bet · H501JuU1 · 2017-12-06 00:00:00 — De ska främst arbeta i kärnverksamheten och en stor del av dessa kommer att utgöras av nya poliser, varför antalet poliser kommer att överstiga 20 000. har gett uttryck för att det behövs både fler poliser och fler civilanställda. Det är hos som den bästa kunskapen finns om vilken sammansättning av kompetenser som krävs, nu och , för att myndigheten ska klara sina uppgifter. Regeringen anser därmed denna punkt slutbehandlad. I regeringens skrivelse om den svenska strategin mot terrorism (skr. 2014/15:146) anfördes följande om den förmåga (bet. 2015/16:JuU7 s 34 f.): Det är enligt regeringen som först kommer att ingripa och bemöta ett terroristattentat i enlighet med sitt grunduppdrag. Den grundläggande taktiska förmågan hos polismän i yttre tjänst är avgörande för möjligheterna att initialt hantera ett terroristattentat. De olika delarna i polisens grund- och insatsorganisation måste också kunna samverka effektivt. Myndigheten utvecklar nu ett nationellt förstärkningssystem bestående av insatsresurser i landets samtliga polisregioner. Att numera är en sammanhållen myndighet möjliggör ett sådant arbetssätt på ett helt annat sätt . Avsikten är att insatsresurserna ska förstärka såväl de övriga delarna av myndigheten som varandra vid allvarliga händelser. Resurserna bör vara likvärdiga och enhetligt utformade, flexibla och rörliga över landet samt befinna sig nära allmänheten. Det arbete som pågår med att utveckla ett nationellt insatskoncept är enligt regeringen värdefullt och bör fortsätta. Förutom resurser från polisregionerna ingår den i förstärkningssystemet. i är yttersta polisiära resurs som ska hantera situationer som är så allvarliga, ovanliga eller riskabla att de inte går att hantera inom den vanliga polisverksamheten. Huvuduppgiften är att ingripa vid terroristattentat eller om ett sådant befaras. Vid insatser till sjöss samverkar insatsstyrkan vid behov med . Om flera terroristattentat skulle inträffa , om de skulle ha en gränsöverskridande karaktär eller om ett terroristattentat skulle pågå , kan det finnas behov av ytterligare polisiära resursför-stärkningar. De nationella insatsstyrkorna inom EU och samarbetar i det s.k. för att öka och likställa förmågan att bekämpa bl.a. terroristattentat i de deltagande staterna. pågår arbete för att genomföra rådets beslut /671/RIF om förbättrat samarbete i krissituationer mellan Europeiska unionens medlemsstaters särskilda insatsgrupper (det s.k. Atlasrådsbeslutet) så att det ska bli möjligt för nationella insatsstyrka att vid behov begära stöd av insatsstyrkor från andra medlemsstater i händelse av ett terroristattentat i . I betänkandet behandlade utskottet ett motionsyrkande liknande det nu aktuella. Utskottet avstyrkte yrkandet med hänvisning bl.a. till det arbete som pågick för att genomföra Atlasrådsbeslutet så att det ska bli möjligt för nationella insatsstyrka att vid behov begära stöd av insatsstyrkor från andra medlemsstater i händelse av ett terrorattentat i . Mot denna bakgrund fanns det enligt utskottets uppfattning inte något behov av ett sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågade. Atlasrådsbeslutet är genomfört (prop. 2016/17:139, bet. 2016/17:JuU27). När det gäller arbetet mot radikalisering, våldsbejakande extremism och terrorism anför regeringen i årets budgetproposition att det förebyggande arbetet är särskilt viktigt. För att stärka samhällets insatser på detta område avser regeringen att inrätta ett nationellt centrum för förebyggande av våldsbejakande extremism vid (prop. 2017/18:1 utg.omr. 4 s. 52). Regeringen tillsatte en utredning som skulle föreslå hur polisutbildningen kan utformas till en högskoleutbildning. Utredningen har lämnat sitt förslag Polis – polisutbildningen som högskoleutbildning (SOU 2016:39). Betänkandet remitterades med sista svarsdatum och bereds inom . Enligt utredningens förslag ska grundutbildningen till polis omformas till en högskoleutbildning som leder till en yrkesexamen med namnet polisexamen. Omfattningen ska vara 180 högskolepoäng, motsvarande heltidsstudier. Studenterna ska genomföra en verksamhetsförlagd del av utbildningen som ska vara lika lång som den nuvarande aspiranttjänstgöringen och omfatta 37,5 högskolepoäng, vilket motsvarar 25 veckors studier. Regeringen beslutade att ge i uppdrag att stärka kompetensförsörjningen (Ju2017/06177/PO). ska enligt uppdraget bl.a. undersöka förutsättningarna för att etablera polisutbildning vid ytterligare två lärosäten i landet, ett i västra och ett i . Vidare ska ta fram en strategisk och långsiktig plan för att säkerställa att rätt kompetens finns att tillgå i verksamheten. Av planen ska det framgå vilka kompetensförsörjningsbehov som finns . Det ska också framgå hur nya resurser till myndigheten kommer att användas för att bidra till största möjliga nytta och effektivitet i verksamheten och därigenom också till de kriminalpolitiska målen att brottsligheten ska minska och tryggheten ska öka. ska även enligt uppdraget genomföra en kampanj för att väcka intresse för och informera om polisyrket. Syftet med kampanjen ska vara att attrahera och rekrytera ett ökat antal lämpliga kandidater till polisutbildningen och i förlängningen fler poliser till . Uppdraget ska delredovisas . Resterande del ska redovisas till regeringen . Justitie- och inrikesminister (S) uppgav bl.a. följande i ett svar på en skriftlig fråga (fr. 2017/18:43) : Det är som är uppdragsgivare åt de tre lärosäten som bedriver polisutbildning. har således ett stort inflytande över vilka lärosäten som efter beslut av regeringen ska få bedriva grundutbildning till polisman. Regeringen beslutade [om uppdraget ovan]. Den processen pågår, och är prioriterad. Regeringen kommer att återkomma efter hand som fler detaljer blir klara. Totalförsvarets rekryteringsmyndighet () är en myndighet under Försvarsdepartementet, vars verksamhet i första hand hör till försvarsutskottets beredningsområde. Den har dock även det övergripande ansvaret för ansökan till polisutbildningen samt urval, selektering, prövning och nominering. Universitets- och högskolerådet granskar betyg och omdömen för att kontrollera studiebehörighet och räknar ut meritvärde. Polisen gör en säkerhetsprövning av alla sökande som är godkända efter den medicinska och psykologiska prövningen. gör en sammanvägd bedömning av resultaten och rekommenderar vilka som ska antas till polisutbildningen. Det är slutligen som beslutar vem som blir antagen. (webbplats .) I fjolårets budgetbetänkande (bet. 2016/17:JuU1) behandlades ett flertal motioner om polisutbildningen (s. 71). Utskottet anförde inledningsvis att det vidhöll sin tidigare redovisade inställning att det är uppgift att besluta om rekryteringsfrågor. Utskottet var därmed fortfarande av uppfattningen att det inte borde göras något tillkännagivande till regeringen om hur rekryteringen till polisutbildningen ska gå till och avstyrkte ett antal sådana motionsyrkanden. Utskottet anförde beträffande ett yrkande om utformningen av den nya polisutbildningen att det är viktigt att polisyrkets unika kombination av akademisk teori och praktiskt vardagskunnande inte går förlorad. Utskottet var därför kritiskt till förslag till ny polisutbildning, SOU 2016:39, som man ansåg la för stor vikt vid polisyrkets teoretiska aspekter. Utskottet anförde att polisutbildningen är , varav är verksamhetsförlagd praktik. Utredningens förslag, konstaterade utskottet, innebär dels att hela utbildningen görs till högskoleutbildning, dels att tiden förlängs till . Så gott som hela förlängningen används till att förstärka de teoretiska inslagen. Resultatet blir en polisutbildning som nästan helt och hållet är inriktad på teori. Så ser dock inte polisens vardag ut, anförde utskottet. Utskottet menade att det i polisens komplexa yrkesroll behövs både teori och ett väl utvecklat praktiskt kunnande. Utskottet framhöll att en bättre utbildning i praktiska färdigheter också är något som efterfrågas av många poliser. Utskottet uttalade därför att regeringen borde säkerställa att en eventuell ny polisutbildning innehåller mer verksamhetsförlagd praktik än vad föreslår. Mot bakgrund av det anförda föreslog utskottet att skulle ställa sig bakom det som utskottet anfört om mer praktik i polisutbildningen och tillkännage detta för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:90). Lokalt brottsförebyggande arbete – områdespoliser, medborgarlöften och kommunpolis Av Statskontorets andra delrapport framgår bl.a. följande (s. 58 f.). Omorganisationen av polisen är tänkt att främja det lokala brottsförebyggande arbetet. Införande av kommunpolis, medborgarlöften och områdespolis ska förstärka samverkan lokalt och bidra till att polisen kommer närmare medborgarna. De samverkansöverenskommelser mellan polisen och kommunerna som redan tidigare fanns i en majoritet av kommunerna är ett viktigt ramverk för samverkan. Kommunpolisen ska fungera som en kontaktväg till för samverkanspartner och allmänheten. Nästan alla kommuner har tillgång till en kommunpolis. I de lokalpolisområden som har studerats närmare uppger både kommunpoliser och kommunföreträdare att kommunpoliserna har bidragit till att samverkan har blivit mer strukturerad. En majoritet av kommunernas ansvariga för övergripande samverkan med polisen anser att såväl polisens tillgänglighet för att arbeta med problemen i kommunen, polisens kännedom om lokala förhållanden som ansvarsförhållandena inom polisen har förbättrats till följd av omorganisationen. Däremot är det oklart om handläggningstiderna har förbättrats. Som en del av polisreformen arbetar även med s.k. medborgarlöften. Medborgarlöften ska bidra till att polisen kommer närmare medborgarna, vilket är ett av målen för omorganisationen. Löftena ska utgå från den lokala lägesbilden och tas fram i samverkan med kommuner, polisens medarbetare och medborgare genom medborgardialoger. De ska ses som samverkansöverenskommelsernas publika del och vara utformade som specificerade åtgärder som polisen och kommunen lovar medborgarna att genomföra under innevarande år. Vid utgången av 2016 fanns det medborgarlöften i 275 av landets 290 kommuner. Statskontoret konstaterar att följer upp hur många medborgarlöften som har tagits fram. Däremot saknar myndigheten verktyg för att t.ex. följa upp arbetsmetoden medborgarlöften, den kommunikativa aspekten av dem och vilken påverkan löftena har på den upplevda tryggheten. På Brå pågår på uppdrag av ett flerårigt arbete med att utvärdera metodiken kring medborgarlöften. Statskontoret anför vidare att Polissamordningen slog fast att det ska finnas områdespoliser i varje lokalpolisområde, men hur många de ska vara är det upp till regionerna att bedöma. Deras uppdrag är att långsiktigt arbeta brottsförebyggande, trygghetsskapande och kontaktskapande utifrån en lokal problembild. Områdespolisens uppdrag är inte definierat i arbetsordningen så som kommunpolisens uppdrag är. Enligt fanns det 447 områdespoliser, fördelade på 63 lokalpolisområden. Statskontorets slutsats är att det brottsförebyggande arbetet riskerar att inte få genomslag även om den övergripande samverkan har förbättrats. Bland annat beror detta enligt Statskontoret på att införandet av områdespoliser, som ska förstärka det brottsförebyggande arbetet, inte har varit strukturerat och att det brottsförebyggande arbetet har låg status inom polisen. En del av medborgarlöftena är vaga, och polisens uppföljning av dem är svag. Sammantaget riskerar detta innebära att polisen inte kommer att nå målet om en förbättrad kontakt med medborgarna. fick Brå i uppdrag att beskriva det brottsförebyggande arbetet i en årsrapport (Ju 0062/17). Årsrapporten ska följa upp och ge en samlad rapportering av hur det brottsförebyggande arbetet sett ut samt vidare beskriva vilka utvecklingsbehov som finns. Rapporten, Årsrapport för det brottsförebyggande arbetet 2016, finns publicerad på Brås webbplats. I regleringsbrevet för avseende anges att myndigheten ska bedriva ett kunskapsbaserat och långsiktigt brottsförebyggande arbete samt att myndigheten ska redovisa en definition av sin brottsförebyggande verksamhet och med denna som grund lämna en redovisning och bedömning av genomförda brottsförebyggande aktiviteter och av samverkan med andra aktörer. I fjolårets budgetbetänkande uttalade utskottet att det såg positivt på att användningen av medborgarlöften ökade (bet. 2016/17:JuU1 s. 70). Utskottet noterade att Brå hade påbörjat ett arbete med att utvärdera metodiken kring medborgarlöftena. Mot den bakgrunden avstyrktes motionsyrkanden om att löftena skulle utvärderas löpande. Utskottet anförde med anledning av yrkanden om områdespoliser och kommunpoliser att det är viktigt för människors känsla av trygghet att polisen känns närvarande i alla delar av landet. Det var därför, ansåg utskottet, positivt att polisen hade fattat beslut om att man skulle arbeta med områdespoliser och kommunpoliser som skulle vara starkt lokalt anknutna. Utskottet konstaterade dock att förflyttningarna av operativa resurser till lokalpolisområdena dittills hade skett i begränsad omfattning. Det var enligt utskottet av största betydelse att skyndsamt skapade full bemanning av områdespoliser, i ett första steg inom de utsatta och särskilt utsatta områdena. Utskottet föreslog därför att skulle ställa sig bakom det som utskottet hade anfört om att skapa full bemanning av områdespoliser. följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:90). Regeringen anförde bl.a. följande i skrivelse 2016/17:75 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (s. 51): har i sin nya organisation valt att införa både kommunpoliser och områdespoliser. Det finns nu kommunpoliser i samtliga kommuner vilka ska trygga en långsiktig samverkan i det brottsförebyggande arbetet. Arbetet med att utveckla kommunpolisens roll och kontakter kommer att fortsätta i syfte att säkra kontinuitet i samverkan med kommunen och andra lokala aktörer. Dessutom pågår tillsättning av områdespoliser som ska arbeta lokalt och kontaktskapande gentemot medborgarna. Målsättningen är att de ska vara kända i lokalsamhället och själva ha goda kunskaper om sitt område. Det ligger emellertid inom ansvar att organisera de funktioner som finns inom myndigheten på det sätt som myndigheten anser lämpligt. Att samverkan med lokalsamhället stärks är dock en viktig del i arbetet med ombildningen av polisen. Regeringen har därför, allt sedan starten av den nya , på olika sätt följt upp myndighetens arbete med att få den nya organisationen på plats. Regeringen redovisade tillkännagivandet som slutbehandlat. Utskottet ansåg dock att de åtgärder som vidtagits inte var tillräckliga och delade därför inte regeringens bedömning (yttr. 2016/17:JuU8y). Regeringen anför i budget-propositionen att punkten åter står som öppen och att man kommer att avvakta vidare redovisning från i årsredovisningen och Statskontorets slutrapport för att därefter ta ställning till eventuella åtgärder (s. 48). Med anledning av motionsyrkanden om att införa en polis som komplement till den statliga polisen anförde utskottet i fjolårets budgetbetänkande att man inte var berett att ställa sig bakom motionärernas förslag. Motionsyrkandena avstyrktes (bet. 2016/17:JuU1 s. 72). följde utskottets förslag (rskr. 2016/17:90). Inom räddningstjänsten bygger verksamheten till stora delar på deltidsanställda. En deltidsanställd brandman är t.ex. en person som enligt avtal är anställd till en mindre del för att vid alarmering träda in i en professionell roll som brandman. Av Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps webbplats framgår följande: Att vara deltidsbrandman är att göra en samhällsinsats vid sidan av det ordinarie arbetet, vilket innebär att du normalt har beredskap ungefär . Det är under den veckan det kan bli aktuellt med utryckningar när som helst – och därmed frånvaro från det ”vanliga” arbetet eller från familjen. Dessutom behövs ledighet för att genomföra övningar, normalt ca . De flesta övningar genomförs under beredskapsveckorna, det vill säga ungefär en gång . I en interpellationsdebatt om deltidspoliser anförde den dåvarande inrikesministern bl.a. följande: , organiserad med deltidsanställda brandmän, är av stor betydelse för att säkerställa att det finns räddningsresurser som snabbt ska kunna bistå vid olyckor i hela landet. Det finns dock flera utmaningar inom det systemet, och frågan är föremål för en översyn. Jag är inte främmande för att vidta åtgärder som gynnar en bra polisverksamhet. Statskontorets pågående utvärdering av ombildningen ger oss värdefull information om dess förlopp och vad som kan behöva ändras. Det är viktigt att ombildningen och analysarbetet ges tid innan det beslutas om några nya stora förändringar. ska fokus ligga på att fortsätta verka för en stark och ändamålsenlig polisverksamhet inom ramen för pågående reform. Med anledning av motionsyrkanden om deltidspoliser konstaterade utskottet i fjolårets budgetbetänkande att polisen har möjlighet att förordna ordningsvakter att medverka till att upprätthålla den allmänna ordningen. Utskottet var inte berett att ställa sig bakom motionärernas förslag om att, som ett komplement till den reguljära verksamheten, införa ett system med deltidsanställda poliser liknande det som finns inom räddningstjänsten med deltidsanställda brandmän (bet. 2016/17:JuU1 s. 71). Utskottet såg inte heller skäl för ett sådant tillkännagivande som efterfrågades i en motion om möjligheterna för pensionerade poliser på landsbygden att träda i tjänst. Polisens samarbete med Hemvärnet m.fl. Försvarsmakten har länge gett stöd till samhället i övrigt, bl.a. i olika krissituationer. Generella bestämmelser om Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet finns i förordningen (2002:375) om Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet. Inom ramen för förordningen får Försvarsmakten lämna stöd till bl.a. I har det länge betraktats som en allmän grundsats för militär medverkan vid polisiär verksamhet att väpnade trupper inte får sättas in mot den egna befolkningen eller andra civila. Denna grundsats framgår av 7 § i förordningen. Enligt den bestämmelsen får Försvarsmaktens personal inte användas i situationer där det finns risk för att den kan komma att bruka tvång eller våld mot enskilda när stöd lämnas. Ett undantag finns i lagen (2006:343) om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terroristbekämpning, enligt vilken sådant stöd med regeringens medgivande kan få lämnas för att ingripa mot eller förhindra brott enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. När polisen begär Försvarsmaktens hjälp vid eftersökningar av försvunna personer är Hemvärnet försvarets viktigaste resurs. Polisen samarbetar med Hemvärnet även i andra sammanhang. Av Försvarsmaktens webbplats framgår bl.a. följande om det svenska Hemvärnet: Hemvärnsförbanden är moderna krigsförband med huvuduppgift att skydda, bevaka, ytövervaka samt stödja samhället vid kris. På detta sätt bildar hemvärnsförbanden en nationell och territoriell basplatta för försvaret och skyddet av . Om drabbas av naturkatastrofer, omfattande olyckor eller andra hot mot samhället är Hemvärnet beredda att stödja polis, räddningstjänst och andra myndigheter. Vid skogsbränder, översvämningar, pandemier eller eftersök av försvunna personer finns hemvärnsförbanden som en extra resurs. genomför Hemvärnet ett stort antal sådana insatser till stöd för samhället. Totalt omfattar hemvärnsförbanden cirka 22 000 män och kvinnor över hela landet. Alla som tjänstgör i Hemvärnet är frivilliga. Istället för anställning tecknas ett avtal med Försvarsmakten om att tjänstgöra ett visst antal dygn för utbildning och träning. De allra flesta har genomfört värnplikt eller grundläggande militär utbildning (GMU) men en stor andel är specialister (till exempel sjukvårdare, mc-ordonnanser och hundförare) utan tidigare militär erfarenhet. Dessa utbildas i sina befattningar av frivilliga försvarsorganisationer (till exempel Försvarsutbildarna, Bilkåren, , Frivilliga motorcykelkåren) och placeras därefter i hemvärnsförbanden. Alla som söker en befattning i Hemvärnet genomgår en noggrann säkerhetskontroll. I finns ett system med ett polishemvärn, det s.k. Politihjemmeværnet, som bistår polisen med bl.a. trafikdirigering, avspärrningar och eftersökningar av förvunna personer. Det finns ca 40 polishemvärnsförband med frivilliga personer i . Av 6 § fjärde stycket polislagen (1984:387) och 6 § förvaltningslagen (1986:223) framgår att myndigheter är skyldiga att ge polisen stöd i dess arbete. Polisen samarbetar även enligt särskilda överenskommelser med volontärer och ideella organisationer i olika situationer, t.ex. genom grannsamverkan och vid eftersök av försvunna personer. Den svenska militärpolisens uppgifter och särskilda befogenheter regleras i förordningen (1980:123) med reglemente för militärpolisen. Av förordningen följer att militärpolisen ska upprätthålla den allmänna ordningen och säkerheten inom Försvarsmakten samt vid sådana övningar som Försvarsmakten genomför tillsammans med andra myndigheter. Militärpolisens arbetsuppgifter handlar huvudsakligen om brottsutredningar, personskydd, kriminalunderrättelsetjänst, hantering av frihetsberövade personer och trafiktjänst. En skillnad mellan den civila polisen och militärpolisen är att Försvarsmakten inte har sina egna förundersökningsledare utan alla utredningar leds av en åklagare. Av förordningen framgår även att militärpolisen ska samarbeta med och Säkerhetspolisen i den utsträckning som det behövs. Militärpolisen omfattar militär personal som har utbildats för polistjänst vid Försvarsmakten och anställda vid som enligt särskilda föreskrifter ställs till Försvarsmaktens förfogande. Militärpolisgrundutbildningen sker i samverkan med Polisutbildningen i . Den är ca lång och ger ca 12 akademiska högskolepoäng. Utskottet behandlade ett par motionsyrkanden som rörde samarbetet mellan polis och Hemvärnet i fjolårets budgetbetänkande (bet. 2016/17:JuU1). Utskottet konstaterade (s. 73) bl.a. att det finns ett samarbete mellan polisen och Hemvärnet i olika situationer, t.ex. vid eftersök av försvunna personer. Mot denna bakgrund avstyrkte utskottet motionerna. Statskontoret pekar i sin andra delrapport på att omorganisationen är tänkt att bidra till att stärka den operativa förmågan i lokalpolisområdena och kontakten med medborgarna (s. 53). I den nya organisationen ska lokalpolisområdena utgöra basen för polisens verksamhet. Lokalpolisområdena ska bl.a. ansvara för att ingripandeverksamheten kan upprätthållas dygnet runt. De ska också i större utsträckning samverka med andra lokalpolisområden om det finns behov av resursförstärkningar. Vidare ska fler och grövre typer av brott utredas lokalt. Statskontoret konstaterar (s. 64) i sin utvärdering bl.a. att det är en utmaning för lokalpolisområdena att klara det utökade uppdraget. Till exempel har lokalpolischeferna inte alltid tillräckligt ledningsstöd för att kunna möta det utökade uppdraget. Den faktiska operativa resursen är densamma som innan uppdraget utökades. Många anställda är vidare tveksamma till lokalpolisområdets förmåga att utföra sina uppdrag. Utskottet har behandlat motionsyrkanden om betydelsen av en närvarande och lokalt förankrad polis, senast i förra årets budgetbetänkande (bet. 2016/17:JuU1 s. 68 f.). Utskottet anförde att en av de viktigaste utgångspunkterna för omorganisationen av polisen var att stärka den lokala närvaron och tillgängligheten. Utskottet anförde vidare följande: Utgångspunkten för den nya polismyndighetens organisation är att polisens kärnverksamhet ska utföras närmare medborgarna. För att öka tryggheten är det viktigt att allmänheten upplever att polisen är närvarande och synlig. Det gäller såväl i storstäder som i mindre orter och på landsbygden. En tillgänglig polis är viktig för att förebygga brott, men framför allt när brott begåtts och måste upp.