed inte göras. Kameraövervakning vid skolor, punkt 2 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2284 av och (båda SD) yrkande 12. Skolbränder är ett stort problem. Det är viktigt att gärningsmännen kan identifieras och lagföras, vilket underlättas avsevärt med kameraövervakning. Vi anser att tillstånd som huvudregel alltid ska ges när skolor ansöker om tillstånd för kameraövervakning om det inte finns synnerliga skäl som talar emot det. Regeringen bör återkomma till med ett förslag som tillgodoser det anförda. Kameraövervakning av vilt m.m., punkt 3 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3283 av m.fl. (KD) yrkande 7, 2016/17:3087 av och (båda C) och 2016/17:1033 av (KD). Vildsvin jagas helst med åtel. Jakten är populär men försvåras av regler om tillståndsplikt för kameraövervakning av åteln. föreslår i sitt betänkande (SOU 2014:54) att det nuvarande kravet på tillstånd för kameraövervakning av vildsvin ska ersättas med ett krav på anmälan. Det är angeläget att regeringen följer tidigare tillkännagivande och återkommer med ett förslag om att ersätta tillståndsplikten för kameraövervakning av vilt med ett anmälningsförfarande. Utökad användning av hemliga tvångsmedel m.m., punkt 5 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:3387 av m.fl. (M) yrkandena 11 och 12 samt 2016/17:396 av och (båda M) yrkande 1, 2016/17:2284 av och (båda SD) yrkandena 3–5 och 2016/17:2299 av och (båda SD) yrkande 2 i denna del. Den tekniska utvecklingen medför nya möjligheter som är positiva i många avseenden, men den kan också användas för onda syften. I det sistnämnda fallet kan teknikutvecklingen innebära nya begränsningar för Säkerhetspolisen och polisen när de ska fullgöra sina uppgifter, särskilt vad gäller användningen av hemliga tvångsmedel. Vi anser därför att regeringen ska ta initiativ till en bredare översyn av om nuvarande lagstiftning på tvångsmedelsområdet står i överensstämmelse med dagens tekniska utveckling samt redan känd kommande och förväntad teknikutveckling. Vid behov bör regeringen återkomma med förslag till lagändringar och eventuell ny lagstiftning. Vi anser även att regeringen ska ta initiativ till en bredare översyn av Säkerhetspolisens behov av nya verktyg för att upptäcka och utreda terroristbrott, utöver hemlig dataavläsning som redan är under utredning. Utökad användning av hemliga tvångsmedel m.m., punkt 5 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2284 av och (båda SD) yrkandena 3–5 och 2016/17:2299 av och (båda SD) yrkande 2 i denna del och 2016/17:396 av och (båda M) yrkande 1 och 2016/17:3387 av m.fl. (M) yrkandena 11 och 12. Hemliga tvångsmedel utgör viktiga redskap under förundersökningar av grova brott som drabbar många enskilda. Hemlig kameraövervakning får emellertid inte kombineras med ljudupptagning. Det har visat sig att hemlig kameraövervakning har varit till mindre nytta än andra hemliga tvångsmedel. Nyttan av tvångsmedlet skulle öka om ljudinspelning var tillåtet. Vid användning av hemliga tvångsmedel kan s.k. överskottsinformation förekomma. Gränsen för när överskottsinformation får användas varierar beroende på vilket tvångsmedel det är fråga om. Det är enligt vår mening inte rimligt att de brottsbekämpande myndigheterna i vissa fall inte får utreda brott som de har fått kännedom om. Det innebär att gärningsmannens perspektiv prioriteras framför brottsoffrets. Vi anser att reglerna om överskottsinformation bör ändras så att samma regler gäller för hemlig rumsavlyssning som för övriga tvångsmedel enligt . Vi anser vidare att reglerna om hemliga tvångsmedel är alltför restriktiva. För att kunna bekämpa den grova organiserade brottsligheten krävs att hemliga tvångsmedel kan användas för att utreda brott med lägre straffvärde än vad som gäller . Därför vill vi att hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation och hemlig kameraövervakning ska få användas för utredning av brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller annat brott där straffvärdet kan antas överstiga fängelse. Hemlig rumsavlyssning bör få användas för utredning av brott där det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller annat brott där straffvärdet kan antas överstiga fängelse. lag om preventiva tvångsmedel är i förhållande till rekryteringslagen och finansieringslagen tillämplig endast i de fall brotten bedöms som grova. Det finns ett behov av att kunna vidta åtgärderna även för brott av normalgraden. Säkerhetspolisen bör därför ha möjlighet att använda preventiva tvångsåtgärder och inhämtning av elektronisk kommunikation även för normalgraden av brott mot rekryteringslagen och finansieringslagen. Regeringen bör omgående komplettera lagstiftningen i enlighet med detta. Vi noterar även att regeringen har tillsatt en utredning om hemlig dataavläsning. Det är en viktig komponent för terrorbekämpningen, och vi uppmanar regeringen att skyndsamt återkomma med ett sådant lagförslag. Regeringen bör återkomma till med lagförslag som tillgodoser vad vi har anfört. Beslut om hemlig avlyssning knutet till person, punkt 6 (S, MP, V) av (MP), i (S), (S), (S), (S), (V), Lawen Redar (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: 2016/17:396 av och (båda M) yrkande 2 och 2016/17:3387 av m.fl. (M) yrkande 13. pågår ett omfattande utrednings- och beredningsarbete i frågor som rör hemliga tvångsmedel, bl.a. i syfte att stärka skyddet för den enskildes integritet. Vi anser att detta arbete bör avvaktas och att något tillkännagivande till regeringen därmed inte bör göras. Signalspaning, punkt 7 (M, SD, KD) av (M), (M), (M), (SD), (KD), (M) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2299 av och (båda SD) yrkande 2 i denna del och 2016/17:3387 av m.fl. (M) yrkande 10. Det främsta problemet med dagens lagstiftning mot terrorism är, ur ett övergripande perspektiv, att det föreligger uppenbara svårigheter med att säkra bevisning för terroristbrott och krigsförbrytelser i andra länder. Möjligheterna att få underrättelseinformation och att säkra bevisning måste bli bättre för att terrorismen ska kunna bekämpas effektivt. Personer som har rest till andra länder för att strida med terroristorganisationer utgör ett allvarligt hot också mot . Rättsvårdande myndigheter behöver en stark och adekvat förmåga att möta det hot som dessa individer utgör. När resor i terrorismsyfte kriminaliserades inskränktes Säkerhetspolisens möjligheter att genom signalspaning få tillgång till underrättelseinformation. Reglerna om signalspaning innebär att det är tillåtet att få underrättelseinformation om exempelvis en viss individ när förundersökning har inletts. ska förundersökning alltid inledas när det finns förutsättningar för det. Vi anser att det bör införas en möjlighet för Säkerhetspolisen att få tillgång till underrättelseinformation från signalspaning även när förundersökning har inletts. Säkerhetspolisen har huvudansvaret för att bekämpa terrorism och måste få tillgång till nödvändiga verktyg för att motverka terrorismrelaterad brottslighet och för att lagföring av sådan brottslighet ska kunna ske. Tillgång till abonnemangsuppgifter, punkt 9 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2016/17:2284 av och (båda SD) yrkande 6. Det är positivt att de brottsbekämpande myndigheterna har möjlighet att få tillgång till abonnemangsuppgifter när det gäller sådana brott som t.ex. gromning. Vi menar dock att immaterialrättsliga brott som endast bedöms kunna leda till böter inte bör omfattas av skyldigheten att lämna ut abonnemangsuppgifter. Miljontals svenskar begår brott mot upphovsrättslagen, i många fall utan att ha kännedom om att gärningen är straffbelagd, och det upplevs som slumpartat vilka som döms för handlingarna. Dessutom riskerar detta att kraftigt öka arbetsbelastningen på ett område som inte bör vara högprioriterat i brottsbekämpningen.