yttr · H305FiU3y · 2016-04-28 00:00:00 — Arbetet med terminen är en del av reformen av om samordning av medlemsländernas ekonomiska politik som har sin grund i stabilitets- och tillväxtpakten. Reglerna i stabilitets- och tillväxtpakten behöver dock stramas upp så att alla länder för en ansvarsfull finanspolitik över hela konjunkturcykeln, och fokusera mer på tillväxt. En positiv ekonomisk utveckling förutsätter att stabilitet och tillväxt går hand i hand. Utskottet välkomnar att kommissionen i sin lägesrapport om 2020 identifierar tillvaratagandet av kvinnors arbetskraftspotential som nödvändigt för framsteg mot sysselsättningsmålet. Utskottet har tidigare, bl.a. i utlåtande /10:FiU40 om samordning av den ekonomiska politiken, framhållit vikten för hela av att respekten för stabilitets- och tillväxtpakten återställs. Det långsiktiga ansvaret för de offentliga finanserna och den samhällsekonomiska stabiliteten i medlemsstaterna är av central betydelse för att bevara finanspolitikens trovärdighet. Utskottet håller fast vid denna uppfattning och anser att utrikesutskottet bör avstyrka motion 2015/16:3066 (SD) yrkande 3 om att regeringen ska verka för att icke-euroländer ska undantas från 2020-målen. Det ligger i intresse att även andra länder har finanspolitiska ramverk och regelverk som främjar ekonomisk stabilitet och tillväxt. Det är bra för att sådana ram- och regelverk både finns och i fortsättningen tillämpas effektivt. Med den europeiska terminen finns nu även en gemensam övervakningscykel för budget- och strukturpolitiken, och terminen bidrar till att öka kraven på EU-ländernas budgetdisciplin. Enligt utskottet ska rådet och kommissionen, när de tillämpar regelverket för förstärkt samordning av den ekonomiska politiken, fullt ut respektera de nationella parlamentens roll. Utskottet anser därför att utrikesutskottet bör avstyrka yrkande 4 i motion 2015/16:3066 om att inte ska delta i den europeiska planeringsterminen. Regeringen presenterar det nationella reformprogrammet i utskottet varje vår och ger ledamöter av alla partier möjlighet att framföra sina åsikter. Det nationella reformprogrammet blir på så sätt politiskt förankrat i . Denna ordning tycker utskottet är bra. Utskottet anser därför att utrikesutskottet bör avstyrka motion 2015/16:3066 (SD) yrkande 5 om att regeringen ska presentera förslaget till ett nationellt reformprogram i en särskild skrivelse till . Den finansiella och ekonomiska krisen har tydligt visat att den svenska ekonomin är starkt beroende av utvecklingen i euroområdet. För del är det också av stor betydelse att den inre marknaden (EU-28 plus EES-länderna) utvecklas positivt och skapar möjligheter för svenska företag och medborgare. behandlade utskottet De fem ordförandenas rapport om färdigställandet av EU:s ekonomiska och monetära union. I behandlingen betonade utskottet särskilt vikten av att hålla samman EU och att samtliga medlemsstater ska diskutera och besluta om frågor som rör hela EU. Vidare rekommenderade utskottet att arbetet fokuseras på att effektivt genomföra befintliga regler snarare än på att inrätta nya förfaranden och organ. Utskottet framhöll betydelsen av att medlemsstaternas regeringar och parlament har utrymme att utforma det egna landets ekonomiska politik, så att politiken ges nödvändig demokratisk förankring. Utskottet stöder regeringens ambition att aktivt medverka i diskussioner som rör gemensamma ekonomi. Frågan aktualiserades särskilt när den ekonomiska situationen för blev akut och medlemsländerna ställdes inför valet att godkänna ett rådsbeslut om ett tremånaderslån till på genom den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen EFSM. I detta sammanhang vill dock utskottet lyfta frågan om en bredare diskussion om framtida roll som icke-euromedlem när gemensamma ekonomi förhandlas. Utskottet noterar att , tillsammans med flera andra icke-euroländer, var mycket kritiskt till kommissionens och agerande i förhandlingarna om överbryggningslånet till eftersom det i interna diskussioner talades om möjligheten att kunde använda sin röststyrka i rådet för att på egen hand få till stånd ett rådsbeslut om EFSM-stöd. Regeringens hållning var då att när man diskuterar ärenden som berör 28 medlemsländer måste alla 28 medlemsländer sitta med runt bordet − inte bara vid beslutstillfället utan också när man genomför diskussionerna. Enligt utskottet är det viktigt att fortsätta diskutera vilken roll ska ha i sådana förhandlingar som främst gäller euroländer, men där icke-euroländer ändå kan komma att påverkas. Denna fråga är nu åter aktuell med anledning av diskussionerna om den kommande folkomröstningen om framtida relation till EU och önskemål om en rättsligt bindande överenskommelse om reformer av EU. inrättandes även Europeiska fonden för strategiska investeringar (Efsi) och den gemensamma resolutionsmekanismen för banker i euroområdet. I behandlingen av frågan välkomnade utskottet investerings-planen som ett viktigt komplement till andra åtgärder för att stärka den europeiska konkurrenskraften och tillväxten samt för att bidra till en hållbar utveckling. Utskottet framhöll att investeringsklimatet behöver förbättras genom bättre lagstiftning och enklare regler samt genom en fördjupning av den inre marknaden, särskilt den digitala inre marknaden. Utskottet stöder den målsättning som har tagits fram för Efsi som bl.a. omfattar långsiktig tillväxt och ökad konkurrenskraft och där lån kan möjliggöras till projekt med hög potential men med högre risk än vad marknaden är beredd att investera i. Vidare är utskottet positivt till möjligheten att utbyta åsikter om hur Efsi kan användas för forskning och utveckling och för innovation. När det gäller EU:s budget ställer sig utskottet bakom de principer och utgångspunkter som regeringen vid tidigare tillfällen ansett ska vara styrande för budgeten – subsidiaritet, europeiskt mervärde, proportionalitet, sund ekonomisk förvaltning och restriktivitet. ska även i fortsättningen verka för en effektiv och återhållsam budgetpolitik inom EU, innebärande en kostnadseffektiv användning av EU:s medel och en strikt budgetdisciplin. Utskottet noterar att regeringen i förhandlingarna om det nya systemet för EU-budgetens finansiering har verkat för en reformering och modernisering av EU-budgetens utgiftssida, med en minskning av den totala utgiftsvolymen och omprioriteringar mellan utgiftsrubrikerna. Utskottet konstaterar även att överenskommelsen om EU:s fleråriga budgetram för perioden –2020 resulterat i att EU:s budget minskas och att utgiftsstrukturen moderniseras. I kommande översyner av EU-budgeten önskar dock utskottet att miljö- och klimatfrågorna samt insatser för forskning och utveckling ges ökad prioritet. Med anledning av detta anser utskottet att utrikesutskottet bör avstyrka yrkande 30 i motion 2015/16:3066 (SD) om EU:s budget. Utskottet anser att kontrollen av att EU-medel används på ett korrekt och effektivt sätt behöver förbättras. Revisionsrätten bör även få ökade möjligheter att bedriva effektivitetsrevision för att bedöma om olika utgiftsprogram är ändamålsenligt utformade för att uppnå de politiska målen. Transparens, enkelhet och tydlig ansvarsfördelning bör vara ledstjärnor i utformningen av såväl budgeten som sådan som de enskilda utgiftsprogrammen. röstade , tillsammans med två andra icke-euroländer, nej till rekommendationen att bevilja kommissionen ansvarsfrihet för genomförande av budget. Övriga medlemsstater ställde sig bakom rekommendationen, vilket också blev beslut. Utskottet anser därför att utrikesutskottet bör avstyrka yrkande 31 i motion 2015/16:3360 (SD) om att kommissionen inte ska beviljas ansvarsfrihet. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (S), (SD), (M), (S), (MP), (M), (SD), (L), (V), (S), (S), (M), (S), (C) och (KD). och (båda SD) anför: Vi anser att det är dags att EU tar ett steg tillbaka. Även om vi tycker att 2020-målen i sig är sympatiska, finns det anledning att ifrågasätta om det verkligen är så EU ska fungera – med gemensamma mål som omvandlas till en harmoniserad strategi som i sin tur omvandlas till EU:s gemensamma rekommendationer om reformer i medlemsstaterna. Konvergens mellan medlemsstaternas ekonomier och tillväxt kommer nog snarare till genom sund konkurrens mellan medlemsstaterna och marknadstillträde inom unionen, än genom en harmoniserad utbildningspolitik och användningen av strukturfonder. skedde ytterligare förstärkningar av arbetet med den europeiska planeringsterminen i syfte att strömlinjeforma 2020-arbetet. Vi ifrågasätter nyttan med detta och menar att de problem som finns i respektive medlemsstat behöver lösas på nationell nivå för att ge bäst effekt, utan att kommissionen tar ett helhetsgrepp om saken. Återkommande kritik mot till exempel hyresmarknad, lönebildning och arbetsmarknadspolitik, som medlemsstaterna förväntas ställa sig bakom, är ett steg på vägen mot en ökad federalisering av EU. Den europeiska planeringsterminen breder ut sig trots att kommissionen talar om att den ska bli smalare och mer effektiv. Från att ha varit ett i huvudsak makroekonomiskt verktyg inkluderar den numera även rättspolitiska och sociala frågor som förvisso anknyter till finanspolitiska utgifter, men som knappast förväntades ingå i kommissionens granskning från början. Kommissionen har tagit den förstärkta ekonomiska styrningen till intäkt för att ge rekommendationer inom socialpolitik, och den europeiska planeringsterminen har utvecklats till att bli ett av de starkaste verktyg EU har för att påverka medlemsstaterna. Inlemmandet av en social dimension i planeringsterminen är särskilt oroväckande då det är ett av få områden som medlemsstaterna råder över själva. Vi anser därför att regeringen bör verka för att den europeiska planeringsterminen endast ska omfatta de länder som omfattas av stödprogram eller ingår i . De nationella reformprogrammen är en av de avgörande bitarna för att EU ska kunna utöva inflytande över en medlemsstats finanspolitik. När kommissionen i planeringsterminen gör analyser av medlemsstaternas ekonomi beaktas inte bara programmets relevans för hållbarheten i finanspolitiken utan också i vilken mån och riktlinjer iakttagits. För att medborgarna och de partier som är EU-skeptiska ska kunna ta del av och bilda opinion kring hur EU påverkar medlemsstaterna och vilka krav EU bör ställa på en medlemsstat är det av avgörande vikt att regeringens förslag till nationellt reformprogram tillställs i en särskild skrivelse. Vi vänder oss mot den snedförvridning som råder inom unionen där vissa länder står för de finansiella tillgångarna och andra i stort tar emot pengar utan motkrav. EU-avgift uppgick till och återflödet från EU:s budget uppgick till endast . väntas återflödet hamna på ett ungefärligt jämförbart resultat. Denna mellanskillnad på kommer aldrig de svenska skattebetalarna till del. I takt med och förskjutning av makt ökar denna mellanskillnad ständigt istället för att, som många skulle önska, minska. Vi vill därför att regeringen inom ständigt ska verka för att EU ska hålla onödiga kostnader nere. Skydd av EU:s finansiella intressen EU:s och kommissionens dåliga hantering av budgetmedel borde lyftas upp mer än vad som är fallet . En felmarginal på kan aldrig accepteras och därför ska inte kommissionen beviljas ansvarsfrihet för genomförandet av budget. Med anledning av det som anförs ovan anser vi att utrikesutskottet bör tillstyrka motion 2015/16:3360 av m.fl. (SD) yrkandena 3-5, 30 och 31. Särskilt yttrande (M) (M), (M), (M) och (M) anför: Vi anser att kommissionens initiativ om inrättande av Europeiska fonden för strategiska investeringar (Efsi) bör betraktas som en kompromiss för att reducera spänningarna inom unionen mot bakgrund av de tuffa åtstramningar som vissa medlemsstater tvingats till. Tillskapandet av Efsi är inte något vi förordar ur ett ekonomiskpolitiskt hänseende. Vi vill också upprepa att vi ser det som en nödvändighet att fonden finansieras inom befintlig EU-budget och att kostnader inte vältras över på medlemsstaterna. Vidare vill vi markera vår uppfattning att den ökade tonvikten på ”den sociala dimensionen” i EU-arbetet inte sker på bekostnad av det nationella självbestämmandet. Särskilt yttrande (V) (V) anför: Orsakerna till den ekonomiska krisen i EU är komplexa och sammanflätade men har avslöjat betydande brister i det finansiella systemet. Eurokrisen är en strukturell kris som har sin grund i att valutaunionen låser fast länderna i en gemensam penning- och valutapolitik, som de saknar nationella centralbanker som kan agera som långivare i sista instans. Detta har lett till budgetunderskott och akuta statsfinansiella problem i en del länder i form av kraftigt stigande räntor på deras statsobligationer. Den förda politiken har alltså förlängt och fördjupat den ekonomiska krisen och den har hanteras över huvudet på dem vars liv påtagligt påverkas av de beslut som fattas. I de flesta av de berörda länderna fick medborgarna inte fatta beslut om huruvida de skulle vara med i , men de får nu betala priset. Därför är inte en ökad överstatlighet lösningen. Jag tar avstånd från de avsteg från nationell bestämmanderätt över finanspolitiken som kommissionens förslag om förstärkt samordning och styrning av den ekonomiska politiken innebär och som det kommer till uttryck i den s.k. sexpacken inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Priset för den förda krishanteringen är att krisen blir allt djupare som social, demokratisk och politisk kris. Krisen visar en brist på demokratisk legitimitet när det gäller EU- och EMU-länderna. En bankunion riskerar att förstärka EU:s makt på medlemsstaternas bekostnad. Jag anser att det behövs betydligt kraftigare åtgärder för att trygga den finansiella stabiliteten. En sådan åtgärd är att införa en lag om bankdelning som separerar traditionell bankverksamhet från spekulativ investmentverksamhet, vilket föreslås i den s.k. Liikanenrapporten som tyvärr verkar ha hamnat längre ned på den politiska dagordningen bl.a. på grund av motstånd från den . behandlade utskottet rapporten av EU:s ekonomiska monetära union, även benämnd De fem ordförandens rapport. Rapporten innehåller mycket långtgående förslag om ett fördjupat EU-samarbete. Stora steg tas mot ökad överstatlighet, och makten förskjuts från medlemsstaterna till EU. Jag är starkt kritisk till rapportens förslag. Problemen i euroområdet kan inte lösas genom att man beskär medlemsstaternas nationella beslutanderätt över finanspolitiken. Överstatliga lösningar förhindrar de enskilda medlemsstaterna att fatta nödvändiga beslut utifrån sina egna förutsättningar. Då länderna står inför olika utmaningar och det finns obalanser i de individuella ekonomierna som måste lösas är steg i federal riktning fel väg att gå. Enligt min mening är det viktigt att medlemsstaternas kompetens inte beskärs ytterligare. De åtgärder som föreslås i rapporten innebär ett ökat EU-inflytande. Grundläggande befogenheter flyttas från medlemsstaterna, och fördragsändringar kommer att bli nödvändiga. Jag menar att det krävs en bred debatt och att de nationella parlamenten aktivt involveras i diskussionen om ett framtida EMU. Demokratisk legitimitet är här en central fråga. trädde den Europeiska fonden för strategiska investeringar (Efsi) i kraft. Jag tycker det är bra att kommissionen tar initiativ för att öka investeringarna i EU i syfte att bidra till högre tillväxt, ökad sysselsättning och stärkt konkurrenskraft. Efsi ska stödja strategiska investeringar av europeisk betydelse inom bl.a. infrastruktur, utbildning, forskning och innovation samt förnybar energi. Investeringarna bör kunna bidra till omställningen mot en grön resurseffektiv ekonomi, t.ex. genom hållbara investeringar på energi-, miljö- och klimatområdet med fokus på innovativa teknologier. I är ökade investeringar i och två viktiga satsningar. anser att EU:s budget bör minskas kraftigt. Vi motsätter oss generellt förslag som ökar EU:s makt. På områden där det är möjligt att flytta fram positionerna för en progressiv politik måste en bedömning göras från fall till fall om fördelarna överväger riskerna med att ytterligare politikområden förs till EU-nivå. Vi anser vidare att bör omförhandla sitt avtal med EU där en av utgångspunkterna bör vara att få lämna EU:s gemensamma jordbrukspolitik för att bygga upp en nationell politik inom det området.