bet · H401FiU24 · 2017-05-18 00:00:00 — Däremot är det väl känt att de ökade tillgångspriserna framför allt på bostäder och därmed hushållens ökade skuldsättning ökar riskerna i det finansiella systemet i den svenska ekonomin. Den analys som vi nu har fått är viktig. Men det finns ytterligare en aspekt som utskottet gärna skulle se att framöver belyser i sina utvärderingar. Det handlar om de fördelningspolitiska effekterna av den förda penningpolitiken. liksom andra centralbanker har nämligen använt sig av omfattande statsobligationsköp vid sidan av stora räntesänkningar för att få upp räntorna. Därmed har kopplingen mellan penningpolitiken och de stigande tillgångspriserna, till exempel på bostäder, blivit mer synlig. Frågan om hur hushållens förmögenheter och inkomster fördelas i samhället påverkar penningpolitikens möjligheter i stort, och den förda penningpolitiken påverkar sannolikt också inkomst- och förmögenhetsfördelningen. Utskottet menar att detta är värt att analysera vidare. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Utvärdering av penningpolitiken för har , liksom andra centralbanker, fört en fortsatt extremt expansiv penningpolitik. Inflationen och inflationsförväntningarna fortsatte att stiga , bland annat till följd av stigande energipriser. Men sett över hela har inflationen legat en bra bit under tvåprocentsmålet. Prognosen för när räntehöjningar kan komma har flyttats fram till mitten av 2018. Men utskottet ser ändå att den expansiva penningpolitiken har bidragit till att tillväxttakten i svensk ekonomi är hög och att arbetslösheten har gått ned. Utskottet noterar att det i stort sett rått samsyn i riksbanksdirektionen om den förda penningpolitiken men att det faktiskt uppstått en viss oenighet om hur expansiv politiken ska vara. Denna oenighet har vi sett fortsätta också in i 2017. Utskottet noterar vidare att endera arbetat vidare med eller analyserat och kommenterat de rekommendationer som Goodfriend och King lämnade i samband med den senaste externa utvärderingen. Det handlar bland annat om arbetet med ränteprognoserna och prognosmetoderna och, vilket har uppmärksammats , arbetet med att eventuellt byta målvariabel. har skickat ut ett förslag på remiss som innebär att de, med utgångspunkten att bedömningen är att inflationen kommer att variera , överväger att byta målvariabel från KPI till KPIF, det vill säga konsumentprisindex med fast ränta, och ett variationsband på . Om det blir en förändring kan den börja tillämpas i samband med det penningpolitiska möte som direktionen har . välkomnar också att regeringen har tillsatt en parlamentarisk utredning, den så kallade , i syfte att se över det penningpolitiska ramverket och lagen om riksbank. Det är dock viktigt att utskottet i sammanhanget slår fast att ingångsvärdet i denna utredning är att målet om prisstabilitet och den legala ramen med en oberoende riksbank har varit framgångsrik. Om bara några få månader firar vi vi hade en reporänta högre än noll. har vi levt med minusränta . Det är en historiskt unik situation. Den blir inte mindre unik när vi kan konstatera att detta är ett faktum trots hög tillväxt, stort och stigande resursutnyttjande och markant sjunkande arbetslöshet. har inflationen varit mycket låg - har den varit långt , och den är fortsatt väl . Vår uppgift är att utvärdera penningpolitiken, i detta ärende , där 2014-2015 redan har behandlats tidigare. Vad är det då vi ska utvärdera? Innan jag försöker resonera om den definitionen vill jag understryka att det viktigaste och väsentligaste utifrån mitt perspektiv för det första är att bejaka självständighet, det vill säga dess oberoende från politisk styrning. För det andra ska vi värna institutionella trovärdighet. Vad är det alltså vi ska utvärdera? Det är penningpolitik, men utifrån vilka perspektiv? Lyssnar man på den allmänna debatten och diskussionen om och den förda penningpolitiken får man snart uppfattningen att trovärdighet står och faller med hur inflationen utvecklas, det vill säga att en tiondel upp eller ned är avgörande för hur förtroendet för försvagas eller stärks. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Utvärdering av penningpolitiken för I det sammanhanget ska också sägas att själv har utformat ett mål om 2 procents inflation - utifrån riksbankslagen, som uttrycker detsamma som att upprätthålla ett fast penningvärde. En stilla undran är ju om varken lagstiftare eller riksbank i sin uttolkning över huvud taget kunde föreställa sig minusränta så där dryga efter uttolkningen av riksbankslagen. Frågan man kan ställa sig är också vad som egentligen är syftet med ett fast penningvärde, det vill säga med det man då kände till med en historia av hög inflation och en visshet om skadligheten med deflation. Vad menar man med "fast penningvärde", och varför har man definierat inflationsmålet som man har gjort? Ja, syftet med penningpolitiken leder oss in på definitionen att den ska stödja målen för den allmänna ekonomiska politiken för att uppnå en hållbar tillväxt med hög sysselsättning. Vidare ska det ske genom att man, förutom att stabilisera inflationen runt inflationsmålet, strävar efter att stabilisera produktionen och sysselsättningen runt långsiktiga och hållbara utvecklingsbanor. Därmed ska definitionen snarare vara en flexibel inflationsmålspolitik. Därför vore det en i högsta grad förenklad bedömning om utvärderingen görs med utgångspunkt i om nått inflationsmålet eller inte. Till detta ska läggas att det naturligtvis inte heller kan isoleras utan hänsyn tagen till andra faktorer, såsom vilken finanspolitik som har förts , hur identifierade obalanser hanterats, hur identifierade nödvändiga reformer hanterats alternativt genomförts, vilken betydelse omvärlden har och så vidare. Penningpolitiken måste sättas i ett sammanhang, och det vore önskvärt att man lade större fokus på och förde ett större resonemang om hur penningpolitik och finanspolitik skulle kunna - och borde - komplettera varandra. Till detta kommer naturligtvis också att ska värna ett effektivt och säkert betalningsväsen, vilket tolkas som att hänsyn ska tas till utvecklingen i och eventuella risker som kan byggas upp inom de finansiella marknaderna. Hur har det då gått? Ja, vi kan konstatera att inte nått inflationsmålet och fått kritik för detta. Kritiserar man detta måste man dock även definiera vad man tycker att borde ha gjort i stället. Vad hade varit alternativet för en bättre måluppfyllelse? Vi har haft reporäntor på noll eller mindre - minusränta . har köp av obligationer aviserats ackumulera 275 miljarder. Vad borde ha gjorts ytterligare? Det är kanske relevant att ställa frågan om fokus på inflationsmålet och bibehållen trovärdighet för detta snarare riskerar att urholka trovärdigheten för att hänsyn inte i tillräcklig utsträckning tas till andra måluppfyllelser eller ansvar. Ett allt annat överordnat mål om att uppnå ett inflationsmål om kan med andra ord riskera att bygga upp finansiella obalanser genom kraftigt expansiv penningpolitik, särskilt om ingen eller för liten hänsyn tas till vad som sker med exempelvis tillgångsvärden - och särskilt om analysen av varför det i så fall sker uteblir. Jag menar att det inte går att göra en utvärdering av penningpolitiken endast isolerat till inflationsmålsuppfyllelse. finns lyckligtvis parallella diskussioner om dessa andra hänsyn och effekter, och även om debatten ibland är ensidig och förenklad finns det en medvetenhet. Därför är det positivt att i sin rapport har fördjupningsavsnitt om effekten av penningpolitiken, vilket ger ytterligare viktig information för utvärderingen. Ännu bättre vore det såklart om man också breddade och fördjupade den allmänna diskussionen runt dessa frågor. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Utvärdering av penningpolitiken för Har då penningpolitiken varit lyckosam? Ja, det vi kan konstatera är att inflationsmålet inte har nåtts, som en mycket expansiv politik har förts. Fortsatt har vi -0,5 procents reporänta, sänkt räntebana och massiva obligationsköp. Till det kommer också beredskap om valutainterventioner. Budskapet är tydligt: Inflationsmålet ska nås! Förhoppningsvis ska det dock inte ske till vilket pris som helst. Om ett djupare syfte med inflationsmålet på är att bidra till ekonomisk tillväxt har denna effekt uppnåtts mer än väl - även om detta har skett utan önskad inflationsnivå. Är detta i så fall bra eller dåligt? Ja, frågan är om inflationen har ett egensyfte och i så fall om för mycket fokus läggs på detta utan att man värderar uppnådda syften för det vi egentligen vill uppnå med inflationsmålet från början. Självklart är det positivt att penningpolitiken så starkt har bidragit till tillväxten, som uppgick till , och att resursutnyttjandet är högt och stigande samt arbetslösheten på väg ned. finns det fler reformer som måste genomföras för att vi ska få en bättre fungerande ekonomi, och med dem genomförda kan vi anta att vi får ett ännu bättre genomslag för penningpolitiken. Finanspolitiken och penningpolitiken måste gå hand i hand och samverka. Identifierade obalanser måste tas hänsyn till. Dysfunktionaliteter och rigida arbets- och bostadsmarknader måste reformeras. Detta är viktiga faktorer att väga in i en utvärdering av penningpolitiken, det vill säga under vilka förhållanden penningpolitiken har fått råda. Visst är det så att de eventuella obalanser som byggs upp och riskerar finansiell stabilitet oroar, och jag förutsätter att följer utvecklingen med kraftigt stigande tillgångsvärden nogsamt. Men kan inte ensam lösa dessa problem. Penningpolitiken är ett trubbigt verktyg för många av dessa frågor, men det kan bli vassare - under förutsättning att politiken i övrigt bidrar med sin del. Jag anser att har gjort vad den har kunnat under de förutsättningar den har haft. Till det ska läggas att det finns andra faktorer som har förändrat möjligheter. Exempelvis bör nämnas globaliseringens effekter för produktions- och kapitalflöden, på samma sätt som vikten av valutakursförändringarna måste vägas in. Med det sagt, och med insikt om svårigheterna och komplexiteten i uppdrag, menar jag dock att politik i mångt gynnat svensk ekonomi i stor omfattning. vill jag lyfta fram en viss oro för osunt stigande tillgångsvärden, som av få skulle anses hållbara i längden. Det kan inte helt bortses ifrån detta utifrån perspektiv, anser jag. Efter denna lilla passus och mina personliga små reflektioner vill jag dock yrka på att godkänner det finansutskottet anför om penningpolitiken för . Trots att styrränta ligger stilla på minus rör det på sig i den penningpolitiska debatten. har det debatterats vilket mått inflationsmålet ska ha. I praktiken har egentligen redan övergett målet om av konsumentprisindex, KPI, till förmån för 2 procents KPIF, det vill säga konsumentprisindex med fast ränta, där egna ränteförändringar inte räknas med. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Utvärdering av penningpolitiken för har föreslagit att man ska byta till det nya målet. Jag tycker att det i grunden är bra. Men det är en lite märklig ordning vi har, att det är teknokraterna på som bestämmer målet för penningpolitiken, inte den folkvalda , som faktiskt är underställd. Om så ska vara fallet utreds nu i den parlamentariska kommitté som ska titta på en ny riksbankslag. Att ska bestämma målet och att ska fatta besluten var något som King och Goodfriend rekommenderade i sin utvärderingsrapport till finansutskottet om penningpolitiken. Det är också ett krav som har drivit . Utifrån dessa mål ska sedan självständigt utforma den löpande penningpolitiken. På detta sätt skapas en tydlig ansvarsfördelning. De folkvalda i beslutar om politiken, och verkställer den. Även om det är så att har makten över att bestämma över målet kan man fundera över den process som har initierats. Dialogen med har varit minimal. I stället har man skickat ut sitt förslag till nytt mål på remiss till 50 remissinstanser. ska givetvis inte vara någon remissinstans, men man kan förvänta sig mer dialog och förankring mellan och , tycker jag. Det andra som föreslår är att det ska införas ett variationsband på från målet på . Att peka på att penningpolitik inte är någon exakt vetenskap där man exakt kan pricka målet tror jag kan vara bra. Men det är viktigt att variationsbandet inte används som ett argument för att konsekvent missa målet. Vi kan i ett historiskt perspektiv se att det framför allt har varit så att man legat under tvåprocentsmålet. Det har också lett till att man inte har stimulerat ekonomin i den utsträckning som behövts, vilket haft kostnaden att fler arbetstillfällen uteblivit. Risken med variationsbandet är att ansvarsutkrävande gentemot blir ännu otydligare och att kan nå sina mål oavsett hur man agerar. Därför är det viktigt att den parlamentariska kommittén också ser över hur man gör tillsättningar av nya riksbankschefer så att det kan göras mer transparent och öppet jämfört med . Vi ser också en gryende diskussion i om huruvida målet ska vara högre än . Fler och fler ekonomer argumenterar för att fallhöjden borde vara högre så att man lättare kan stimulera ekonomin med expansiv penningpolitik när det behövs. Till exempel har fört en extremt expansiv penningpolitik, och man har till slut fått upp räntan till . har man signalerat att man skulle kunna tänka sig ännu mer expansiva åtgärder, till exempel valutaintervention. Problemet är att man när man tar till de riktigt starka vapnen i arsenalen också riskerar - förutom att inflationen går upp - att det leder till negativa effekter som ger en försämrad finansiell stabilitet. Vi behöver därför förstärka diskussionerna i , menar jag, om att höja inflationsmålet till så att fallhöjden är större vid nästa kris. En sådan debatt pågår på andra håll runt om i världen. Utvärdering av penningpolitiken för Vidare hoppas jag att den parlamentariska utredningen om riksbankslagen lyfter blicken och tittar på möjligheten att vid sidan om inflationsmålet ha ett kompletterande mål för ekonomins utveckling. Jag tror att det skulle vara bra om penningpolitiken också hade ett mål om sysselsättning och produktivitet som man skulle kunna väga inflationsmålet mot. I vissa lägen kan behöva se ekonomin som helhet, snarare än att bara stirra sig blind på inflationsmålet, för att långsiktigt ska ha en positiv ekonomisk utveckling som leder till välstånd och finansiell stabilitet. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 15.)