yttr · H305MJU3y · 2016-04-29 00:00:00 — Bestämmelserna i artiklarna 34 och 35 ska emellertid inte, enligt artikel 36, hindra sådana förbud mot eller restriktioner för import, export eller transitering som grundas på hänsyn till bl.a. allmän moral eller intresset av att skydda människors och djurs hälsa och liv. Sådana förbud eller restriktioner får dock inte utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller innefatta en förtäckt begränsning av handeln mellan medlemsstaterna. I betänkande 2011/12:MJU21 anförde utskottet att det inte är möjligt att införa något generellt förbud mot import enligt det internationella regelverket inom (). En av hörnstenarna i det internationella handelsarbetet är att varje land har rätt att bestämma över sina egna produktions- och processmetoder och att importhindrande åtgärder inte får vidtas om det inte finns fara för hälsan bland djur och människor i det importerande landet. Det framhölls vidare att det enligt Landsbygdsdepartementet finns en risk att krav på att inkludera djurskydd kan användas i protektionistiska syften. Detta är något som inte minst utvecklingsländer oroar sig för. Därför vill man inte se detta inkluderat. Enligt departementet måste dock internationella standarder komma till stånd innan det ens är realistiskt att börja diskutera om djurskydd ska inkluderas i i större utsträckning än . Det är något som aktivt arbetar för. I betänkandet framhålls vidare att ett sätt att uppnå ett förbättrat djurskydd internationellt är att förhandla fram multilaterala överenskommelser om djurskydd och att ta med frågan i bilaterala avtal mellan EU och tredjeländer. Vidare anförs att det bör uppmärksammas att näringens engagemang ökar och att privata standarder skapas. Dessa kan i vissa fall vara mer effektiva för att förbättra djurskyddet globalt, och det kan vara bättre att förlita sig på dem än på att stater ska agera. I samma betänkande noterade utskottet vidare att det i betänkandet Ny djurskyddslag framhålls att som medlem i EU har arbetat hårt för att höja djurskyddsnivån på den inre marknaden, vilket även till vissa delar lyckats. Det anförs också att det för det svenska inträdet i EU fanns en viss reglering av djurskyddet för djur som hölls för livsmedelsproduktion och som försöksdjur. Denna reglering, som inte var särskilt omfattande, har utökats eller skärpts på ett flertal områden. Det finns fortfarande områden där har mer omfattande och strängare regler än övriga EU-länder. I betänkandet framhölls även att en tendens som kan noteras är att regleringen av djurskyddet på EU-nivå går från direktiv, som medlemsstaterna ska inarbeta i den egna lagstiftningen, till förordningar som gäller direkt i alla medlemsländer. I fråga om förordningar får medlemsländerna som huvudregel inte heller ha avvikande regler även om de har ställt högre krav än förordningen. Det påpekas också att ett antal avgöranden från i har visat att om lagstiftningen ställs på sin spets har oftast EU-regler om den fria rörligheten på den inre marknaden och förbud mot handelshinder företräde framför djurskyddsregler. Domstolen har dock också vid ett flertal tillfällen konstaterat att om området är oharmoniserat (inte har ett fullständigt gemensamt regelverk på området) får medlemsländerna anta handelshindrande bestämmelser. Detta gäller så länge bestämmelserna bl.a. är nödvändiga för att skydda djuren och proportionerliga. När det gäller förbud mot slakt utan bedövning anförde utskottet i samma betänkande (bet. 2014/15:MJU21) att en politisk överenskommelse nåddes inom EU vid jordbruksrådet om den nya förordningen om skydd av djur för avlivning. Det framgår av artikel 4 i den förordningen att djur endast får avlivas efter bedövning. Bedövningen ska utföras i enlighet med de metoder och de särskilda krav för tillämpningen av dessa metoder som anges i en bilaga till förordningen. Avsaknad av medvetande och känsel ska bibehållas till dess att djuret är dött. Av samma artikel framgår att kraven på bedövning inte gäller djur som slaktas med särskilda metoder som påbjuds av religiösa riter, under förutsättning att slakten äger rum i ett slakteri. Utskottet konstaterade således att enligt förordningen ska alla djur bedövas före slakt men att det finns ett undantag för djur som slaktas enligt metoder som påbjuds av religiösa riter. Förordningen trädde i kraft och började tillämpas . I betänkandet framhöll utskottet vidare att det noterade att frågan om märkning av kött från djur som har slaktats utan bedövning kom upp i slutskedet av förhandlingarna om ändringar i förordningen om tillhandahållande av livsmedelsinformation till konsumenterna (och rådets förordning (EU) nr 1169/2011). Detta resulterade i att skäl 50 infördes i den förordningen. I skäl 50 står följande: ”Konsumenterna i unionen visar allt större intresse för hur unionens djurskyddsbestämmelser tillämpas i samband med slakt, till exempel om djuren bedövas innan de slaktas. Därför bör man i samband med en framtida unionsstrategi för djurskydd och djurs välbefinnande överväga en studie om lämpligheten i att ge konsumenterna relevant information om bedövning av djur.” Utskottet noterade vidare att kommissionen i sitt meddelande om för djurskydd och djurs välbefinnande 2012–2015 utöver det planerade förenklade regelverket föreslår att det utvecklas verktyg för att förbättra medlemsstaternas efterlevnad av reglerna, att det ges stöd till internationellt samarbete, att konsumenterna och allmänheten ska ges lämplig information och att kommissionen i det sammanhanget kommer att undersöka frågan om märkning i enlighet med överenskommelsen om lagförslaget om livsmedelsinformation. I betänkandet anförde utskottet att kommissionen inom ramen för för djurskydd och djurs välbefinnande 2012–2015 tagit initiativ till att genomföra en undersökning om märkning av kött från djur som har slaktats utan bedövning och att resultatet ska presenteras 2013. Utskottet konstaterade också att tog upp problemet med slakt utan bedövning som inte är religiöst motiverad som en övrig fråga på jordbruks- och fiskerådets möte den 14–. ville uppmärksamma kommissionen och de andra medlemsstaterna på att undantaget i artikel 4 utnyttjas av ekonomiska skäl, vilket strider mot lagstiftningens syfte. Man uppmanade kommissionen att öka sina ansträngningar att komma till rätta med detta problem och föreslog även ett antal möjliga åtgärder. Bland annat föreslogs gemensamma riktlinjer för hur slakten bör gå till, ett harmoniserat förfarande för godkännande och kontroll av aktörer som utför slakt utan bedövning samt riktade inspektioner i medlemsstaterna utförda av kommissionens granskningsorgan FVO för att se till att den gemensamma lagstiftningen efterlevs. I betänkandet framhålls att regeringen vid samma tillfälle konstaterade att märkning skulle kunna vara ett verktyg i arbetet med att minska överutnyttjandet av undantaget, och man framhöll därför att man från svenskt håll såg fram emot att ta del av kommissionens rapport om märkning. beslutade att rikta ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen bör arbeta för att det inom EU införs en tydlig märkning av kött som kommer från djur som har slaktats utan bedövning (bet. 2011/12:MJU21, rskr. 2011/12:261). I skrivelse 2015/16:75 har regeringen redovisat att kommissionen har tagit initiativ till en undersökning om märkning av kött från obedövad slakt. I skrivelsen anförs vidare att en rapport från kommissionen skulle ha presenterats för rådet , men ännu har ingen rapport presenterats. Så som utskottet påminde om i sitt betänkande 2015/16:MJU16 har utskottet tidigare behandlat frågor om ett förbättrat djurskydd såväl internationellt som inom EU, bl.a. i betänkande 2014/15:MJU10. I det betänkandet föreslog utskottet ett tillkännagivande om att regeringen ska intensifiera arbetet inom EU-samarbetet för ett förbättrat djurskydd. Motivet bakom tillkännagivandet var att regeringen måste prioritera frågan, i synnerhet mot bakgrund av de problem som många svenska jordbruksföretag har . När EU skärper djurskyddskraven måste bönder anpassa sin djurhållning till de nya kraven medan de svenska bönderna redan håller en hög nivå. följde utskottets förslag (rskr. 2014/15:181). I betänkande 2015/16:MJU16 anförde utskottet att den nuvarande regeringen, precis som föregående regeringar, prioriterar djurskyddet högt och vill att det ska förstärkas för djur både i och utanför gränser. Utskottet framhöll att det delar denna hållning eftersom det är utomordentligt viktigt att djurskyddet förbättras i synnerhet i övriga EU-länder. Utskottet noterade också att regeringen har arbetat på bred front inom EU med djurskyddsfrågorna och nämnde bl.a. djurvälfärdssamarbetet med , och . Utskottet framhöll att det ställer sig positivt till detta samarbete och delar regeringens syn att dessa initiativ kommer att bidra till att stärka djurskyddet inom EU och till en mer hållbar animalieproduktion. Utskottet konstaterade vidare att även varit drivande i att ska anta en ny handlingsplan för djurskydd för perioden –2020 och att utskottet, precis som regeringen, anser att det är ett bra verktyg för att ta ett samlat grepp om djurskyddsarbetet och uppmuntrar fortsatt engagemang i frågan. I betänkandet noterade utskottet vidare att regeringen på EU-nivå ofta lyfter fram djurskyddsfrågor och efterlevnad av regelverket. Utskottet poängterade att medlemsstaternas efterlevnad av de gemensamma bestämmelserna är oerhört viktig, både ur djurskyddsperspektiv och konkurrensperspektiv. Avslutningsvis framhöll utskottet att det förutsätter att regeringen även i fortsättningen prioriterar arbetet med att förkorta djurtransporterna i hela EU. har en viktig roll när det gäller att kräva kortare djurtransporter och bättre förhållanden för djuren under transporten Vissa miljöpolitiska frågor m.m. I skrivelsen framhålls att EU ska vara en drivande kraft för att både inom och globalt skydda miljön och underlätta omställningen till en resurseffektiv och cirkulär ekonomi som säkerställer en hållbar utveckling. Regeringen anför vidare att klimatförändringarna är en av vår tids största utmaningar. För att klara klimatutmaningarna och främja en hållbar utveckling krävs en ambitiös och sammanhållen klimatpolitik globalt och inom EU. EU är en drivande kraft i det globala klimatarbetet. Det är viktigt att EU genomför ramverket för energi- och klimatpolitiken till 2030. För att minska luftföroreningarna som sprids över länders gränser är internationellt samarbete av högsta vikt inom EU och globalt. I skrivelsen anförs vidare att en av vår tids stora miljöutmaningar är att bevara den biologiska mångfalden. För att bevara och hållbart nyttja biologisk mångfald är internationellt samarbete av högsta vikt inom EU och globalt. Globala åtgärder samordnas inom EU-samarbetet. I skrivelsen framhålls också att EU:s kemikaliepolitik syftar till att skydda människor och miljön mot farliga kemikalier och säkra att avfallet kan tas om hand på ett miljömässigt bra sätt och utnyttjas som resurs. Problematiken med negativa effekter på hälsa och miljö orsakade av farliga ämnen är gränsöverskridande och förstärks av en globaliserad ekonomi. När det gäller klimatpolitiken konstateras att det nåddes enighet om ett globalt klimatavtal för tiden vid COP 21 . verkade för att klimatöverenskommelsen skulle vara rättsligt bindande, rättvis, omfatta alla länder och innehålla tillräckligt ambitiösa utsläppsminskningar för att hålla den globala uppvärmningen så långt som möjligt. Enligt skrivelsen föregicks COP 21 av ett gediget förberedelsearbete inom EU. presenterade kommissionen meddelandet Vägen till . I meddelandet redogjorde kommissionen för sin syn på förhandlingarna. En överläggning om meddelandet genomfördes i miljö- och jordbruksutskottet . antog miljörådet rådsslutsatser som var grunden för EU:s ståndpunkt vid klimatförhandlingarna. De antagna slutsatserna gav EU ett mandat att vara pådrivande för ett ambitiöst och långsiktigt hållbart avtal. Regeringen anför i skrivelsen att den svenska linjen fick ett tydligt avtryck i slutsatserna framför allt då EU enades om att en tydlig och återkommande översyn av ländernas åtaganden skulle skrivas in i avtalet. En överläggning med miljö- och jordbruksutskottet, och samråd med hölls inför miljörådet. EU:s ståndpunkt i frågan om internationell finansiering för klimatåtgärder inför COP 21 behandlades vid . Samråd ägde rum med . Slutsatserna lyfter fram att EU:s medlemsstater står bakom hög-inkomstländernas gemensamma mål om att mobilisera . Vidare tydliggörs att EU:s medlemsstater kommer bidra med substantiell finansiering även efter 2020 samt att den nya överenskommelsen bör uppmuntra till en generösare finansiering. Enligt skrivelsen fick i slutsatserna gehör för vikten av att alla länder som utlovat stöd till Gröna klimatfonden omvandlar sina löften till juridiskt bindande avtal. I fråga om biologisk mångfald anförs i skrivelsen att miljörådet antog slutsatser om kommissionens rapport om halvtidsöversynen av för biologisk mångfald till 2020. Enligt rapporten är EU på väg att uppfylla endast ett av de sex målen i strategin, nämligen målet om att bekämpa invasiva främmande arter. Vissa framsteg lyftes fram när det gäller bl.a. skydd av naturområden och ökad kunskap om det ekonomiska värdet av ekosystemtjänster. Rådet underströk särskilt vikten av hänsyn till biologisk mångfald i alla relevanta politikområden och finansieringsmekanismer och av att förbättra genomförandet av miljölagstiftningen. Rådsslutsatserna behandlades vid ett informationstillfälle i miljö- och jordbruksutskottet och vid samråd med samma månad. Enligt kommittémotion 2015/16:3360 av m.fl. (SD) ska regeringen vid förhandlingar inom den klimat- och energipolitiska ramen verka för att EU:s medlemsstaters åtaganden ska kunna justeras (yrkande 60) och som svensk linje driva att EU:s medlemsstater, inom ramen för internationella klimatavtal, inte bör anta väsentligt större mål om minskning av utsläpp av växthusgaser än resten av världen (yrkande 62). Motionärerna vill se klimatpolitiken i ett globalt perspektiv. Det framhålls att det krävs en insikt om att varken eller EU kan påverka koldioxidutsläppen i någon betydande utsträckning utan globala avtal. Om vi ska kunna klara vår industri och handel och därmed i förlängningen jobben och välfärden, måste vi ta med i beräkningen vad vi faktiskt släpper ut i förhållande till andra när vi beslutar om utsläppsminskningar. I motionen framhålls att regeringens linje vid förhandlingar i EU och på global nivå måste vara att de som släpper ut mest också gör de största åtagandena när det gäller att minska sina utsläpp när det kommer till fördelningen av bördan inom EU och resten av världen. I yrkande 64 i samma motion framhålls att regeringen bör driva linjen att EU:s medlemsstater vid beräkningen av nettoutsläpp av klimatgaser ska kunna tillgodogöra sig faktiska nettoutsläpp som inkluderar markanvändning. I motionen uttrycks även en oro för att art- och habitatdirektivet respektive fågeldirektivet så som de är formulerade i alltför hög grad kan kringskära normalt kommersiellt skogsbruk (yrkande 58). Motionärerna anför också att implementeringen av direktiven i svensk lagstiftning går betydligt längre än vad direktiven säger. Vidare framhålls att motionärerna anser att det nationella parlamentet alltid ska ha sista ordet i frågor som berör viltförvaltning och att regeringen därför tydligt ska verka för att återtar beslutsmakten för de frågor som ryms inom art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet (yrkande 59). behandling och kompletterande uppgifter Så som påpekas i yttrande 2014/15:MJU3y framhöll klimat- och miljöminister i bl.a. att det finns en bred samsyn i riksdag som är grundad på att vetenskap ska vara en grundläggande faktor för klimatförhandlingarna, att klimatpolitik är nödvändigt och att ambitionerna därför bör höjas. Ministern framhöll också att regeringen har verkat och verkar för att EU ska vara redo att höja sin ambitionsnivå både , som avtalet skulle hantera, och efter för att främja en ambitiös överenskommelse. I yttrandet anförs också att utskottet i likhet med regeringen anser att det krävs en ambitiös och sammanhållen klimatpolitik globalt och inom EU för att klara klimatutmaningarna och främja en hållbar utveckling. I yttrandet framhåller utskottet även att det stöder arbetet för att en ny rättsligt bindande klimatöverenskommelse ska omfatta alla länder och innehålla tillräckligt ambitiösa utsläppsminskningar för att hålla den globala uppvärmningen . Det konstateras också att det krävs att enskilda medlemsländer är beredda att gå före och visa ledarskap för att möjliggöra en tillräckligt ambitiös EU-politik. I den klimatskrivelse som regeringen presenterade (skr. 2015/16:87), Kontrollstation för de klimat- och energipolitiska målen till 2020 samt klimatanpassning, betonas att ska vara ett föregångsland och visa globalt ledarskap genom en ambitiös klimatpolitik. Alla världens länder måste ställa om till ett hållbart samhälle för att begränsa den globala uppvärmningen. Så som anförs i klimatskrivelsen beslutades ett nytt globalt och rättsligt bindande klimatavtal vid FN:s klimatkonventions tjugoförsta partsmöte i , i vilket man slår fast att den globala temperaturökningen ska hållas väl och att man ska sträva efter att begränsa den till . Det nya klimatavtalet innebär att länder successivt ska skärpa sina åtaganden och att dessa ska förnyas . En gemensam översyn av världens samlade ansträngningar för att minska klimatpåverkan ska också göras . Vidare framhålls att avtalet erkänner vikten både av att anpassa sig till klimatförändringarna och av att undvika och hantera de skador och förluster som klimatförändringarna ger upphov till. Länder uppmanas att bevara och hållbart bruka skogen och minska den globala avskogningen, för att bidra till både utsläppsbegränsningar och klimatanpassning. I klimatskrivelsen framhålls också att det enligt FN:s klimatpanel IPCC krävs en minskning med 40–av de globala utsläppen till 2050 jämfört med för att hålla den globala uppvärmningen . Därefter behöver utsläppen fortsätta minska ned till noll eller till och med till negativa utsläpp . Ett scenario som leder till att den globala uppvärmningen begränsas till ned mot kräver utsläppsminskningar i den mer ambitiösa änden av intervallerna enligt klimatskrivelsen. I klimatskrivelsen framhålls att regeringen har gett den parlamentariska Miljömålsberedningen (M2010:04) i uppdrag att föreslå hur ett klimatpolitiskt ramverk och en strategi för en samlad och långsiktig klimatpolitik kan utformas (dir. 2014:165). Enligt klimatskrivelsen behövs ett klimatpolitiskt ramverk för att skapa tydlighet och stabilitet på vägen mot ett långsiktigt klimatmål. I det delbetänkande som Miljömålsberedningen lämnade (SOU 2016:21, Ett klimatpolitiskt ramverk för ) framhålls att den svenska traditionen med en bred politisk uppslutning kring en ambitiös och kraftfull klimatpolitik ska fortsätta. Miljömålsberedningen anser vidare att ska vara ett ledande land i det globala arbetet med att förverkliga ambitiösa målsättningar och ta ansvar för sina historiska utsläpp. Enligt Miljömålsberedningen ska fortsätta vara en internationell förebild genom sitt nationella klimatarbete och genom att bidra till finansiering av utsläppsminskningar och anpassningsåtgärder i utvecklingsländer. Miljömålsberedningen gör bedömningen att har goda förutsättningar att minska de nationella utsläppen av växthusgaser och därför kan anta långtgående och ambitiösa klimatmål. Det framhålls att det kan medföra en rad fördelar och möjligheter men även utmaningar för att gå före i omställningen till ett samhälle med låga utsläpp av växthusgaser. En stor utmaning är att resten av världen, inklusive EU, förmår skärpa sin klimatpolitik. Av regeringens faktapromemoria 2015/16:FPM65, Vägen från , framgår att regeringens preliminära ståndpunkt är att man i huvudsak delar den positiva syn på klimatavtalet från som kommissionen förmedlar. Avtalet innebär ett skärpt globalt temperaturmål som kräver en ökad ambitionsnivå för utsläppsminskningar. Det innebär också en ökad ambitionsnivå för anpassning och finansiering. Av faktapromemorian framgår även att klimatavtalets femåriga cykler, som ger möjlighet att öka ambitionen , är av särskild vikt. Enligt regeringen är cyklerna en förutsättning för att kunna hålla den globala temperaturökningen långt med en strävan att begränsa den till . En första faciliterande dialog kring den globala ambitionsnivån kommer att hållas 2018. Regeringens preliminära ståndpunkt är att alla länder, inklusive EU, redan nu bör överväga hur klimatarbetet kan stärkas, och regeringen vill till skillnad från kommissionen betona att EU bör ha en beredskap att bidra med ökad ambition som en följd av dialogen 2018 liksom om vetenskapen visar att det krävs för att kunna nå det globala temperaturmålet. I faktapromemorian anförs även att meddelandet bara har diskuterats under den riktlinjedebatt om uppföljningen av (COP 21) och det nya avtalets betydelse för EU:s klimatpolitik som hölls på miljörådet . Det upplyses emellertid om att medlemsstaterna vid rådet instämde i kommissionens positiva syn på avtalet. Avtalet sågs som ett historiskt genombrott som ger ett gediget ramverk för att klara klimatproblemet, och handlar det om att genomföra avtalet, med särskilt fokus på 2030-ramverket. Det fanns bred uppslutning bland medlemsstaterna för att EU ska vara fortsatt ledande i förhandlingarna. När det gäller frågan om upptag och utsläpp av växthusgaser till följd av verksamheter i samband med skogsbruk och markanvändning behandlades detta i förra årets yttrande om verksamheten i EU (2014/15:MJU3y). Så som utskottet påminde om i det yttrandet har den preliminära svenska ståndpunkten varit att dessa upptag och utsläpp av växthusgaser bör tas till vara som en del av klimatpolitiken. Utskottet har även framhållit att det liksom regeringen anser att sådana upptag och utsläpp av växthusgaser behöver hanteras med hänsyn till de stora osäkerheter som finns i beräkningarna av växthusgasflöden. Skogens centrala roll för produktionen av hållbar bioenergi och klimatsmarta material, för biologisk mångfald och ekosystemtjänster och för skogens långsiktiga produktionshorisont måste också beaktas. I yttrandet konstaterades även att en kompromiss nåddes på rådsmötet i fråga om skogs- och markanvändning som innebär att EU ska besluta hur skogs- och markanvändning hanteras inom ramen för EU:s klimat- och energiramverk till 2030. Av kommissionens meddelande Vägen efter – en bedömning av konsekvenser m.m. (KOM(2016) 110) framgår att kommissionen under det närmaste året kommer att lägga fram de viktigaste lagförslagen för att nå målen på ett rättvist och kostnadseffektivt sätt, med största möjliga flexibilitet för medlemsstaterna och en välvald avvägning mellan nationella åtgärder och åtgärder på EU-nivå. Bland annat arbetar kommissionen med ett förslag om markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk. När det gäller ramarna för den svenska viltförvaltningen sätts de av internationella konventioner och EU-direktiv så som anfördes i utskottets betänkande 2014/15:MJU12. Konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö () syftar till att främja ett mellanstatligt samarbete för att bevara vilda djur- och växtarter och livsmiljöer samt skydda hotade flyttande arter. Både och EU har ratificerat konventionen. EU:s art- och habitatdirektiv (direktiv /43 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter) bygger på . Direktivets syfte är att bidra till att säkerställa den biologiska mångfalden genom att bevara livsmiljöer och vilda djur och växter. Vidare finns EU:s fågeldirektiv (direktiv /147 om bevarande av vilda fåglar). Direktivet innehåller regler till skydd för samtliga naturligt förekommande och vilt levande fågelarter inom EU, liksom deras ägg, reden och boplatser.